Справа № 333/10240/14-а
Суддя: Боровікова А. І.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/333/20/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Боровікова А.І., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаними вимогами, в обґрунтування яких зазначила, що вона є особою, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку у відповідача та отримує пільги відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно ст.48 зазначеного закону їй повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 5 (п'яти) мінімальних заробітних плат, але фактично зазначена допомога виплачується не в повному обсязі та у значно нижчому розмірі. На її звернення щодо здійснення їй перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до розмірів 5 (п'яти) мінімальних заробітних плат, встановлених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем було відмовлено, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом. Позивач просить суд розглядати справу в порядку скороченого провадження.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району надав до суду свої заперечення, в яких зазначив, що Управління є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, тому відповідно до Бюджетного кодексу України, бере на себе зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Управління безпосередньо здійснює виплату допомоги (а не встановлює розміри і виділяє цільові кошти) та здійснює цю виплату тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Жодним законодавчим актом не передбачена можливість збільшення розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня, яким є управління, на свій розсуд розміру соціальних допомог. Головним розпорядником коштів, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є Кабінет Міністрів України, який визначає порядок виплати щорічної допомоги на оздоровлення і щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти, необхідні для виплати цієї допомоги. Тому, розмір допомоги на оздоровлення та категорії одержувачів допомоги щорічно встановлюються законом України про державний бюджет на відповідний рік. Позивач фактично оскаржує ті дії, які не належать до повноважень управління. Стосовно виплати зазначеної допомоги у розмірі, який на думку позивача не відповідає діючому законодавству, потрібно звертатися до суду з позовом до тих органів влади, які приймають відповідні акти законодавства, що встановлюють розміри зазначеної допомоги, та оскаржувати дії саме цих органів влади, а не дії управління. Вважає, що управління не має заборгованості по виплаті допомоги на оздоровлення позивачу. Вимоги позивача управлінням не можуть бути задоволені так як вони не ґрунтуються і не відповідають вимогам чинного законодавства України. Управління при виплаті позивачу допомоги діяло у межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Згідно п.2 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та оцінивши повідомлені сторонами обставини, суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку скороченого провадження та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 1986 році, інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району.

Основні положення щодо реалізації прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них закріплені в Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У зв'язку з викладеним, на позивача розповсюджується дія ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст.48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, що постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІ групи, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Вказаною статтею Закону визначено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту ст.1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону.

Однак, позивачу щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі меншому, аніж встановленому законодавством.

Звернувшись до відповідача з проханням здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до розмірів, передбачених ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач отримала відмову, в якій зазначено, що їй була призначена допомога на оздоровлення у розмірах, що визначені Постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №562 від 12 липня 2005 року.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Рішенні №3-рп від 25 січня 2012 року Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

За змістом статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплати, передбачені статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

Таким чином, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, що кореспондується з положеннями ст.95 Конституції України.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ніж ті, які визначені останнім. Зміни, зокрема, до ст.48 Закону в частині визначення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам не вносилися. Не делеговано права на встановлення розмірів таких виплат і Кабінету Міністрів України.

Отже, суд дійшов висновку, що застосування відповідачем у 2014 році положень Постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», та не може бути віднесено до реалізації права Кабінету Міністрів України на встановлення розмірів соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, як таке, що передбачено законом.

Суд вважає, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» щодо надання права Кабінету Міністрів України встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань не можуть бути застосовані до визначення розміру щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки він вже встановлений ст.48 зазначеного Законом, тому норма Закону в будь-якому випадку має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України.

У 2014 році змін та доповнень до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не вносилося. У зв'язку з цим, ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі кратному мінімальній заробітній платі.

Таким чином, враховуючи, що станом на час виникненні спірних правовідносин дія ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не призупинялась та жодним нормативно-правовим актом не було встановлено інших розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення, ніж ті, що визначені ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає, що у 2014 році нарахування та виплата одноразової допомоги на оздоровлення повинна була здійснюватися у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Право позивача на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат надане державою і закріплено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи управління праці та соціального захисту населення України, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків (справа «Кечко проти України», Рішення від 08.11.2005 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.19, 22, 64, 124 Конституції України, Рішенням Конституційного суду України №3-рп від 25 січня 2012 року, ст.ст.2, 8, 9, 71, п.2 ч.1, ч.4 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2014 рік, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду ІІ групи, у розмірі меншому, ніж передбачено ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2014 рік згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду ІІ групи, у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова суду за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.І. Боровікова