Справа № 2а/2470/558/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/800/38901/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу представників позивачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, треті особи: ДАК «Національна мережа аукціонних паперів» в особі філії «Чернівецький аукціонний центр», ВАТ комерційний банк «Надр» в особі філії «ВАТ комерційного банку «Надра» Чернівецького регіонального управління, ВАТ всеукраїнський акціонерний банк в особі Буковинської філії ВАТ «ВіЕйБіБанк», ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання дій протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернулися з адміністративним позовом до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ДАК «Національна мережа аукціонних паперів» в особі філії «Чернівецькій аукціонний центр»; ВАТ комерційний банк «Надра» в особі філії ВАТ комерційного банку «Надра» Чернівецького регіонального управління; ВАТ всеукраїнський акціонерний банк в особі Буковинської філії ВАТ «ВіЕйБіБанк», ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання дій неправомірними щодо реалізації арештованого майна ОСОБА_7 та ОСОБА_6; про визнання прилюдних торгів з продажу арештованого майна ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (квартири № № 1, 4, 7, 13), які відбулись 17.07.07р. недійсними та скасування протоколів проведення прилюдних торгів №№ 521/1, 523/4/1, 522/4/1, 507/4 від 17.07.07р. та про визнання неправомірними дій щодо складання та затвердження актів державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 24.07.07р., 25.07.07р., 27.07.07р. та їх скасування (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивачі через своїх представників звернулися до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, позов задовольнити.

ОСОБА_8 звернувся до Вищого адміністративного суду України з відповідним письмовим запереченням, де просив відмовити позивачам у задоволенні клопотання про поновлення пропуску строку на касаційне оскарження вказаних рішень попередніх інстанцій.

Інші сторони письмових заперечень на наведену касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надали.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявників не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 2005 року на виконанні у відповідача перебувають зведені виконавчі провадження №1273-Ш та №394-ІІІ про стягнення з позивачів заборгованостей на користь різних стягувачів.

При здійсненні виконавчих дій державним виконавцем були складені акти опису та арешту майна, а саме Квартир в будинку АДРЕСА_1, та винесені постанови про призначення ОСОБА_11 експертом у виконавчих провадженнях і зобов'язано її надати експертний висновок дійсної вартості описаних Квартир. На виконання постанов державного виконавця експертом:

- 10 травня 2006 року був наданий звіт про те, що станом на 28 квітня 2006 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становила 85020 грн. 00 коп. та квартири №4 в цьому ж будинку становила 197630 грн. 00 коп.;

- 28 липня 2006 року був наданий звіт про те, що станом на 25 липня 2006 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 становила 198690 грн. 00 коп. та квартири №13 в цьому ж будинку становила 158210 грн. 00 коп.

Відповідач передав філії «Чернівецький аукціонний центр» державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центів» у відповідності до укладеного договору на реалізацію арештоване майно позивачів - Квартири.

На виконання вказаного договору перші прилюдні торги були призначені на 04.10.2006 року, однак в зазначений день торги не були проведені, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03.10.2006 року в порядку забезпечення позову заборонено відчуження зазначених квартир. У зв'язку з цим відповідачем на виконання вимог ст.ст.34,36 Закону № 606 зупинено виконавче провадження.

Надалі торги призначались на 03.11.2006 р. та 14.02.2007 р., але також не були проведені у зв'язку із зупиненням виконавчого провадження, з підстав неодноразових звернень позивачів до судів з різними позовами щодо даного виконавчого провадження.

02 липня 2007 року відповідач своєю постановою поновив провадження.

03 липня 2007 року постанову про поновлення провадження було направлено позивачам, стягувачам та ДАК «Національна мережа аукціонних центрів».

17 липня 2007 року філією «Чернівецький аукціонний центр» Державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів» (з урахуванням дотриманої процедури повідомлення всіх зацікавлених осіб) проведено прилюдні торги з продажу арештованого майна позивачів, а саме квартир №1,4,7,13 в будинку АДРЕСА_1. За результатами яких складено протоколи та акти державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. При цьому ціни на квартири були зазначені відповідно до висновків експерта від 10.05.06р. та 28.07.06р.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, з яким погоджується колегія суддів, що відповідач діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Позивачі після отримання повідомлень про проведення прилюдних торгів, не звертались до відповідача з клопотанням провести нову оцінку арештованого майна. Дії посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби по проведенню прилюдних торгів за цінами, вказаними в експертних висновках за 2006 рік є правомірними.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання. Відповідно до частини першої статті 50 даного Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (стаття 52 Закону).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 57 Закону № «Про виконавче провадження» для проведення оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських, річкових суден та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Державний виконавець про оцінку арештованого майна повідомляє сторони, які мають право оскаржити оцінку майна до суду в 10-денний строк з дня отримання повідомлення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що в діях відповідача відсутні будь-які порушення вказаного законодавства при здійсненні ним своїх обов'язків, про що свідчать наявні в матеріалах справи, яким суди дали належну правову оцінку.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Інші доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представників позивачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець