Справа № 816/2106/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/56703/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Горбатюка С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року

у справі № 816/2106/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до прокуратури Новосанжарського району Полтавського району

про визнання дій та бездіяльності неправомірними

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до прокуратури Новосанжарського району Полтавської області про визнання неправомірними та протиправними дій та бездіяльності щодо проведення перевірки з питань додержання вимог законодавства на наданій в користування ФОП ОСОБА_2 земельній ділянці, що знаходиться на території парку воїнів-інтернаціоналістів в смт. Нові Санжари.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014, указаний адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, ФОП ОСОБА_2 оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій з мотивів порушення цими судами норм процесуального права та направити справу на продовження розгляду.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судом апеляційної інстанції, у судовому засіданні 25.06.2014 судом першої інстанції установлено, що позов від імені ФОП ОСОБА_2 підписано ОСОБА_3 за дорученням. У матеріалах справи наявна копія довіреності від 15.08.2012, що видана ОСОБА_2 на представництво інтересів останньої як фізичної особи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2014 позовну заяву залишено без розгляду з підстав подання позовної заяви особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що статус фізичної особи - підприємця не є тотожним статусу фізичної особи - громадянина та є дещо ширшим, оскільки має притаманні лише йому ознаки.

Як наслідок, на думку суду апеляційної інстанції, довіреність фізичної особи на представництво її інтересів в суді уповноважує повіреного вчиняти обумовлені такою довіреністю дії лише від імені фізичної особи, що її видала (довірителя), та не поширює свою дію на представництво інтересів фізичної особи - підприємця в силу різного правового статусу таких осіб.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 58 КАС України повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю.

Згідно з частиною четвертою цієї норми КАС України довіреність фізичної особи на ведення справи в адміністративному суді посвідчується нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності.

Пунктом 1.1 Глави 4 «Посвідчення довіреностей, припинення та скасування довіреностей» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N 296/5, установлено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Розділом 2 «Вимоги до змісту довіреності» вказаної Глави 4 цього Порядку передбачено, що у довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику.

Дії, які належить вчинити представнику, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Довіреність від імені кількох осіб може бути посвідчена на вчинення юридичних дій для досягнення спільної мети.

Довіреність на вчинення правочину, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто довірителем, нотаріусом не посвідчується.

У довіреності на укладання договору дарування обов'язково зазначаються прізвище, ім'я, по батькові або повне найменування обдаровуваного. У разі невиконання такої умови довіреність є нікчемною.

У тексті довіреності мають бути зазначені місце і дата її складання (підписання), прізвища, імена, по батькові (повне найменування для юридичної особи), місце проживання (місцезнаходження - для юридичної особи) представника і особи, яку представляють, а в необхідних випадках і посади, які вони займають. У довіреностях, що видаються на вчинення правочинів щодо розпорядження майном, також зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків довірителя (податковий номер). У довіреностях, виданих на ім'я адвокатів, можуть зазначатися їх статус та членство в адвокатському об'єднанні (якщо адвокат є членом адвокатського об'єднання).

Інших вимог, зокрема, щодо зазначення в довіреності реєстраційних даних як підприємця (серії та номера свідоцтва про державну реєстрацію, дати реєстрації та органу державної реєстрації), вказаним Порядком не передбачено.

Ураховуючи те, що видана ОСОБА_2 довіреність від 15.08.2012 уповноважує ОСОБА_3 не представлення та захист всіх інтересів позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що повірений ОСОБА_3 уповноважений діяти від імені ОСОБА_2 як і фізичної особи-підприємця, зокрема.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги підтверджуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим наявні підстави для її задоволення та скасування рішень судів попередніх інстанцій з направленням справи на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року в цій справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 КАС України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.А. Горбатюк

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель