Справа № 810/6240/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6240/14 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року, позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що не перевищував граничного обсягу операцій з постачання товарів/послуг, після якої потребується обов'язкова реєстрація платником ПДВ і сплата податку, а висновки податкового органу є неправильними, адже при обчисленні загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг податковий орган не зменшив вказану суму операцій на суми податку, сплачені позивачем контрагентам у складі ціни товару.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 03.06.2014 №, згідно з яким ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 70740,33 грн., з яких: 56592,27 грн. - за основним платежем; 14148,06 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 має статус фізичної особи - підприємця, зареєстрована 30.09.1996 виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області, як платник податків перебуває на обліку в Броварській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області.

Позивач займається роздрібною торгівлею продуктами харчування, в тому числі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

У травні 2014 року посадовими особами Броварської ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2012 по 31.03.2014.

На підставі звітів про використання РРО за період з 01.03.2012 по 31.02.2013 посадовими особами відповідача, які здійснювали перевірку, встановлено, що в зазначеному періоді позивач отримала доход від продажу товарів (згідно з даними про надходження коштів через РРО) на загальну суму 315753,93 грн. (без ПДВ).

У подальшому згідно з даними про надходження коштів через РРО у період з 01.03.2013 по 31.03.2014 позивач отримала дохід на загальну суму 282961,42 грн. (без ПДВ).

Оскільки позивач не зареєструвалась в якості платника податку на додану вартість з 01.03.2013 і не сплачувала до Державного бюджету податок на додану вартість, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пункту 187.1 статі 187 Податкового кодексу України, о призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 56592,27 грн.

За результатами перевірки Броварською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.06.2014 № НОМЕР_1, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 70740,33 грн., з яких: 56592,27 грн. - за основним платежем; 14148,06 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом)

Під час судового розгляду у суді першої інстанції позивач стверджував, що податковий орган невірно визначив загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, оскільки не зменшив суму доходу на суми податку на додану вартість, які позивач сплачував контрагентам у складі ціни товарів під час їх закупівлі.

На підтвердження фактів сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару позивач представив суду копії видаткових накладних та фіскальних чеків РРО, з яких убачається, що товар придбавався з включенням до складу ціни товару податку на додану вартість у розмірі 20% від ціни.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 2 пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України передбачено, що в разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з підпунктом 183.10 статті 183 Податкового кодексу України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, вважається платником податку з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу, без права на віднесення сум податку до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування до моменту реєстрації платником податку на додану вартість.

При розрахунку загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню згідно з Податковим кодексом України, для визначення необхідності обов'язкової реєстрації платником ПДВ потрібно враховувати операції, що відповідають критеріям постачання товарів/послуг (пп. 14.1.191 і 14.1.185 ПКУ) за останні 12 календарних місяців, а також методику визначення граничної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню.

Так, постачанням товарів згідно з п.п. 14.1.191 ПКУ є будь-які операції, що передбачають передання права на розпоряджання товаром як власник, у тому числі й за рішенням суду, а постачанням послуг згідно з п.п. 14.1.185 ПКУ - є будь-які операції, що не є постачанням товарів.

Крім того, істотною умовою для визначення необхідності обов'язкової реєстрації платником ПДВ є гранична сума, нарахована (сплачена) платнику податків протягом останніх 12 календарних місяців від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, - 300000 гривень сукупно без урахування податку на додану вартість.

З аналізу положень пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України вбачається, що при визначенні показника сум від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, сплачені такому платнику податків протягом останніх 12 календарних місяців, необхідно зменшувати абсолютний показник одержаних платником податків коштів та суми податку на додану вартість, сплачені цим платником податків при придбанні товарів у контрагентів. Використаний законодавцем вираз «без урахування податку на додану вартість» у пункті 181.1 статті 181 Податкового кодексу України не може мати іншого значення, адже у період, коли суб'єкт підприємницької діяльності не є платником ПДВ, продаж (постачання) власних товарів (робіт, послуг) він здійснює без ПДВ.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що при вирішенні питання про необхідність обов'язкової реєстрації позивача платником ПДВ та визначенні йому податкового зобов'язання з податку на додану вартість податковий орган не зменшував показник доходу, одержаного позивачем, на суми ПДВ, сплачені ним в цьому ж періоді у складі ціни придбаних товарів (робіт, послуг).

Це означає, що податковий орган невірно визначив передбачений пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, показник сукупної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ, одержаної позивачем протягом останніх 12 календарних місяців.

Оскільки при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 03.06.2014 № податковий орган не дотримався вимог пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, не врахував усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, вказане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 17 лютого 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 12 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.