Справа № 810/3073/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Київ К/800/17937/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю секретаря представників сторін: від позивача: від відповідача:Муравйов О. В. Маринчак Н. Є. Рибченко А. О. Титенко М. П. Никоненко Т. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуБілоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Київської області
на постанову та ухвалуКиївського окружного адміністративного суду від 13.09.2013 року Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 року
у справі№ 810/3073/13-а
за позовомПриватного підприємства «Каменяр»
до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Київської області
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2013 року у справі № 810/3073/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції щодо відмови у прийнятті податкової декларації ПП «Каменяр» з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2013 року, визнано протиправними та скасовано податкову вимогу № 614-19 від 15.05.2013 року та рішення про опис майна у податкову заставу № 39 від 16.05.2013 року. В частині позовних вимог про скасування висновків Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції, викладених в листі від 08.05.2013 року № 3555/10/151, та про зобов'язання прийняти податкову звітність - провадження у справі закрито. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними постановою та ухвалою у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в частині задоволення позову, а в іншій частині залишити без змін. Свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, п. п. 46.5, 46.6 ст.46, п. 48.3 ст. 48, п. 49.2 ст. 49, п. 57.1 ст. 57, ст. ст. 89, 95 Податкового кодексу України, ст. ст. 10, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач проти вимог та доводів скаржника заперечує, просить залишити в силі оскаржені судові рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29.04.2013 року ПП «Каменяр» до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2013 року.

Листом від 08.05.2013 року № 3555/10/151 податковий орган повідомив позивача про те, що поданій податковій декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2013 року присвоєно статус «Не визнано як податкова звітність» у зв'язку з тим, що звітність заповнена всупереч правилам, визначеним у затвердженому порядку її заповнення.

09.04.2013 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток, за результатами якої складено акт № 001516/151-24/117 від 09.04.2013 року, яким зафіксовано порушення ст. 57 Податкового кодексу України, а саме: затримка на 7 календарних днів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 13 727,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 111151851 від 18.04.2013 року, яким ПП «Каменяр» зобов'язано сплатити штраф в розмірі 1 372,70 грн. за платежем «авансові внески з податку на прибуток підприємств».

15.05.2013 року податковим органом сформовано податкову вимогу № 614-19 про сплату позивачем податкового боргу в загальній сумі 31 635,88 грн., в тому числі 30 048,30 грн. авансового внеску за квітень 2013 року.

16.05.2013 року відповідачем прийнято рішення № 39 про опис майна ПП «Каменяр» у податкову заставу.

З посиланням на п. 1 ст. 57, абз. 2 п. 2 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення № 111151851 від 18.04.2013 року, оскільки останнім днем для сплати авансових внесків за лютий 2013 року було 20.02.2013 року; позивач частково відповідні платежі сплатив у встановлений строк, сума ж в розмірі 13 727,00 грн. була сплачена лише 27.02.2012 року, тобто із семиденним простроченням, у зв'язку із чим податковим органом правомірно нараховано штрафні санкції у розмірі 10 відсотків від такої суми.

Позивачем постанова суду першої інстанції в цій частині не оскаржувалася в апеляційному та касаційному порядку.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України).

Судами обґрунтовано відхилено посилання відповідача на те, що в декларації з податку на прибуток замість повного найменування підприємства «Приватне підприємство «Каменяр» позивачем зазначено «ПП «Каменяр», оскільки повідомлення про відмову у прийнятті податкової звітності не містить таких доводів, а наведена обставина не вплинула на можливість ідентифікації платника податків.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів про визнання протиправними дії Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації Приватного підприємства «Каменяр» з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2013 року.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Абзацом 9 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що підприємством отримано збиток за 1 квартал 2013 року та подано відповідачу податкову декларацію з відповідними показниками, а податковим органом протиправно таку декларацію не прийнято та не враховано наявність підстав для звільнення від сплати авансових внесків.

В силу положень п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація ПП «Каменяр» з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2013 року вважається прийнятою 29.04.2013 року.

У справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи вчинені вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки на дату прийняття податкової вимоги у відповідача були дані щодо збиткових наслідків діяльності платника за 1 квартал 2012 року, а у позивача на підставі абз. 9 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України відсутня підстава сплати авансових платежів, в тому числі за квітень 2013 року, прийняття податкової вимоги на суму 30 048,30 грн. є неправомірним.

В іншій частині податкова вимога № 614-1915.05.2013 року, що стосується суми податкового повідомлення-рішення № 111151851 від 18.04.2013 року, також є необґрунтованою, адже у відповідності до п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України кошти переплати по авансових платежах за перший квартал 2013 рік є джерелом погашення податкового боргу.

Отже, відповідачем при прийнятті оскаржуваних вимоги і рішення про опис майна у податкову заставу не було враховано показників податкової декларації з податку на прибуток ПП «Каменяр» за 1 квартал 2013 року, протиправно не прийнятої, то і така вимога і рішення прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, є необґрунтованими та не відповідають вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання щодо вимог позивача про зобов'язання прийняти податкову звітність та скасування висновків листа відповідача, суди дійшли висновку, що в цій частині провадження у справі підлягає закриттю, оскільки відповідно до п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація з податку на прибуток вважається прийнятою з дати її фактичного отримання контролюючим органом, а висновки, викладені в листі суб'єкта владних повноважень, не порушують права підприємства.

В цій частині судові рішення позивачем також не оскаржуються.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

За таких обставин касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 211, 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Київської області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 року у справі № 810/3073/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді Н. Є. Маринчак

А. О. Рибченко