Справа № 2-а-25/09
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Карповець В.В.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"10" лютого 2015 р. Справа № 2-а-25/09

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Зарудяної Л.О.

Одемчука Є.В.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представника відповідача Березового Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від "14" січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Андрушівського районного центру зайнятості про виплату допомоги по безробіттю та врахування трудового стажу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2009 року до Андрушівського районного суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до Андрушівського районного центру зайнятості про виплату допомоги по безробіттю та врахування трудового стажу за 1997-2003 роки.

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 14.01.2015 р. відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до суду із адміністративним позовом ОСОБА_4 до Андрушівського районного центру зайнятості про виплату допомоги по безробіттю та врахування трудового стажу за 1997 по 2003 роки.

Позовну заяву ОСОБА_4 до Андрушівського районного центру зайнятості про виплату допомоги по безробіттю та врахування трудового стажу за 1997 по 2003 роки залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів враховуючи те, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності позивача.

Відповідач надав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу та в судовому засіданні його представник заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів враховуючи те, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності позивача.

Заслухавши представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та залишаючи позовну заяву про виплату допомоги по безробіттю та врахування трудового стажу за 1997 по 2003 роки без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, оскільки позивачем не підтверджено доказами поважність причини пропуску строку для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод і інтересів.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним виходячи з такого.

Позивачем суду заявлено клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. Клопотання обґрунтовано тим, що своєчасно не звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, тому, що з даного питання звертався до інших державних установ за допомогою у вирішенні спірного питання. Однак його звернення залишились без належного реагування, а його хвороба не надала можливості своєчасного звернення до суду. Тому вважає цей факт поважною причиною для поновлення строку для звернення до суду, оскільки він не мав можливості у визначений строк оскаржити дії відповідача.

Враховуючи адміністративно-правовий характер цього спору, строк звернення до адміністративного суду та наслідки його пропущення встановлюються ст.ст.99, 100 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом. Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1 і 2 статті 100 КАС України ( в редакції спірного періоду) встановлено, що порушення строків звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи убачається, що сторони не наполягали на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, яке передбачено статтею 55 Конституції України. Це право є первинним диспозитивним правом в адміністративному процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом 26.03.2009 року.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

Згідно з ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції спірного періоду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї ж статті Кодексу передбачено, що для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поряд з тим, законодавець визначив, що строк звернення до суду за захистом порушеного права може бути пропущено, як з об'єктивних, так і з суб'єктивних причин, проте у кожному випадку потреба у зверненні до суду не зникає, відтак виникає необхідність у поновленні строків.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Крім того, ухвалою Вищого адміністративного суду від 28.10.2014 р. постанову Андрушівського районного суду Житомирської області від 19.10.2009 р. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 12.10.2011 р., у частині позовних вимог про виплату допомоги по безробіттю за період з грудня 1997 р. по червень 1998 р. і матеріальної допомоги по безробіттю. за період з грудня 1998 р. по червень 1999 р. скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

Однак, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом за період з 1997 по 2003 роки, не врахувавши при цьому ухвалу суду касаційної інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Аналізуючи зазначене, судова колегія вважає, що вказані обставини залишено судом першої інстанції поза увагою, та не надано правової оцінки, щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, що призвело до порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали з направленням справи для продовження розгляду.

Щодо прохання позивача в апеляційній скарзі про надання правової допомоги у вирішенні справи та заміни суддів першої інстанції, які розглядали справу, колегія суддів зазначає, що вирішення цих питань не належить до повноважень суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 202, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від "14" січня 2015 р. скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: Л.О. Зарудяна

Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" лютого 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Андрушівський районний центр зайнятості вул.Воб'яна,4,м.Андрушівка,Андрушівський район, Житомирська область,13400

- ,