Справа № П/811/978/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2015 рокусправа № П/811/978/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: Пашко Сергія Георгійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Знамянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року

у справі за позовом Державного підприємства "Одеська залізниця" до Знамянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про скасування рішення та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Державне підприємство "Одеська залізниця" звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Знамянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про скасування рішення та вимоги, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.03.2014 року № про збільшення податкового зобов'язання у розмірі 163563,17 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 87781,66 грн., та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.03.2014 р. № Ю-9 на суму 163563,17 грн. податкового зобов'язання та 87781,66 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки, податковим органом було покладено на підприємство зобов'язання щодо збільшення суми сплати з єдиного соціального внеску в силу ст. 7, 8 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у зв'язку з тим, що підприємством не нараховувався єдиний соціальний внесок на вартість безоплатно наданих квитків на проїзд залізничним транспортом. При цьому, позивач вважає, що надані пільги працівникам залізниці та їх утриманцям стосовно безкоштовного проїзду не є об'єктом сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення Знамянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів у Кіровоградській області від 31 березня 2014 року, яким до відокремленого структурного підрозділу "Знамянський загін відомчої воєнізованої охорони" державного підприємства "Одеська залізниця" застосовано штрафу санкцію у сумі 87781,66 грн. Визнано протиправним та скасувати вимогу Знамянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів у Кіровоградській області від 31 березня 2014 року, якою відокремлений структурний підрозділ "Знамянський загін відомчої воєнізованої охорони" державного підприємства "Одеська залізниця" зобов'язано сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 163563,17 грн. та штрафну санкцію - 87781,66 грн.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що вищевказана соціальна пільга є додатковим благом відповідно до приписів підпункту "е" пункту 2.17 статті 164 Податкового кодексу України, а тому не входить до структури заробітної плати, передбаченої статтями 1 та 2 Закону 2.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, податковим органом подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в частині 7 статті 7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховуються єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1170 «Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в якому витрати, пов'язанні з наданням безкоштовного проїзду працівникам та утриманцям працівників залізничного транспорту відсутні.

Представник податкового органу в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, суду пояснив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим тому скасуванню не підлягає; надані пільги працівникам залізниці та їх утриманцям стосовно безкоштовного проїзду не є об'єктом сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2014 року податковий орган провів планову виїзну документальну перевірку діяльності підрозділу Підприємства з питань дотримання податкового законодавства за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2012 року. Під час перевірки встановлено факт надання працівникам залізниці та їх утриманцям пільг стосовно безкоштовного проїзду. При цьому підрозділ Підприємства з суми наданих безкоштовних послуг не нарахував та не сплатив єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 163563,17 грн. У зв'язку з чим 31 березня 2014 року податковий орган прийняв рішення, яким застосував до підрозділу Підприємства штрафну санкцію у сумі 87781,66 грн. за донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що надані пільги працівникам залізниці та їх утриманцям стосовно безкоштовного проїзду не є об'єктом сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування тому задовольнив позовні вимоги, однак з даним висновком колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року, Закону України "Про оплату праці", норми Постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1170 «Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином уповноважені державою органи не можуть на власний розсуд ухилятися від реалізації наданих їм повноважень, але й не мають права виходити за межі, встановлені законодавством.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є роботодавці.

Стаття 7 Закону дає визначення, що є базою нарахування єдиного внеску.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для платників, які визначені пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону, базою нарахування є сума нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основу та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг за цивільно-правовими договорами).

В частині 7 ст. 7 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями) передбачено перелік видів витрат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Даний перелік затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1170 «Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». При цьому, в даному переліку, витрати, пов'язанні з наданням безкоштовного проїзду працівникам та утриманцям працівників залізничного транспорту - відсутні.

Отже, податковий орган, правильно прийняв податкове повідомлення-рішення від 31.03.2014 року № про збільшення податкового зобов'язання у розмірі 163563,17 грн. з застосуванням штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 87781,66 грн.

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, та в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, статтями 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Знамянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року по справі за позовом Державного підприємства "Одеська залізниця" до Знамянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про скасування рішення та вимоги - скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна