Справа № 2а-7129/09/0870
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2010-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2010 року о 12-10 годині Справа № 2а-7129/09/0870

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

при секретарі Полтавці Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління МВС України в Запорізькій області, Кам'янсько-Дніпровського районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області,

про зобов'язання вичинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, згідно якого просить зобов'язати ГУМВС України в Запорізькій області виплатити йому заборгованість по грошовому утриманню за період з 2006 по 2008 роки - з врахуванням індексу інфляції - в сумі 6834,71 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на п.2 Указу Президента «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» №926/96 від 04.10.1996, п.12 Постанови Кабінету Міністрів УРСР «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» № 114 від 29.07.1991 (далі - Постанова №114) та ч.7 ст.43 Конституції України.

Представник відповідачів - Головного управління МВС України в Запорізькій області та Кам'янсько-Дніпровського РВ ГУМВС України в Запорізькій області - позов не визнав, зокрема зазначив, що позивач з 01.04.1985 по 25.11.2008 проходив службу в органах внутрішніх справ. На час його звільнення умови отримання матеріальної допомоги були передбачені розділом 2.16 Наказу МВС України №499 від 31.12.2007, де зазначено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

У 2007 році позивач отримав таку допомогу у розмірі 861,32 гривень, згідно його рапорту про надання йому матеріальної допомоги, а у 2006 та 2008 роках він не звертався до свого керівництва з таким рапортом, тому й не отримував вказану допомогу.

Крім того, позивач оскаржує дії по невиплаті матеріальної допомоги під час проходження публічної служби в органах внутрішніх справ. При цьому він був звільнений 25.11.2008, а з адміністративним позовом звернувся 23.11.2009, тим самим він пропустив строк звернення до суду, передбачений п.13 Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008, де зазначено, що громадянин може звернутися з заявою про вирішення спору щодо проходження публічної служби у тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

На підставі ст.100 КАС України представник відповідачів наполягає на відмові у задоволенні позову у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 01.04.1985 по 25.11.2008 проходив службу в органах внутрішніх справ - у Камянсько-Дніпровському районному відділі УМВС України в Запорізькій області (на різних посадах).

При наданні йому чергових відпусток у 2006 та 2008 роках йому не було надано матеріальної допомоги, а у 2007 році він отримав вказану допомогу частково - 861,32 гривень.

Відповідно до п.2 Указу Президента «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» №926/96 від 04.10.1996 (що діяв на час виникнення спору), особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ повинна щорічно виплачуватись грошова допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пп.2.16.1 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» № 499 від 31.12.2007 (далі - Наказ №499), особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пп.2.16.2 вищезазначеного Наказу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу, як правило, надається при вибутті в чергову відпустку або за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу.

Відповідно до пп.2.16.3 вищезазначеного Наказу, допомога для оздоровлення особам рядового та начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку.

В пп.2.16.4. Наказу зазначено, що указані виплати здійснюються на підставі наказу про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку.

Відповідач - ГУМВС України в Запорізькій області - посилається на те, що матеріальна допомога, згідно із Законами України «Про Державний бюджет України на 2006, 2007, 2008 роки», виплачується в межах фонду оплати праці, а затверджений на ці роки фонд не дозволяв виплату матеріальної допомоги всім співробітникам в повному обсязі, в тому числі і позивачу, тому матеріальну допомогу не нараховували та не виплачували, у зв'язку з цим заборгованість по обліку не значиться. Матеріальна допомога надавалася за окремими рапортами у надзвичайних випадках, а саме: смерть родичів, хвороба, народження дитини.

Тим самим представник відповідачів пояснив суду, чому у справі є дві довідки відносно заборгованості перед позивачем (а.с.7, 33), оскільки остання довідка від 26.01.2010 зазначає, що заборгованості перед позивачем Камянсько-Дніпровський районний відділ ГУМВС України в Запорізькій області не має.

Згідно з ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Судом встановлено, що заборгованість перед позивачем по матеріальній допомозі за період з 2006 по 2008 роки складає 5383,43 гривень, що підтверджується довідкою, виданою діючим на час звільнення позивача начальником Камянсько-Дніпровського РВ ГУМВС України в Запорізькій області полковником міліції Байрамовим Р.Н. та бухгалтером ОСОБА_4 (а.с. 7, 42).

Відповідно до ст.75 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» №3235-IV від 20.12.2005, установлено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах або планах використання бюджетних коштів.

Витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно із законодавством України мають право окремі категорії працівників (крім категорій, пільги яким передбачаються п. «ї» ч.1 ст.77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, ч.4 ст.29 Основ законодавства України про культуру, абзацом 1 ч.4 ст.57 Закону України "Про освіту"), а також у частині медичної допомоги і санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення - члени сімей військовослужбовців і осіб рядового і начальницького складу, пенсіонерів з числа військовослужбовців і осіб рядового і начальницького складу та членів їх сімей, здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих бюджетних установ. До таких витрат належать: забезпечення форменим одягом, речовим майном, службовим обмундируванням; забезпечення безоплатною медичною допомогою; надання санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення; надання жилого приміщення або виплата грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення; знижка плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія); безоплатний проїзд і перевезення багажу, безоплатне встановлення квартирної охоронної сигналізації і користування нею; безоплатна відправка та одержання листів військовослужбовцями строкової служби.

Відповідачами не надано суду доказів того, що у 2006-2008 роках в них були відсутні кошти на виплату позивачу матеріальної допомоги.

Також суд приймає до уваги те, що позивачу у 2007 році було виплачено матеріальну допомогу, при цьому позивач у рапорті відносно чергової відпустки у 2007 році окремо не зазначав просьби про виплату йому матеріальної допомоги (а.с.49), як і не подавав додатковий рапорт на отримання матеріальної допомоги ( такого рапорту відповідачі не надали суду), тому суд критично оцінює твердження представника відповідачів, що така допомога не надавалась позивачу у зв'язку з тим, що він не звертався з таким проханням - оскільки підставою для виплати матеріальної допомоги є рапорт працівника на відпустку та наказ начальника районного відділу про надання чергової відпустки.

Суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позов подано до двох позивачів, але суд вважає, що заборгованість необхідно стягнути з ГУМВС України в Запорізькій області, а не з Кам'янсько-Дніпровського районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області.

Дослідивши матеріали справи, суд також приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, передбачений ст.99 КАС України, при цьому слід зазначити, що Пленуму Вищого адміністративного суду України не встановлює норм права, а тому посилання ГУМВС України в Запорізькій області на пропуск позивачем строку звернення до суду є не доречним(а.с.26).

Виходячи з вищезазначеного, керуючись ст.ст.17,158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління МВС України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по грошовому утриманню за період з 2006 по 2008 роки - з врахуванням індексу інфляції - в сумі 6834 ( шести тисяч восьмиста тридцяти чотирьох) гривень 71 копійки.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова виготовлена у повному обсязі 18.03.2010.

Суддя О.В. Матяш