Справа № 162/2020/13-а, 2-а/162/789/2013
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Справа № 876/15776/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 22 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про перерахунок та стягнення соціальних виплат,-

В С Т А Н О В И В :

23.10.2013 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до управління пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, в якому просив, визнати неправомірними дії та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням її на один процент заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж - 20 років в межах строку позовної давності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що він віднесений до 3-ої категорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на пенсію в повному розмірі, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 22 листопада 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії пенсійного органу та зобов'язано провести позивачу перерахунок та виплату пенсії, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням її на один процент заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж - 20 років, але не вище 75 процентів заробітку починаючи з 23.04.2013 року.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є потерпілою від аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, то відповідачем неправомірно було визначено доплату до пенсії за понаднормативний стаж 25 років, так як доплату слід було встановити за понаднормативний стаж 20 років.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Покликання маються на те, що пенсія призначена позивачу на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає розмір пенсії громадянина залежно від наявного в нього стажу, але аж ніяк не розмір доплати до пенсії за понаднормативний стаж. Тому слід застосовувати вимогу ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 12.01.2005 року, де передбачається, що саме підвищення проводиться за повний рік страхового стажу понад 25 років для чоловіків.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, набув пенсійного віку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями пенсійного посвідчення та посвідчення особи, потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п.13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Однак, дана норма розповсюджується на призначені пенсії на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи ту обставину, що за вибором позивача призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії за стажем згідно ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставними.

Вищевикладена правова позиція суду апеляційної інстанції не суперечить практиці Вищого адміністративного суду України (ухвала від 13.06.2013 року по справі №.К/9991/66998/11; ухвала від 11.09.2014 року по справі №К/800/56543/13).

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 205 ч. 2, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області задоволити, скасувати постанову Любешівського районного суду Волинської області від 22 листопада 2013 року по справі № 162/2020/13-а та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про перерахунок та стягнення соціальних виплат.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга