Справа № 804/15805/13-а
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2015 рокусправа № 804/15805/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Земельних ресурсів у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Ювілейної селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Ювілейної селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання нечинним рішення та державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом в якому, визнати нечинними: - Рішення Виконавчого комітету Ювілейної селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №179 від 14 листопада 1996 «Про безкоштовну передачу в приватну власність громадянину ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0677 га, розташованої на території садового товариства «Ландиш» Ювілейної селищної Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області; - Державний акт на право приватної власності на землю, серія ДП Дн №009107 від 15.01.1997 року (№-01/085/0013) на ім'я ОСОБА_2;

- Державний акт на право приватної власності на землю, серія ЯД №767161 від 27.12.2007 року (реєстраційний №78) на ім'я ОСОБА_3; - Державний акт на право приватної власності на землю, серія ЯЖ №9392100 від 21.05.2009 року (реєстраційний №03) на ім'я ОСОБА_4; Зобов'язати Відділ Держкомзема у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області закрити Поземельну книгу №-01-085-0013.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що судом не дано оцінку тому факту, що державні акти на право власності на землю ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були виготовлені і видані і з використанням його прізвища, ім'я та по батькові у спосіб не передбачений законодавством. Крім того триває кримінальне провадження за фактом підробки документів на земельну ділянку АДРЕСА_1.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Ювілейна селищна Рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області просили відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні апеляційної скраги та залишити без змін постанову суду першої інстанції, інші сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції згідно з рішенням виконкому Ювілейної селищної ради №23 від 19.04.1995 року члену с/т «Ландиш» ОСОБА_1 було передано у приватну власність для садівництва та дачного будівництва на території с/т «Ландиш» Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району ділянку загальною площею 0,0683 га, із них ріллі 0,0414 га, під забудовою - 0,0269 га.

ОСОБА_1 28.08.1995 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю ДН 003809.

Згідно з рішенням виконкому Ювілейної селищної ради №179 від 14.11.1996 року члену с/т «Ландиш» ОСОБА_2 була передана у приватну власність для ведення садівництва і дачного будівництва земельна ділянка загальною площею 0,0677 га, із них садів - 0,0677 га.

ОСОБА_2 15.01.1997 року отримав Державний акт на право приватної власності на землю ДН№009107.

ОСОБА_2 17.08.2007 року на підставі договору купівлі-продажу продав свою земельну ділянку №5 по вул. Гранатовій у с/т «Ландиш» ОСОБА_3, попередньо виплативши свою заборгованість за членськими внесками перед с/т «Ландиш».

ОСОБА_3 27.12.2007 року отримав Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯД №767161 і 22.08.2008 року продав свою ділянку за договором купівлі-продажу ОСОБА_4

Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин встановлено, що:

1. Сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Забороняється передача у приватну власність земельних ділянок на територіях зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

2. Установити, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов'язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює.

3. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

4. Установити, що громадяни України мають право продавати або іншими способами відчужувати земельні ділянки, передані їм для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, без зміни їх цільового призначення.

Договір купівлі-продажу або іншими способами відчужування земельної ділянки посвідчується у нотаріальному порядку і реєструється у сільській, селищній, міській Раді народних депутатів, на території якої розташована земельна ділянка.

Продаж земельної ділянки провадиться за ціною, встановленою угодою сторін, але ця ціна не може бути меншою за нормативну ціну землі.

Ціна земельної ділянки за договором купівлі-продажу є підставою для сплати державного мита, а також для розрахунків при заставі земельної ділянки.

5. Виконавчим комітетам місцевих Рад народних депутатів вирішити питання кадрового забезпечення виконання Декрету.

6. Зупинити дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 цього Декрету та ст.ст. 9, 17 Земельного кодексу Української РСР 1990 р. (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.9 Земельного кодексу Української РСР 1990 р. до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить:

1) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу;

2) реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі;

3) вилучення (викуп) земель відповідно до статті 31 цього Кодексу;

4) справляння плати за землю;

5) ведення земельно-кадастрової документації;

6) погодження проектів землеустрою;

7) здійснення державного контролю за використанням і охороною земель, додержанням земельного законодавства;

8) сприяння створенню екологічно чистого середовища і поліпшенню природних ландшафтів;

9) припинення права власності або користування земельною ділянкою чи її частиною;

10) видача висновків про надання або вилучення земельних ділянок, яке провадиться вищестоящою Радою народих депутатів.

11) погодження будівництва жилих, виробничих, культурно-побутових та інших будівель і споруд на земельних ділянках, що перебувають у власності або користуванні;

12) вирішення земельних спорів у межах своєї компетенції;

13) вирішення інших питань у галузі земельних відносин у межах своєї компетенції.

Згідно з ст.17 Земельного кодексу Української РСР 1990 р. Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Власники земельних ділянок, переданих їм Радою народних депутатів, не вправі протягом шести років з часу набуття права власності продавати або іншими способами відчужувати належну їм земельну ділянку, крім передачі її у спадщину або Раді народних депутатів на тих же умовах, на яких вона була їм передана. При наявності поважних причин суд за позовом власника може скоротити зазначений строк.

Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для:

ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу;

ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу;

будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Передача земельної ділянки у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки на підставі клопотань зазначених підприємств, кооперативів та товариств.

До клопотання додаються матеріали, що обгрунтовують розмір земельної ділянки, обчислений відповідно до вимог частини шостої статті 5 цього Кодексу.

Місцева Рада народних депутатів розглядає у місячний строк зазначені клопотання та матеріали і приймає рішення з цього питання.

Право власності на землю виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документу, що посвідчував це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчувалось державними актами, які видавались та реєструвалось сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів згідно з ст.ст.22, 23 Земельного кодексу УРСР 1990 р. (зі змінами та доповненнями).

Статтями 17, 19 Земельного кодексу Української РСР 1990 р. передбачено, що вся робота щодо організації видачі державного акту на право власності на землю покладається на Ради народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Особа, яка бажає отримати у власність земельну ділянку, повинна подати до виконкому Ради народних депутатів заяву та довідку садового товариства про те, що він є членом садового товариства з визначенням бажаного розміру та місцеположення ділянки, її цільове призначення.

На виконання зазначених норм земельного законодавства з метою отримання земельної ділянки ОСОБА_2 було подано заяву про бажання отримати у власність земельну ділянку.

Членства в с/т «Ландиш» ОСОБА_2 підтверджується членською книжки с/т «Ландиш» (копія міститься в матеріалах справи). Ювілейною селищною радою скоординовані роботи щодо підготовки справи по відведенню земельною ділянки у приватну власність.

Акт встановлення меж земельної ділянки був підписаний представником Ювілейної селищної ради ОСОБА_7 у 1996 р.

15 січня 1997 року ОСОБА_2 було видано державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстровано у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за Юв №11 від 15.01.1997 року. Другий примірник оригіналу вищевказаного державного акту зберігається в архіві Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Частина книги записів державних актів на право приватної власності на землю Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що містить запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 передана на зберігання до відділу Держкомзему Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Оригінал рішення щодо передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 передані на зберігання до архіву Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях виконкому Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та Ювілейної селищної рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області порушень зазначених правових норм, при прийняті рішення №179 від 14.11.1996 року про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 та видачі на його ім'я державного акту на право приватної власності на землю.

Крім того з урахуванням ч. 1 ст.72 КАС України колегія суддів зазначає, що постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2010 року у справі №2а-472/10 року у справі за позовом заступника прокурора Дніпропетровської області до голови Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, третя особа - управління з контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області, про визнання незаконним та скасування розпорядження Голови Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від19 червня 2012 року скасоване розпорядженням голови Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області №165/1 - р від 10.08.1999 року, яким погоджено переведення садових ділянок садового товариства «Ландиш» в присадибний фонд Ювілейної селищної ради та значна кількість земельних ділянок була переведена в присадибний фонд без отримання громадянами правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Додатком №1 до вищезазначеного розпорядження, головою Дніпропетровської районної ради надано згоду на переведення садових ділянок в присадибний фонд Ювілейної селищної ради, а саме:

ОСОБА_8 -0,24 га;

ОСОБА_9 - 0,12 га;

ОСОБА_10 - 0,15 га;

ОСОБА_11 - 0,135 га;

ОСОБА_12 - 0,12 га;

ОСОБА_1 - 0,2055 га;

ОСОБА_13 - 0,15 га;

ОСОБА_14 - 0,12 га;

ОСОБА_15 - 0.12 га;

ОСОБА_16- 0,12 га;

ОСОБА_17 - 0,12 га;

ОСОБА_18 - 0,12 га;

ОСОБА_19 - 0,12 га;

ОСОБА_20 - 0,12 га.

Зазначені факти спростовують доводи апеляційної скарги, що позивач має право на користування суміжною земельною ділянкою № 5 по вул. Гранатовій у с/т «Ландиш» поза межами смт. Ювілейне на території Ювілейної селищної ради та фальшивість акту перевірки.

Відповідно до ч.3 ст.35 Земельного Кодексу України земельні ділянки, призначені для садівництва можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд, тощо.

Відповідно до ч.5 цієї статті приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

Згідно зі ст.120 ЗК України до набувача права на житловий будинок, будівлю або споруду переходить право на земельну ділянку без зміни її цільового призначення

Способи захисту прав на земельні ділянки закріплені у главі 23 Земельного кодексу України.

Зокрема, згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, а саме п. 12 Перехідних положень Кодексу.

Частина ч. 1 ст. 2 КАС України вказує на те, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суди повинні встановити, в чому полягає порушення прав позивача оскаржуваним актом.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Крім того, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини 1 статті 17 КАС України).

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Системний аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що захисту право на земельну ділянку підлягає у разі його порушення як власника чи користувача такої ділянки. При цьому таке право повинно підтверджуватися відповідними документами, у розумінні статей 116, 125, 126 Земельного кодексу України.

Між тим рішення Виконавчого комітету Ювілейної селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №179 від 14 листопада 1996, не є таким, яке породжує, змінює або припиняє права та обов'язки позивача, як і державні акти про право власності на землю.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про правомірність рішення Виконавчого комітету Ювілейної селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №179 від 14 листопада 1996 та Державного акту на право приватної власності на землю від 15.01.97 р., та відсутністю підстав для задоволення позовних вимог.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які привели до неправильного вирішення спору по суті не знайшли свого підтвердження, а тому рішення суду першої підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 13 лютого 2014 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова