Справа № 826/15410/14
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко Є.О.

Суддів: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної реєстраційної служби України та Головного управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів та зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної реєстраційної служби України та Головного управління юстиції у Вінницькій області (далі - ГУЮ у Вінницькій області), з врахуванням уточнення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів від 29.08.2014 р. №499, від 02.09.2014 р. №823/к, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02.09.2014 р. по день поновлення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Державної реєстраційної служби України від 02.09.2014 р. №823/к, наказ ГУЮ у Вінницькій області від 03.09.2014 р. №1481/6, поновлено позивача на посаді з 03.09.2014 р. та стягнуто з ГУЮ у Вінницькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 0.09.2014 р. по 28.11.2014 р. в розмірі 5763,24 грн. В іншій частині позову відмовлено.

На вказану постанову Державна реєстраційна служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині задоволення позову та в цій частині ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач прийняв присягу державного службовця 08.07.2014 р. Інформація про дисциплінарні стягнення відсутня.

Згідно наказу Державної реєстраційної служби України від 08.02.2013 р. №82/к позивача призначено на посаду начальника реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області.

На підставі подання начальника реєстраційної служби ГУЮ у Вінницькій області від 02.09.2014 р. №3/1127-14, довідки про результати позапланової цільової перевірки від 01.09.2014 р., наказом Державної реєстраційної служби України від 02.09.2014 р. №823/к "Про звільнення ОСОБА_3", відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" позивача звільнено із займаної посади 02.09.2014 р., у зв'язку з порушенням Присяги державного службовця.

Наказом ГУЮ у Вінницькій області від 03.09.2014 р. №1481/6 оголошено наказ Державної реєстраційної служби України від 02.09.2014 р. №823/к про звільнення позивача. З наказом №1481/6 позивач ознайомився 29.09.2014 р. під розписку.

Відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України "Про державну службу" крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі порушення державного службовця Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

При цьому в п. 6 ч. 1 ст. 30 цього Закону визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Слід зазначити, що припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Частина 2 статті 14 Закону України "Про державну службу" містить додаткові заходи дисциплінарного впливу для державних службовців, а саме крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України (стаття 147 КЗпП), можуть застосовуватися попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Отже, чинним законодавством визначено вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до державних службовців, а також підстави припинення державної служби.

Як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби.

Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 21 травня та 4 червня 2013 року (NN 21-403а12, 21-167а13).

Згідно подання начальника реєстраційної служби ГУЮ у Вінницькій області від 02.09.2014 р. №3/1127-14 підставою для висновку про порушення позивачем Присяги державного службовця та пропозиції звільнити його відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України "Про державну службу" слугували висновки позапланової цільової перевірки діяльності реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, яким встановлено:

- невиконання доручення Державної реєстраційної служби України від 28.10.2013 р. №95-6.2.-38-13 щодо забезпечення належного рівня культури обслуговування громадян та ідентифікації громадянами державних реєстраторів та інших працівників реєстраційної служби;

- неналежний рівень організації інформаційно-роз'яснювальної роботи відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. №1952-IV;

- грубі порушення щодо ведення та зберігання реєстраційних справ, що не відповідає положенням статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень";

- неналежний рівень ведення та формування архіву, а також порушення порядку ведення архіву реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.11.2011 р. №3319/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.11.2011 р. за №1299/20037;

- численні порушення реєстраційного законодавства.

Начальником реєстраційної служби ГУЮ у Вінницькій області зроблено висновок, що в зв'язку з виявленими грубими численними порушеннями у діяльності реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, до яких призвело неналежне виконання начальником реєстраційної служби ОСОБА_3 своїх службових обов'язків, його недбале та безвідповідальне ставлення до організації роботи реєстраційної служби, що підриває довіру до реєстраційної служби як носія влади, дискредитує та призводить до приниження всієї системи органів державної реєстрації прав, відповідно унеможливлює подальше перебування ОСОБА_3 на своїй посаді та виконання ним своїх обов'язків.

Позивач зазначив, що порушення, встановлені перевіркою, здебільшого мали об'єктивний характер, спричинені браком матеріальних та трудових ресурсів. Також, позивач звернув увагу суду на численні його відрядження (накази від 23.01.2014 р. №6/01-31, від 30.10.2014 р. №10/3, від 24.02.214 р. №20/3, від 01.04.2014 р. №29/31, від 22.04.2014 р. №34/31, від 05.05.2014 р. №38/31, від 05.06.2014 р. №46/31, від 02.07.2014 р. №52/31), та те, що до уваги не було взято його позитивної характеристики та подяки, якою була нагороджена реєстраційна служба по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області.

Згідно висновку Державної реєстраційної служби України наведені численні порушення з боку позивача як начальника державної реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області та як державного реєстратора, який вчиняв реєстраційні дії, дає підстави для висновку про порушення позивачем Присяги державного службовця.

Колегія суддів зазначає, що як порушення Присяги, так і інше дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем правових, етичних (моральних) норм, водночас дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки не було встановлено скоєння проступку, що свідчило б про порушення позивачем етичних (моральних) норм. Тобто в даному випадку йдеться про вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, пов'язаного з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби на посаді начальника реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області та державного реєстратора цієї реєстраційної служби.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстав припинення державної служби за порушення Присяги, мають бути встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000р. затверджений Порядок проведення службових розслідувань стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, пунктом 1 якого передбачено, що відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян.

Пунктами 7, 10 цього Порядку передбачено, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування; подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять; звертатися з обґрунтованим клопотанням у письмовій формі до керівника органу державної влади, який приймає рішення щодо складу комісії з проведення службового розслідування, про виведення з її складу осіб, які особисто заінтересовані в результатах такого розслідування. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За результатами розгляду керівник органу державної влади (посадова особа), який прийняв рішення щодо проведення службового розслідування, приймає в десятиденний термін з дати надходження акта службового розслідування відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування. За матеріалами службового розслідування особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути притягнута до відповідальності згідно із законодавством.

Таким чином, дисциплінарне провадження передбачає порушення дисциплінарної справи, розслідування обставин проступку, розгляд справи посадовою особою, прийняття рішення за наслідками розгляду.

Однак, відносно позивача такого розслідування не проводилось та відповідне рішення не приймалось.

Крім того, під час прийняття наказу про звільнення не враховано тієї обставини, що позивач 02.09.2014 р. був тимчасово непрацездатним, що підтверджується листками непрацездатності серії АГІ №649423 про звільнення від роботи у зв'язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні з 02.09.2014 р. по 15.09.2014 р., серії АГІ 455566 про звільнення від роботи в зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні з 16.09.2014 р. по 26.09.2014 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Кодексу Законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Таким чином, приймаючи накази від 02.09.2014 р. №823/к, та від 03.09.2014 р. №1481/6 відповідачами не дотримано порядку передбаченого чинним законодавством України, не враховано всіх обставин, які мали значення для видання цього наказу, без урахування права особи брати участь у процесі прийняття рішення, а тому такі накази прийняті з порушенням норм чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» підставами захисту порушеного права звільненої особи може бути не тільки звільнення без законних підстав, а й порушення порядку його проведення.

Статтею 235 Кодексу Законів про працю України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, яким розглядає трудовий спір з одночасним прийняття рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову в оскаржуваній частині, а тому апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 10.02.2015 року

.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.