Справа № 810/6819/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року 810/6819/14

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - суддя Виноградова О.І.,

при секретарі судового засідання Приходько Н.І.,

за участю:

представника позивача - Коршун Т.О.,

представників відповідача - Данельчук А.О. та Ступак Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Центр" до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

4 грудня 2014 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Техно Центр" (далі - позивач) з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - відповідач) про:

- скасування податкового повідомлення рішення відповідача від 26 вересня 2014 р. № ;

- зобов'язання відповідача вилучити з автоматизованої інформаціїної системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі акту від 18 вересня 2014 р. № 3437/10-07-22-03-12/38093903 (з урахуванням уточнення позовних вимог).

У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, зокрема:

- відмовився від позовних вимог, викладених у п. 1 прохальної частини позовної заяви (а.с. 8);

- уточнив позовні вимоги, викладені у п. 2 прохальної частини позовної заяви, а саме, просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 вересня 2014 р. № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно зробив висновки про нікчемність правочинів, які були укладені між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Аленгрос" (далі - ТОВ "Аленгрос"). Стверджує, що всі укладені позивачем угоди були реальні та виконані їх сторонами в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що правочини між позивачем та ТОВ "Аленгрос" за період з 1 по 28 лютого 2014 р. здійснені без мети настання реальних наслідків. Стверджує, що названі правочини є нікчемними (а.с. 100-103).

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

8 травня 2012 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 10-11).

У період з 11 по 17 вересня 2014 р. відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Аленгрос», ТОВ «МТ-Інжиніринг», ВАТ «Полтавський ГЗК» та ТОВ «Єристівський ГЗК» за період з 1 по 27 лютого 2014 р., за результатами якої 18 вересня 2014 р. було складено акт перевірки № 3437/10-07-22-03-12/38093903 (далі - акт перевірки № 3437/10-07-22-03-12/38093903) (а.с. 12-28).

У розділі "Висновок" названого акту перевірки зазначено, що позивачем порушено:

1) п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2012 р. № 2755-VI (далі - ПК України), що призвело до заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 168 204 грн 00 коп.

26 вересня 2014 р. на підставі висновків акту перевірки № 3437/10-07-22-03-12/38093903 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 210 255 грн 00 коп., з якої за основним платежем - 168 204 грн 00 коп., за штрафними санкціями - 42 051 грн 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № ) (а.с. 29).

Крім того, на підставі зазначеного податкового повідомлення - рішення відповідачем було здійснено коригування в автоматизованій інформаційній системі Міністерства доходів і зборів України "Податковий блок" показників податкової звітності позивача за період 1 по 27 лютого 2014 р.

У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення та коригування протиправними, ним було подано даний адміністративний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані ПК України.

Згідно з вимогами п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до вимог п. 85.8 ст. 85 ПК України посадова (службова) особа органу державної податкової служби, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Як убачається з п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно з вимогами п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до вимог п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з вимогами п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Як убачається з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з вимогами п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з вимогами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Із аналізу положень ст. ст. 138 і 198 ПК України вбачається, що скористатися правом на формування валових витрат і податкового кредиту можливо лише при наявності первинних бухгалтерських документів, оформлених у відповідності до Закону. Відсутність таких документів зумовлює неможливість включення позивачем до складу валових витрат і податкового кредиту сум, що підтверджуються вказаними документами у періоді фізичного здійснення господарської операції.

Наявні матеріали справи свідчать, що відповідачем було поставлено під сумнів фінансово - господарську діяльність позивача, зокрема, реальність господарських операцій з контрагентом - ТОВ "Аленгрос" та зроблено висновок, що господарські операції між ними були фіктивними правочинами.

Проте, даний висновок суд вважає помилковим з таких підстав.

1 лютого 2014 р. між ТОВ "Аленгрос" (продавцем) та позивачем (покупцем) було укладено договір купівлі - продажу № 2/01/14-КП (далі - договір № 2/01/14-КП) (а.с. 131-132).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору продавець взяв на себе зобов'язання поставити, а замовник прийняти та оплатити товар.

На виконання договору № 2/01/14-КП позивачем суду було надано такі докази. Зокрема:

1. Специфікації: від 27 лютого 2014 р. № 1 на загальну суму 627 741 грн 29 коп., від 28 лютого 2014 р. № 2 на загальну суму 321 960 грн 00 коп., від 6 березня 2014 р. № 3 на загальну суму 44 305 грн 54 коп., від 17 березня 2014 р. № 4 на загальну суму 661 687 грн 14 коп., від 28 березня 2014 р. № 5 на загальну суму 116 255 грн 00 коп., від 31 березня 2014 р. № 6 на загальну суму 361 692 грн 65 коп., від 28 березня 2014 р. № 7 на загальну суму 256 537 грн 99 коп. (а.с. 133-140).

2. Рахунки - фактури: від 27 лютого 2014 р. № С-00000002 на загальну суму 627 741 грн 29 коп., від 28 лютого 2014 р. № С-00000003 на загальну суму 321 960 грн 00 коп. (а.с. 141, 144);

3. Податкову накладну від 27 лютого 2014 р. № 405 на загальну суму 627 741 грн 29 коп., від 28 лютого 2014 р. № 540 на загальну суму 321 960 грн 00 коп. (а.с. 143, 146);

4. Видаткові накладні: від 27 лютого 2014 р. № АГ-0000429 на загальну суму 627 741 грн 29 коп., від 28 лютого 2014 р. № АГ-0000433 на загальну суму 321 960 грн 00 коп. (а.с. 142, 145);

5. Товаро - транспортні накладні від 27 лютого 2014 р. № 9, 28 лютого 2014 р. № 11 (а.с. 147-150).

Крім того, на підтвердження отримання купленого у ТОВ "Аленгрос" товару позивачем надано копії оборотно-сальдової відомості, згідно з якою зазначений товар позивачем було взято на облік (а.с. 183-192).

На підтвердження факту розрахунку за куплений у ТОВ "Аленгрос" товар позивачем надано копії платіжних доручень, які завірені печаткою акціонерного товариства "Банк Фінанси та кредит" (а.с. 165-169).

3 лютого 2014 р. між позивачем (замовником) та ТОВ "Аленгрос" (виконавцем) було укладено договір № 2/03/14-П (далі - договір № 2/03/14-П) (а.с. 151-152).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору замовник взяв на себе зобов'язання доручити, а замовник здійснити ремонт та технічне обслуговування техніки та її окремих складових.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 замовник взяв на себе зобов'язання своєчасно надати технічний засіб у належному стані для проведення ремонту, а також прийняти та оплатити виконані виконавцем роботи.

На виконання договору № 2/03/14-П позивачем суду було надано такі докази. Зокрема:

1. Специфікації: від 5 лютого 2014 р. № 1 на загальну суму 28 000 грн 00 коп., від 6 лютого 2014 р. № 2 на загальну суму 31 522 грн 91 коп., від 3 березня 2014 р. № 3 на загальну суму 35 429 грн 22 коп., від 13 березня 2014 р. № 4 на загальну суму 6428 грн 78 коп., від 17 березня 2014 р. № 5 на загальну суму 13 377 грн 00 коп., від 18 березня 2014 р. № 6 на загальну суму 48 918 грн 31 коп. (а.с. 153-158).

2. Рахунки - фактури: від 5 лютого 2014 р. № С-00000004 на загальну суму 28 000 грн 00 коп., від 6 лютого 2014 р. № С-00000005 на загальну суму 31 522 грн 91 коп. (а.с. 159, 162);

3. Податкову накладну від 5 лютого 2014 р. № 114 на загальну суму 28 000 грн 00 коп., від 6 лютого 2014 р. № 220 на загальну суму 31 522 грн 91 коп. (а.с. 161, 164);

4. Акти здачі - прийняття робіт: № АГ-00000323, № АГ-0000324 (а.с. 160, 163);

Крім того, на підтвердження наявності у позивача основних засобів на яких ТОВ "Аленгрос" здійснювало ремонтні роботи позивачем надано довідку від 17 грудня 2014 р. та копії свідоцтв про реєстрацію за позивачем права власності на транспортні засоби (а.с. 170-179).

Також, на підтвердження виконання договору № 2/03/14-П позивачем надано претензії ТОВ "Аленгрос", згідно з якими позивачу були надані послуги по ремонту та технічному обслуговуванню техніки та її окремих складових частин, проте дані послуги позивачем оплачено не було.

Всі надані позивачем документи на підтвердження виконання договорів № № 2/01/14-КП, 2/03/14-П, були підписано посадовою особою ТОВ "Аленгрос" та завірені печаткою цього товариства.

До того ж судом враховано, що на дату укладення та виконання договору контрагент ТОВ "Аленгрос" був зареєстрований як юридична особа, а його керівником визначено Бокарєву Н.М.

Дана обставина підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 87-89).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договорів № № 2/01/14-КП, 2/03/14-П дійсно мало місце та було вчинено з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем договорів № № 2/01/14-КП, 2/03/14-П призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договорів № № 2/01/14-КП, 2/03/14-П у позивача не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності ТОВ "Аленгрос", що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 87-89).

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договорів № № 2/01/14-КП, 2/03/14-П між позивачем та ТОВ "Аленгрос".

Водночас, судом не може бути взято до уваги обгрунтування заперечень відповідача проти позову, з посиланням на наявність акта перевірки від 3 червня 2014 р. № 365/17-16-22-01/38930834 (далі акт від 3 червня 2014 р.) про проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Аленгрос" з питань правильності нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість за період з 1 січня 2013 р. по 30 квітня 2014 р., оскільки дії по складанню цього акту були предметом оскарження в судовому порядку адміністративної справи № 825/2695/14.

Зокрема, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 р., було визнано протиправними дії ДПІ в м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області щодо проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Аленгрос" (з питань правильності нарахування визнано протиправним правильності нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість за період з 1 січня 2013 р. по 30 квітня 2014 р.), а також складання акту перевірки від 3 червня 2014 р. (а.с. 53-65).

Наведене свідчить, що єдиним доказом відповідача на підтвердження висновків акту перевірки № 3437/10-07-22-03-12/38093903 був лише акт від 3 червня 2014 р., дії по складанню якого в судовому порядку було визнано протиправними.

Отже, суд дійшов висновку, що заперечення відповідача є необгрунтованими та такими, що не можуть бути прийняті до уваги.

З урахування викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протипранвим та скасування податкового повідомлення-рішення № є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов"язання відповідача вилучити з автоматизованої інформаційної системи " Податковий блок" інформацію, внесену на підставі акту від 18 вересня 2014 р. № 3437/10-07-22-03-12/38093903, судом встановлено таке.

Факт внесення інформації на підставі акту перевірки № 3437/10-07-22-03-12/38093903 підтверджується наданою відповідачем детальною інформацією по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов"язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, та детальною інформацією по декларації позивача (а.с. 210-212).

Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а інформацію до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" на підставі акту перевірки № 3437/10-07-22-03-12/38093903 було внесено протиправно, суд дійшов висновку, що зазначена інформація підлягає вилученню з названої автоматизованої інформаційної системи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем податкового кредиту та не надано суду доказів, які б спростовували надані позивачем докази.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги, викладені в п.п. 2-3 прохальної частини позовної заяви є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Тобто, податкове повідомлення-рішення № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а інформація, внесена до автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" на підставі акту перевірки № 3437/10-07-22-03-12/38093903 вилученню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 72, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 26 вересня 2014 р. № .

Зобов'язати Васильківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області вилучити з автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі акту перевірки від 18 вересня 2014 р. № 3437/10-07-22-03-12/38093903 "Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Центр" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносиназ з ТОВ "Аленгрос", ТОВ "МТ-Інжиніринг", ВАТ "Полтавський ГЗК" та ТОВ "Єристівський ГЗК" за період з 1 по 28 лютого 2014 р. "

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Центр" сплачений ним судовий збір у сумі у сумі 420 (чотириста двадцять) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови 13 лютого 2015 р.