Справа № 816/4800/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Київ К/800/17587/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Бившевої Л.І.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - ДПІ) на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Кременчуцьке кар'єроуправління «Кварц» (далі - Товариство) до ДПІ,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ № /15, № /106 та № /1039 від 19.07.2013 року.

Зазначило, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення спростовуються наявними в матеріалах адміністративної справи первинними документами, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій та виконання договорів.

Крім того, висновки ДПІ, викладені у акті перевірки про нікчемність господарських операцій з ТОВ «Гудоіл», ТОВ «ТК «Наса», є безпідставними.

23 жовтня 2013 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року, позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ від 19.07.2013 року № /15 в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, у розмірі 57 737,00 грн.; № /106 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість, у розмірі 57 737,00 грн.; та № /1039 в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств, у розмірі 464 648,00 грн. визнані протиправними та скасовані.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Полтавського окружного адміністративного суду та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 17.05.2012 року до 14.06.2012 року ДПІ здійснила документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.01.2011 року до 31.03.2012 року, за наслідками якої 9.07.2012 року був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Товариство у порушення вимог пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 137.10 ст. 137, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України - занизило податок на прибуток, у розмірі 512 749,00 грн., у тому числі за 2 квартал 2011 року - 512 749,00 грн.; п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України - завищило суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 85 763,00 грн., у тому числі за березень 2011 року - 3 134,00 грн., квітень 2011 року - 4 993,00 грн., травень 2011 року - 77 636,00 грн.; а також п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України - завищило від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту, у розмірі 85 763,00 грн., у тому числі за лютий 2011 року - 3 134,00 грн., березень 2011 року - 4 993,00 грн., квітень 2011 року - 77 636,00 грн.

19 липня 2013 року ДПІ прийняла податкові повідомлення рішення № /105 щодо зменшення Товариству розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, у розмірі 85 763,00 грн., а також № /106 про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість, у розмірі 85 763,00 грн., та № /1039 щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств, у розмірі 512 749,00 грн.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 25.02.2011 між Товариством та ТОВ «ТК «Наса» був укладений договір купівлі-продажу №2, відповідно до якого продавець зобов'язується протягом дії даного договору передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (продукти нафтоперероблення рідкі), а покупець зобов'язується прийняти й оплатити його у порядку і на умовах передбачених цим договором.

Для підтвердження реальності виконання зазначеного договору Товариство надало: податкові, видаткові накладні; прибуткові ордери; акти прийому - передачі; платіжні доручення; товарно-транспортні та вантажні накладні; сертифікати відповідності; паспорти якості продукції.

20 квітня 2011 між Товариством та ТОВ «Гудоіл» був укладений договір купівлі - продажу № 4, відповідно до якого продавець зобов'язується протягом дії даного договору передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (продукти нафтоперероблення рідкі), а покупець зобов'язується прийняти й оплатити його у порядку і на умовах передбачених цим договором.

Для підтвердження виконання умов зазначеного договору Товариство надало: податкові, видаткові накладні; рахунки - фактури; прибуткові ордери; сертифікати відповідності та паспорт продукції; платіжні доручення; товарно-транспортну накладну; довіреності.

Доцільність придбаних товарів пояснювалось їх подальшим використанням у власній господарській діяльності, що пов'язана з видобуванням незмінених та порушених вивітрюванням мігматитів та гранітів, придатних для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового на підставі Спеціального дозволу на користування надрами №4485 від 5.11.2007 року.

Для транспортування добутої породи Товариство використовувало власний вантажний автотранспорт, який перебуває у складі основних засобів підприємства згідно з інвентаризаційним описом.

Правила формування валових витрат платниками податку на прибуток підприємств до 1.04.2011 року визначалися статтею 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а з 1.04.2011 року положеннями Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 та пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахувань обмежень, установленими пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Не включаються до складу валових витрат потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду в тому числі у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.,п. 200.1 - 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначили, що Товариство надало всі передбачені чинним законодавством України документи на підтвердження реальності господарських операцій з придбання товару у ТОВ «Гудоіл», ТОВ «ТК «НАСА» та правомірності віднесення до складу валових витрат та до складу податкового кредиту відповідних сум витрат та сум податку на додану вартість і, як наслідок, правомірного віднесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Посилання ДПІ на акти перевірки контрагентів Товариства ТОВ «Гудоіл», ТОВ «ТК «НАСА», які були надані іншими податковими органами, як на підставу для висновку про порушення Товариством вимог діючого законодавства, не можуть бути взяті до уваги, оскільки покупець не може нести відповідальності за не знаходження посадових осіб контрагента за юридичною адресою, за несплату податків продавцем.

Крім того, покупець не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства.

Висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позову є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухваленні з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області відхилити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Бившева Л.І.

Юрченко В.П.