Справа № 2а-14171/12/2670
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ К/800/13703/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Національного банку України (далі - НБУ) про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди В обґрунтування вимог зазначав, що 12 квітня 2012 року його звільнено з посади інженера 2-ї категорії 2-го відділу групи оперативного реагування Департаменту банківської безпеки НБУ, згідно з наказом Голови НБУ від 12 квітня 2012 року №590-к. Посилаючись на те, що відповідач не виплатив усіх сум, що належать йому при звільненні, просив суд зобов'язати НБУ виплатити йому заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки із розрахунком, кошти на оздоровлення і за додатковий оплачуваний день, приєднаний до відпустки за здачу крові та відшкодувати 50000,00 грн моральної шкоди.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема норм Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Вказує, що суди не дали належної оцінки обставинам справи та наданим доказам.

Відповідач у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Вказує, що у день звільнення позивачу були нараховані усі види виплат передбачені законодавством та перераховані на його особовий рахунок 12 квітня 2012 року о 17 год 44 хв. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працював на посаді інженера 2 категорії групи оперативного реагування (чергові) другого відділу Департаменту банківської безпеки НБУ.

Наказом Голови НБУ від 12 квітня 2012 року № 590-к позивача звільнено з роботи з 12 квітня 2012 року за порушення Присяги державного службовця, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (стаття 117 КЗпП України).

Із змісту наведеної норми видно, що обов'язок виплатити середній заробіток за час затримки виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, є видом відповідальності роботодавця за дії, пов'язані із такою затримкою.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 42 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк для забезпечення виконання покладених на нього функцій веде особові рахунки працівників Національного банку.

Як встановлено судами, у день звільнення 12 квітня 2012 року на особовий рахунок ОСОБА_4 відповідачем були перераховані кошти у сумі 4516,03 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 12 квітня 2012 року № 6072960 та випискою НБУ за період з 01 січня по 20 червня 2012 року.

Згідно з довідкою НБУ від 26 жовтня 2012 року №17-249/1702 до цієї суми входять такі види виплат: посадовий оклад, надбавка за виконання роботи, яка передбачає доступ до державної таємниці, доплата за ранг, винагорода за вислугу років, компенсація за невикористану щорічну та додаткову відпустки, як державному службовцю.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 використав своє право на додатковий оплачуваний день відпочинку за здачу крові, підстави для нарахування компенсації за цей день, відсутні.

Крім того, у квітні 2012 року позивачу нарахована щомісячна премія за березень 2012 року у сумі 1862,43 грн та індексація за квітень 2012 року в сумі 421,19 грн. Ці суми після сплати єдиного соціального внеску і податку з доходів фізичних осіб обліковані як депонована заробітна плата, оскільки позивач їх не отримав.

На виконання вимог частини 1 статті 116 КзПП України щодо письмового повідомлення працівника про нараховані йому суми відповідач двічі повідомляв ОСОБА_4 про необхідність отримання вказаних коштів листами від 15 травня 2012 року №30-07-002/1775 та від 13 червня 2012 року № 17-249/1002.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 мав можливість до кінця робочого дня 12 квітня 2012 року отримати нараховані йому кошти при звільненні, проте вказані суми не отримав з власної волі, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач виконав свої зобов'язання перед позивачем, а тому правові підстави для задоволенні позову відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не вирішили питання щодо відшкодування моральної шкоди, не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки у своєму рішенні, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, зазначив, що через відсутність у діях відповідача порушень чинного законодавства відносно позивача, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, якщо визнає, що судами не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак