Справа № 641/7952/14-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 лютого 2015 року м. Київ В/800/6033/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого, судді Ситникова О.Ф.,

суддів: Амєліна С.Є.,

Бутенка В.І.,

Мойсюка М.І.,

Щвеця В.В.,

перевіривши подану заяву Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про допуск до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про визнання дій протиправними за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року, позов задоволено: визнано рішення від 11.04.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова про відмову ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в призначені пенсії за віком на пільгових умовах - неправомірним та скасовано його; зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Комінтернівському районі міста Харкова зарахувати ОСОБА_4, стаж роботи машиністом електропоїзду (метрополітена) з 05.01.2004 року по 24.07.2014 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Комінтернівському районі міста Харкова призначити ОСОБА_4, стаж роботи машиністом електропоїзду (метрополітена) з 05.01.2004 року по 24.07.2014 року за віком на пільгових умовах за списком №1.

Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова не погодилось з постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2014 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року і звернулось до суду з касаційною скаргою про скасування рішення судів попередніх інстанцій та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 грудня 2014 року Управлінню Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова відмовлено у відкритті касаційного провадження на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року, на підставі п.5 ч. 5 ст. 214 КАС України.

Відповідно до вимог п.5 ч. 5 ст. 214 КАС України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У заяві про перегляд Верховним Судом України зазначеної вище ухвали Вищого адміністративного суду України, Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова порушує питання про її скасування, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Суд касаційної інстанції, визнавши, що касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова на вищезгадані рішення судів першої та апеляційної інстанції, є необґрунтованою i викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, i на цій підставі відмовивши у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, погодився з висновками постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2014 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року.

Заявник посилається на неоднакове застосування судами статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у системному зв'язку з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 щодо призначення пільгової пенсії без проведення атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

На підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, що призвело до ухвалення протилежних за змістом рішень, позивач посилається на постанову Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2014 року № К/9991/29568/12, від 02 жовтня 2014 року № К/800/27759/13, прийнятих в касаційному порядку, якими встановлено, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Статтею 237 КАС України наведено перелік підстав для подання сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, заяви про перегляд судових рішень в адміністративних справах Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому, під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права розуміється, зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі;

різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню;

різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правих норм.

Перевіривши доводи, викладені в заяві та додані до неї матеріали, Вищий адміністративний суд України вважає, що у даному випадку, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України, суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні і ті ж самі норми матеріального права у подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про визнання дій протиправними - для перегляду ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 09 грудня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

С.Є. Амєлін

В.І. Бутенко

М.І. Мойсюк

В.В. Швець