Справа № 591/7734/14-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 р. Справа № 591/7734/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 11.12.2014р. по справі № 591/7734/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Сумської міської ради , Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

20.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність міжвідомчої комісії та Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради пов'язану з порушенням порядку розгляду його заяви, визнати протиправним та скасувати спірне рішення виконкому СМР та зобов'язати виконком СМР прийняти рішення, яким надати згоду на переведення належних йому житлових приміщень у нежитлові.

Зарічний районний суд м. Суми постановою від 11.12.2014 року позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 354 від 15.07.2014 року «Про відмову у наданні дозволу на переведення житлових приміщень у нежитлові» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на переведення житлових приміщень у нежитлові за адресою АДРЕСА_1.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовив за необґрунтованістю вимог.

Стягнув з місцевого бюджету м. Суми на користь ОСОБА_1 2253,74 грн. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що представник відповідачів не надав належних доказів щодо правомірності прийняття оскаржуваного акту (рішення).

У відповідності до положень ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, позивач є власником житлових приміщень квартирАДРЕСА_1.

04 березня 2014 року позивач подав заяву про надання дозволу на переведення належних йому на праві власності житлових приміщень в нежитлові. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 354 від 15.07.2014 року позивачу було відмовлено в цьому.

Зі спірного рішення виконавчого комітету СМР вбачається, що підставою для відмови позивачу стало те, що відсутня нотаріальна завірена згода мешканців двох прилеглих приміщень на переведення житлових приміщень у нежитлову категорію.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення виконавчого комітету СМР прийнято з порушенням визначеного порядку, а тому є протиправним і підлягає скасуванню. В задоволенні позову в частині зобов'язання Виконавчого комітету СМР прийняти рішення, яким надати позивачу дозвіл на переведення житлового приміщення в нежитловий фонд, суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Розділом 6 Порядку надання дозволу на перепланування та/або переобладнання житлових та нежитлових приміщень; переведення нежитлових приміщень у категорію житлових; житлових будинків квартирного типу у будинки садибного типу, а також переведення житлових будинків і житлових приміщень у нежитлові, який затверджений рішенням виконавчого комітету СМР №673 від 26.10.2011 року встановлено вимоги, яким повинно відповідати жиле приміщення, стосовно якого вирішується питання, щодо переведення із житлового в нежитловий фонд: знаходитись у цокольному або на першому поверсі будинку; мати можливість влаштування окремого входу не пов'язаного з під'їздом до жилого будинку; - перебувати у власності заявника;в квартирі не повинно бути зареєстровано мешканців та інше.

Так, згідно з пунктом 6.7 Порядку передбачено обов'язок заявника подати згоду балансоутримувача чи ОСББ, а також нотаріально звірену згоду мешканців прилеглих приміщень на переведення житлових приміщень у кате оргію нежитлових.

Разом з тим, документи визначені п. 6.7 Порядку подаються до постійно діючої міжвідомчої комісії для вирішення питання щодо можливості надання дозволу на переведення житлових будинків т житлових приміщень у нежитлові. При відсутності нотаріально посвідченої згоди мешканців суміжних житлових приміщень, останніх запрошують на засідання комісії. Неявка останніх на засідання чи невмотивовано відмова у наданні згоди не є підставою для відмови в переведенні житлових приміщень у нежитлові. У разі відсутності (неповного комплекту) документів, зазначених у п. 6.7 Порядку, уповноважений орган надає заявнику письмову відповідь із встановленням строку для надання відсутніх документів. Міжвідомч комісія розглядає матеріали та надає уповноваженому органу рекомендації щодо можливості надання відповідного дозволу. Відповідно до рекомендацій комісії, уповноважений орган готує та подає на розгляд виконкому проект відповідного рішення. Обов'язок з повідомлення про прийняте рішення виконкому покладено також на уповноважений орган (п. 6.8-6.10 Порядку).

Уповноваженим органом, у розумінні вказаного вище Положення, у м. Суми є Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

Як встановлено судом першої інстанції, міжвідомча комісія, встановивши що поданий позивачем комплект документів є неповним, не повідомила у встановленому порядку заявника та не надала можливості йому подати додаткові документи.

Крім того, як вбачається з протоколів засідання міжвідомчої комісії, останньою було виявлено відсутність у комплектів документів позивача згоди балансоутримувача та мешканців двох суміжних житлових приміщень, але при цьому мешканців, які не надали згоду, не були запрошені на засідання комісії, як того вимагає п. 6.8 Порядку.

Також вказаною комісією та Департаментом не було офіційно у письмовій формі повідомлено заявника про балансоутримувача будинку, у якого позивач має отримати відповідну згоду.

Звернення позивача (його представника) до уповноваженого органу (Департаменту містобудування) з цього приводу взагалі залишилося без реагування.

Судом першої інстанції також встановлено, що за наслідками розгляду поданого позивачем комплекту документів, міжвідомча комісія, якою порушена процедура розгляду даної категорії заяв, подала Департаменту містобудування та земельних відносин СМР пропозицію про необхідність відхилення заяви позивача, який в свою чергу вніс відповідний проект на розгляд виконкому.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним законодавством України, у зв'язку з чим оскаржуване рішення є неправомірним і, як наслідок, підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанціїї щодо відмови у задоволенні вимог позивача стосовно зобов'язання Виконавчого комітету СМР прийняти рішення, яким надати йому дозвіл на переведення житлового приміщення в нежитловий фонд, оскільки суд не має права перебирати на себе повноваження, що законом віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування та зобов'язувати орган місцевого самоврядування прийняти те чи інше рішення.

Однак, колегія суддів зауважує, що такий спосіб захисту порушеного права як скасування незаконного рішення органу місцевого самоврядування не може вважатися повним у даній справі, оскільки заява позивача про надання дозволу на переведення житлових приміщень у нежитлові залишається невирішеною. При цьому чинне законодавство не містить приписів, які б врегульовували подальші дії органів місцевого самоврядування у разі скасування їх рішень із земельних питань у судовому порядку.

Згідно з частиною другою статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне з метою повного захисту прав позивача застосувати додатковий спосіб захисту у вигляді зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 березня 2014 року про надання дозволу на переведення житлових приміщень у нежитлові.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що постанову Зарічного районного суду м. Суми від 11.12.2014 року необхідно змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 11.12.2014р. по справі № 591/7734/14-а змінити.

Зобов'язати виконавчий комітет Сумської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 березня 2014 року про надання дозволу на переведення житлових приміщень у нежитлові.

В іншій частині постанову Зарічного районного суду м. Суми від 11.12.2014 р. по справі № 591/7734/14-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.