Справа № 2а-137/11
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/9991/77269/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 2 березня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області (далі УПФ) призначити йому пенсію із зарахуванням пільгового стажу роботи з шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2. Зазначав, що відповідач відмовив йому у зарахуванні такого стажу, через відсутність професії «газоелектрозварювальника» в списку виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також через відсутність проведення на підприємствах, де працював позивач, атестації робочих місць. Вважаючи дану відмову незаконною і такою, що порушує вимоги статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), просив про задоволення позову.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 2 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2012 року позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить судове рішення скасувати та відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суди на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що матеріали справи містять достатньо доказів у підтвердження пільгового стажу позивача за Списком № 2 для призначення спірної пенсії.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, стаж роботи ОСОБА_4 електрозварником у період з 1976-1978 років та з 8 квітня 2005 року по 3 травня 2007 року, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 2 підтверджується копією трудової книжки, архівними довідками, довідкою уточнюючою особливий характер роботи із зазначенням дати проведення атестації робочих місць, зокрема 20 квітня 2005 року тощо. Суди правильно виходили з того, що у розумінні вимог чинного законодавства, цих даних достатньо для зарахування пільгового стажу і призначення спірної пенсії.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи спірним питанням сторін, є підтвердження решти пільгового стажу позивача, оскільки професії «газоелектрозварника» та «електрогазозварника» до 21 серпня 1992 року не містяться в списках виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинним у певні періоди роботи. Що ж стосується періоду роботи після 21 серпня 1992 року, то спірним питанням є зарахування стажу роботи позивача на підприємствах де відсутні дані про проведену атестацію робочих місць.

Так, у відповідності з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 2 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Враховуючи період, за який виник спір щодо стажу позивача, під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосуванню підлягають Списки, чинні в період роботи останнього на різних підприємствах починаючи з 1976 року і по 2007 рік електрозварником, газоелектрозварником та електрогазозварником. Такими зокрема є постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173, Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 р. № 10, Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162 та Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36.

Так, стосовно професії «електрозварника», спору між сторонами щодо зарахування стажу роботи позивача у період такої роботи не виникає, оскільки така міститься в усіх наведених вище Списках.

Разом з тим, у Списку, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173, що був чинним у період роботи позивача до 26 січня 1991 року (дата набрання чинності списків, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 р. № 10) дійсно відсутня професія «електрозварника» та/або «газоелектрозварника», тобто робота, яку позивач виконував більшість свого трудового стажу.

Проте у постанові Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173 до Списків № 2 в Розділі ХХХІІ «Загальні професії» віднесені посади «електрозварників та їх підручних» і «газозварників та їх підручних».

Суди правильно виходили з положень Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

У відповідності з пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

За змістом пункту 8 цього ж Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються Список N 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173.

При цьому, у пункті 9 Порядку визначено, що пенсії за сумісними роботами, професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списками, призначаються: 1) за Списком N 2, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку N 1, а

інша в Списку N 2; на загальних підставах, якщо одна із виконуваних робіт,

професій чи посад передбачена в Списку N 1 або Списку N 2, а інша цими Списками не передбачена.

Тобто, висновок судів у частині задоволених позовних вимог щодо підтвердження стажу позивача, що дає право на пільгову пенсію є повністю обґрунтований.

Доводи відповідача про те, що таких професій як «газоелектрозварник» та «електрогазозварник» у вказаному Списку не передбачено, суперечать положенням Порядку № 383 та конституційним правам позивача на пільгове пенсійне забезпечення.

Окрім того, посилання відповідача на відсутність доказів щодо проведення атестації робочих місць на підприємствах, де працював позивач, є безпідставними, оскільки підтвердженого стажу до 21 серпня 1992 року щодо умов праці за час виконання роботи ОСОБА_4 достатньо для призначення пільгової пенсії.

До того за приписами пункту 4.5. Порядку № 383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суди правильно виходили з того, що позивачем надано усі необхідні документи для призначення спірної пенсії.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем, в порушення вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не наведено доказів у підтвердження своїх доводів і заперечень на позов, такий є обґрунтованим.

Отже, рішення судів відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області відхилити, а постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 2 березня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало