Справа № 820/165/15
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 лютого 2015 р. справа № 820/165/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом

Західної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
до ОСОБА_1
простягнення податкового боргу, -
В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась Західна об'єднана державна податкова інспекція м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на користь державного бюджету України у розмірі 379,14 грн..

27.01.2015 року суддею Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/165/15 було винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі на підставі ст.183-2 КАС України.

09.02.2015 року поштове відправлення на ім'я відповідача повернулося до суду з відміткою пошти - за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.8 ст.35 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи. Відповідно до ч.11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Адреса відповідача підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією з Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Харківській області.

Відповідач у відповідності до ст.183-2 КАСУ жодних заперечень або заяв не надав.

Згідно з положеннями ч.6 ст.71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Частиною 4 ст.183-2 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Західній ОДПІ в якості платника податку за використання земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з матеріалів справи, Західною ОДПІ у відношенні ОСОБА_1 були винесені податкові повідомлення - рішення № від 15.05.2012 року на суму 147,20 грн.; № від 28.05.2013 року на суму 147,20 грн.; №12742-15 від 30.06.2014 року на суму 82,76 грн. про визначення суми податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб, окрім цього, за відповідачем було самостійно визначено суму податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб № від 15.06.2011 року у сумі 0,33 грн. та податковим органом нараховано пеню у розмірі 1,65 грн.

У відповідності до положень статей 269, 270, 271 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності. Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Вищезазначені норми кореспондуються з положеннями статті 5 Закону України "Про плату за землю" від 3 липня 1992 року № 2535-XII, який діяв на час виникнення частини спірних правовідносин (далі - Закон України №2535-ХІІ), вбачається, що об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Згідно п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Отже, суд приходить до висновку, що через факт використання ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 у відповідача виник обов'язок щодо сплати земельного податку, саме як у фізичної особи.

З наявних матеріалів справи не вбачається факту оскарження в судовому порядку податкових повідомлень - рішень, якими визначена сума податкового зобов'язання, тобто суми податкових зобов'язань, нараховані податковим органом є узгодженими.

Таким чином, загальна сума податкового боргу ОСОБА_1 складає 379,14 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи розшифровкою сум заборгованості та копією облікової картки платника податків.

Суд наголошує, що відповідно до ч.1 ст.138 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту їх сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, тощо.

При цьому, питання правомірності нарахування податкового зобов'язання та виникнення податкового боргу не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки самостійно подані відповідачем декларації, якими визначена сума боргу, не є предметом позову у даній справі, а отже суд у межах розгляду даної справи не здійснює її правовий аналіз.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 08.10.2012 року по справі №К-24814/10.

Стаття 67 Конституції України встановлює, що платник податків зобов'язаний вчасно й у повному розмірі сплачувати податки.

Згідно положень п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з несплатою ОСОБА_1 податкового боргу, податковим органом було сформовано податкову вимогу №1674-25 від 17.09.2014 року, яка була направлена на адресу відповідача, однак повернулась з відміткою пошти - за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п.20.1.32, п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п.95.1 та 95.3 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що доказів погашення відповідачем зазначеної суми станом на день розгляду цього спору не надав, відсутність доказів оскарження суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу у розмірі 379,14 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Частиною 1 статті 256 КАС України встановлено, що негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження.

Щодо прохання відповідача надати розстрочку виконання рішення суду на один рік, суд зазначає, що вказане питання може бути вирішено судом в порядку ст.263 КАС України, після набрання судовим рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 160-162, 183-2, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Західної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 62332, код НОМЕР_1) податковий борг з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 379.14 грн. (триста сімдесят дев'ять гривень 14 копійок) на користь Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Ленінському районі м. Харкова Харківської області, код: 37999696, банк: ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, розрахунковий рахунок №0006).

Підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Біленський О.О.