Справа № 2а/1570/5490/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2015 р. м. Київ К/9991/31146/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового утримання за період вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Уточнивши позовні вимоги просив скасувати наказ Державної податкової інспекції у Комінтерновському районі Одеської області від 29 червня 2011 року № 36-о та зобов'язати відповідача поновити його на посаді головного податкового ревізора-інспектора Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області з 29 червня 2011 року, стягнути з відповідача на його користь грошове утримання у розмірі середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу з 29 червня 2011 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2012 року, позов задоволено. Скасовано наказ Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області від 29 червня 2011 року № 36-о та зобов'язано відповідача поновити ОСОБА_4 з 29 червня 2011 року на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю юридичних осіб Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області. Стягнуто з Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області на користь позивача грошове утримання у розмірі середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу з 29 червня 2011 року. Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 11 лютого 2009 року ОСОБА_4 призначено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу організації податкового аудиту, відбору платників та аналізу їх діяльності управління податкового контролю юридичних осіб державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області.

Наказом від 29 червня 2011 року № 36-о ОСОБА_4 звільнено з посади головного державного податкового ревізора-інспектора за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги та поновлюючи позивача на роботі, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що звільнення позивача відбулось без додержання вимог ст. 43 КЗпП України, оскільки позивач не був присутнім на засіданні профспілкового комітету, та ст.149 КЗпП України, оскільки відповідач при звільненні не з'ясував ступінь тяжкості проступку, обставин, за яких його вчинено, та попередню роботу працівника.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна з таких підстав.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За змістом вказаної норми прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Оцінка причин відсутності як поважних здійснюється судом при розгляді спору про звільнення.

Статтею 161 КАС України передбачено, зокрема, що під час прийняття постанови суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Ухвалюючи рішення про поновлення позивача на роботі, як суд першої так і суд апеляційної інстанцій, в порушення вимог ст. 159, 161 КАС України не з'ясували чи мав місце прогул, тобто чи був відсутнім ОСОБА_4 на роботі 25 червня 2011 року більше трьох годин без поважних причин, хоч саме відсутністю цих обставин обґрунтовував свої позовні вимоги позивач, та саме наявністю цих обставин заперечував позов відповідач.

Зазначаючи про порушення відповідачем процедури звільнення, зокрема порушення ст.43 КЗпП України, суди не врахували, що встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника, розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Однією із підстав визнання звільнення незаконним суди зазначили те, що відповідач не з'ясував ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, та попередню роботу позивача, в той час як ст.149 КЗпП України зобов'язує власника або уповноважений орган враховувати ці обставини при обранні виду стягнення. Проте ні позивач, ні суди в своїх рішеннях не навели мотивів, які б свідчили про неврахування відповідачем цих обставин. До того ж, ці висновки судів є суперечливими, оскільки в мотивувальних частинах судових рішень суди посилались на пояснення позивача та показання свідків, що в першій половині дня 25 червня 2011 року ОСОБА_4 був присутній на урочистих зборах, а потім у нього боліла голова. Проте суди не врахували, що порушення порядку та процедури звільнення можливе за доведеності вчинення проступку ( в даному випадку прогулу) та не усунули зазначених суперечностей.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення вищенаведених норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу положень ст. 220 КАС України позбавлений можливості досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, то рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на подану сторонами мирову угоду від 19 березня 2013 року. За правилами статей 219, 228 КАС України суд касаційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 2 та 3 ч.1 ст.157 КАС України, у разі відмови позивача від позову та примирення сторін, може закрити провадження у справі та скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій у випадку, коли заява про відмову від позову або примирення сторін була помилково відхилена судами першої та апеляційної інстанцій та вирішено спір по суті. Якщо ж суд касаційної інстанції у зв'язку з відмовою від позову або примиренням сторін закриває провадження у справі та визнає законні судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу, то однією із обов'язкових умов при цьому повинна бути законність судових рішень. За таких обставин колегія суддів позбавлена можливості вирішити питання про примирення сторін у даній справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2012 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк