Справа № 826/20835/13-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/58203/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: Маслія В.І. (суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцькї Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України - Березуцького Є.Ю. на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ПАТ «Український Професійний Банк» до Державної реєстраційної служби України, третя особа Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області, про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ПАТ «Український Професійний Банк» звернулося до суду з позовом до Державної реєстраційної служби України, третя особа Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області, в якому просило скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Березуцького Є.Ю. Державної реєстраційної служби України про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна від 16.11.2013 року за № 8023610; зобов'язати Державної реєстраційної служби України (Укрдержреєстора) () здійснити реєстрацію права власності ПАТ «Український Професійний Банк» () на об'єкт нерухомого майна, а саме земельну ділянку загальною площею 4,602 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада цільове призначення земельної ділянки - ведення індивідуального садівництва; кадастровий номер земельної ділянки :03:022:0019.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року, позов задоволено частково: скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Березуцького Є.Ю. Державної реєстраційної служби України про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна від 16.11.2013 року за № 8023610. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України - Березуцький Є.Ю. звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Перевіривши в межах доводів касаційної скарги матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судами та обґрунтованості застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав до її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 01.11.2013 року позивачем до Реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції Київської області подано заяву про реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада цільове призначення земельної ділянки - ведення індивідуального садівництва; кадастровий номер земельної ділянки :03:022:0019.

До заяви про реєстрацію заявник надав: рішення Господарського суду Київської області від 09.04.2013 року по справі № 911/705/13-г, що набрало законної сили, яким визначено, серед іншого, за ПАТ «УПБ» право власності на земельну ділянку загальною площею 4,602 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада цільове призначення земельної ділянки - ведення індивідуального садівництва; кадастровий номер земельної ділянки :03:022:0019 та нотаріально засвідчену копію рішення; нотаріально засвідчену копію Статуту ПАТ «Український Професійний Банк»; нотаріально засвідчену копію Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; нотаріально засвідчену копію Довідки АБ № 332189 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ); нотаріально посвідчену копію Довідки про взяття на облік платника податків; засвідчену копію Витягу з Протоколу № 2 Загальних зборів акціонерів від 29.09.2005 року щодо обрання Голови Правління; нотаріально засвідчену копію довіреності представника позивача; копія паспорта представника позивача та реєстраційного номера облікової картки платника податку; документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав; документ, про сплату державного мита.

Розглянувши зазначену заяву, державним реєстратором Держаної реєстраційної служби України Березуцьким Є.Ю. 16.11.2013 року прийнято рішення №8023610 про відмову у реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Підставою для відмови у реєстарції права власності на земельну ділянку вказано, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зокрема, при розгляді заяви встановлено відсутність відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Вважаючи, вказане рішення протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно подано до реєстраційної служби повний пакет документів, що визначений положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, а відтак рішення реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна від 16.11.2013 року за № 8023610 не відповідає нормам чинного законодавства України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень, встановлені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Обов'язковій державній реєстрації відповідно до ст. 4 зазначеного Закону підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частин першої, четвертої ст. 24 вказаного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою ст. 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою ст. 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначаються Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703.

Згідно пункту 26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 27 Порядку визначено, що документами, які підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 33 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27, 28, 30 і 31 цього Порядку, подає витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документах, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, відсутні відомості про кадастровий номер земельної ділянки).

Як встановлено судами під час розгляду справи, до заяви про реєстрацію права власності на земельну ділянку, крім іншого, заявником було додано рішення Господарського суду Київської області від 09.04.2013 року по справі № 911/705/13-г, яке набрало законної сили, згідно якого, визнано право власності позивача, зокрема і на земельну ділянку загальною площею 4,602 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада цільове призначення земельної ділянки - ведення індивідуального садівництва; кадастровий номер земельної ділянки :03:022:0019.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами судів попередніх інстанцій, що позивачем для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно подано до реєстраційної служби повний пакет документів, що визначений положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, а відтак рішення реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна від 16 листопада 2013 року за № 8023610 не відповідає нормам чинного законодавства України.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Березуцького Є.Ю. - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України

Судді: