Справа № 804/7521/14
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2015 рокусправа № 804/7521/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року

по справі № 804/7521/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» звернулось з позов до суду, в якому просило визнати дії протиправними та зобов'язати вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з рішенням та діями відповідача щодо невизнання податкової декларації з податку на додану вартість як податкової звітності, поданою та оформленою позивачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року даний позов задоволено частково. Визнано протиправним не визнання Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» податковою звітністю, яке оформлено листом від 13 травня 2014 року №16216/10/04-63-18-03. Визнано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» такою, що подана у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 12 травня 2014 року.

Не погодившись з даним рішенням суду, Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, постанову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем направлено відповідачу засобами поштового зв'язку податкову декларацію з ПДВ за квітень 2014 року, яка отримана податковим органом 12 травня 2014 року. Листом від 13 травня 2014 року № 16216/10/04-63-18-03 про невизнання звітних податкових документів Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України повідомила позивача про те, що подана ним податкова декларація з ПДВ за квітень 2014 року не визнана податковою звітністю, оскільки станом на день подання податкової декларації, свідоцтво платника ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс плюс» анульовано.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України(особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України.

Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, колегія суддів звертає увагу на те, що податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників, а законодавство встановлює вичерпний перелік підстав для невизнання податкової декларації, а саме: не зазначення обов'язкових реквізитів, не підписання відповідними посадовими особами, не скріплення печаткою платника податків.

Крім того, слід звернути увагу на те, що законодавством не визначено переліку обов'язкових реквізитів податкової декларації. За таких підстав, обов'язковими реквізитами податкової декларації можна вважати реквізити, за відсутності яких неможливо ідентифікувати ту чи іншу податкову декларацію, а саме: найменування платника податку, ідентифікаційний код платника податку, тип декларації, звітний період, звітний період, в якому виправляються помилки, дата подання декларації, місцезнаходження платника податку тощо.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Водночас, Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

У такому разі на підставі пункту 49.11статті 49 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Натомість замість письмового повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації платника податків останньому направлено лист, у якому повідомлено, що у відповідності до п. 46.1 ст.46 та п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України, податкова звітність складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

З наведених законодавчих положень випливає, що стадія прийняття податкової декларації органом державної податкової служби є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник податкового органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Однак, виявлені податковою інспекцією недоліки спірної податкової декларації не відповідають наведеним критеріям. Адже відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року по справі № 804/708/14, яка залишена в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року визнано протиправним та скасовано рішення податкового органу від 15 листопада 2013 року № 151/28-041 про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «Картсервіс Плюс».

А відтак, зазначений дефект незаконно розцінено податковим органом як недолік заповнення податкової звітності, що може слугувати підставою для її неприйняття згідно з викладеними законодавчими положеннями.

Крім того, слід зазначити, що лист відповідача від від 13 травня 2014 року № 16216/10/04-63-18-03 в розумінні чинного законодавства не є його рішенням.

Вказаний лист жодним чином не порушує законних прав та інтересів позивача, оскільки його зміст носить лише рекомендаційний характер та не спричиняє для позивача правових наслідків, у разі його невиконання.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте Державною податковою інспекцією доказів наявності обставин, які б дозволяли невизнавати подану Товариством декларацію як податкову звітність, у встановленому порядку не надано.

Таким чином, дії відповідача не відповідають вимогам ст. 19 Конституції України, ст.ст. 48-49 Податкового кодексу України.

Водночас слід зазначити, що задоволення судом позовних вимог про визнання протиправним не визнання Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» податковою звітністю, яке оформлено листом від 13 травня 2014 року №16216/10/04-63-18-03 не є належним захистом прав позивача, оскільки сам по собі зазначений лист не створює жодних правових наслідків для ТОВ «Картсервіс Плюс».

Таким чином, судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального права та з неповним з'ясуванням обставин, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення слід скасувати та прийняти нове, яким частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ч.3 ст.160,ст.195, ст.196,ст.198,ст.202,ст.205,ст.207 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року по справі № 804/7521/14 - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною невизнання Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України щодо відмови у прийняті податкової декларації ТОВ «Картсервіс Плюс» п ПДВ за квітень 2014 року.

Визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Картсервіс Плюс» такою, що подана у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 12 травня 2014 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 13 лютого 2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров