Справа № 2а-123/12/1370
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2015 р. м. Київ К/800/52202/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року у справі за його позовом до відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Старосамбірському районі Львівської області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області, в якому просить: визнати дії державного виконавця протиправними; скасувати постанову про накладення штрафу від 21.12.2011 року ВП № 28138275.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідачем 12.08.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 28138275 з виконання виконавчого листа № 2а-149 виданого 13.05.2011 року Старосамбірським районним судом Львівської області у зв'язку із прийняттям постанови (13 травня 2011 року) цим судом, у справі (№2а-149/2011) за позовом ОСОБА_4 до УПФ України у Старосамбірському районі Львівської області, де останнього зобов'язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 у відповідності до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06.10.2010 року з урахуванням виплат до виникнення підстав для зміни чи припинення виплат.

23.08.2011 року УПФ України у Старосамбірському районі Львівської області отримало постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2011 року ВП № 28138275 з виконання виконавчого листа № 2а-149 виданого 13.05.2011 року Старосамбірським районним судом Львівської області. Надано строк для добровільного виконання постанови до 20.08.2011 року.

Листом від 02.09.2011 року № 6625/06-14 УПФ України у Старосамбірському районі Львівської області повідомило відповідача про апеляційне оскарження постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.05.2011 року № 2а-149, а також про часткове виконання виконавчого листа № 2а-149 від 13.05.2011 року щодо проведення перерахунку та виплати пенсії згідно з розпорядженням від 31.08.2011 року на користь ОСОБА_4 у межах суми стягнення за один місяць. Пенсійна справа стягувача передана разом з магнітними носіями в управління по виплаті пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від 12.12.2011 року ВП № 28138275 на позивача у розмірі 850 грн. 00 коп. за невиконання рішення суду. В постанові зазначається, що станом на 09.12.2011 року рішення суду від 13.05.2011 року № 2а-149 не виконано, що підтверджується актом державного виконавця від 09.12.2011року

Державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від 21.12.2011р. ВП № 28138275 за повторне невиконання вищезазначеного рішення суду.

Не погоджуючись із постановою про повторне накладення штрафу за невиконання рішення суду, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що відповідач діяв в межах та у спосіб передбачений Конституцією та Законами України. Позивачем у відведений ним строк добровільно рішення суду не було виконано в повному обсязі, хоча і було звернуто до негайного виконання.

З даними висновками колегія суддів не погоджується вважає їх передчасними, з огляду на наступне.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» 21.04.1999 року № 606-XIV (у відповідній редакції) (далі - Закон) встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої вказаної статті державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із частинами першої та другої статті 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З системного аналізу вказаних положення вбачається, що держаному виконавцю надане право накладати штрафи за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду в частині визначених статтею 89 Закону у визначений строк.

При цьому, підставою для здійснення виконавчого провадження в даній справі має слугувати виконавчий лист, про який суди попередніх інстанцій згадували у своїх рішеннях, зазначаючи його дату та номер, але його не оглядали та не досліджували, про що свідчить відсутність останнього в матеріалах справи, як і відсутність матеріалів виконавчого провадження, що унеможливлює вирішення даної справи по суті.

Крім того, відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (частина перша статті 255 цього Кодексу).

В матеріалах справи, адресованого відповідачу про часткове виконання рішення суду, з зазначенням можливого оскарження такого рішення в апеляційному порядку. Разом з тим, дане питання не досліджено належним чином та не встановлено дійсність звернення позивача до суду апеляційної інстанції з відповідною апеляційною скаргою, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи.

Також судам не зазначено, чи підлягала постанова Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 травня 2011 року до негайного виконання в розумінні, статті 256 КАС України, де передбачений виключний перелік постанов суду, які виконуються негайно. Резолютивна частина рішення, даної вказівки не містить.

Згідно з вимогами статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування цих питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року у цій справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець