Справа № 750/822/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/822/14 Головуючий у 1-й інстанції: Супрун О.П.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2 та виконавчого комітету Чернігівської міської ради на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2014 року у справі за адміністративним ОСОБА_3 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про скасування або визнання нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Чернігівської міської ради ( далі - відповідач ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про скасування або визнання нечинним рішення від 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині, що стосується співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по домоволодінню за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2014 року адміністративний позов було задоволено та скасовано рішення від 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки».

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач і третя особа подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, так як, на думку апелянтів, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а постанова суду -зміні, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у 1970 році ОСОБА_4 та ОСОБА_2 успадкували від ОСОБА_5 в рівних частинах недобудоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

17.09.1981 р. між вказаними особами був укладений договір дарування, згідно з яким ОСОБА_2 подарував ОСОБА_4 1/4 частину вказаного домоволодіння з надвірними будівлями.

05.06.1990 р. між вказаними особами був укладений договір дарування, згідно з яким ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 5/12 частин цього ж домоволодіння.

ОСОБА_2 були самочинно добудовані прибудови до вказаного домоволодіння, які разом з будинком рішеннями виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова від 14.10.1991 р. № 226 та від 11.11.1991 р. № 254 було дозволено прийняти до експлуатації та затверджено відповідний акт про прийняття їх в експлуатацію.

У зв'язку з цим ОСОБА_2 звернувся із заявою до виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова про зміну ідеальних часток.

05.04.1994 р. Чернігівським МБТІ було складено висновок про зміну ідеальних часток в загальному користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

18.04.1994 р. виконавчим комітетом Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова було прийнято рішення № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки», у п. 2 якого встановлені частини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення в частині пункту 2 було прийнято виконавчим комітетом Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова з порушенням вимог Інструкції про порядок проведення реєстрації жилого фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 р. № 380, яка була чинною на момент його прийняття.

Дослідивши матеріали справи, підстави апеляційного перегляду, а також виниклі між сторонами правовідносини, у відповідності з нормами діючого законодавства, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, однак, вважає за необхідне змінити оскаржуване судове рішення в резолютивній частині, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом УРСР 1963 року, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, ( далі - ЦК УРСР ) та Інструкцією про порядок проведення реєстрації жилого фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 р. № 380 ( далі - Інструкція № 380 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 105 ЦК УРСР закріплено, що громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Згідно зі ст. 119 ЦК УРСР, коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

П. 6.5 Інструкції № 380 передбачено, що якщо учасник спільної часткової власності на житловий будинок з дотриманням встановлених правил збільшив за свій рахунок загальну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, або в правовстановлюючому документі на будинок розмір часток не вказаний або вказаний неправильно, встановлення розміру часток або зміну розміру часток може бути оформлено за згодою всіх учасників спільної власності нотаріально посвідченою угодою про це, а при виникненні спору - в судовому порядку. Зазначене нотаріально засвідчене угоду або рішення суду реєструється в бюро технічної інвентаризації як доповнення до правовстановлюючих документів учасників спільної часткової власності. Орган комунального господарства, а де його немає - виконком місцевої Ради народних депутатів, за письмовою заявою співвласників на підставі рішення виконкому про зміну частин, що належать співвласникам, і про оформлення права власності в нових розмірах видає кожному з них взамін наявних правовстановлюючих документів реєстраційне посвідчення або свідоцтва про право особистої власності на відповідну частину житлового будинку.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що зміна ідеальних частин у загальній власності на житловий будинок у разі збільшення одним зі співвласників його загальної площі шляхом прибудови може здійснюватися виключно на підставі нотаріально посвідченої угоди про згоду на це всіх співвласників.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині п.2, яким визначено частки співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, було прийнято виконавчим комітетом Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова за відсутності нотаріально посвідченої угоди про згоду зазначених співвласників на зміну їх ідеальних часток в цьому будинку, а отже з порушенням приписів п. 6.5 Інструкції № 380.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення в частині п. 2 не були виконані вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 6.5 Інструкції № 380.

Доводи апелянтів про те, що оскаржуване рішення було прийнято за наявності згоди співвласників на зміну розміру часток у спільній частковій власності, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що рішення від 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині п. 2 було прийнято відповідачем на підставі одноособової заяви ОСОБА_2 із зазначенням у кінці тексту «не возражаю» та підписом не встановленої особи / Т.1 а.с. 18 та а.с. 48 Інвентаризаційної справи /, якою ймовірно є ОСОБА_4, без нотаріального посвідчення цього документа, що вказує на очевидність порушення відповідачем вимог п. 6.5 Інструкції № 380.

При цьому, судова колегія відзначає, що ані до суду першої інстанції, ані на виконання вимог ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року про витребування доказів у справі, апелянтами не було надано належних і необхідних, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваного рішення в частині п. 2, а судове рішення в жодному разі не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянтів на те, що 04.10.2013 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова було ухвалено рішення, яким визнано недійсним договір дарування від 17.08.2000 р., укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, в частині дарування ОСОБА_3 4/12 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не стосуються спірних правовідносин, оскільки зазначене судове рішення було ухвалено за результатами судового розгляду питання щодо дійсності вказаного договору дарування і в межах розгляду цієї цивільної справи судом не перевірялась правомірність рішення від 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині п. 2, що є предметом судового розгляду в даній адміністративній справі.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, викладеними в його апеляційній скарзі, про те, що лише п. 2 оскаржуваного рішення стосується прав та інтересів співвласників домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, а тому визнання судом першої інстанції протиправним та скасування всього рішення від 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» є помилковим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було правильно по суті вирішено справу, однак помилково застосовано ч. 2 ст. 11 КАС України, що призвело до задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправним і скасування всього оскаржуваного рішення, а не його п. 2, як про те просив позивач, та обумовлює необхідність змінити оскаржуване рішення суду, виклавши абзац другий резолютивної частини у відповідній редакції.

Відповідно до ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне апеляційні скарги ОСОБА_2 та виконавчого комітету Чернігівської міської ради задовольнити частково, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2014 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова від 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині п. 2, яким встановлені ідеальні частини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у спільній частковій власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1».

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та виконавчого комітету Чернігівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2014 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення у наступній редакції: «Визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова від 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині п. 2, яким встановлені ідеальні частини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у спільній частковій власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1».

В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлений 12.02.2015 р.

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.