Справа № 490/689/13-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 490/689/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Алєйніков В.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О. Шеметенко Л.П.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2013 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання повторно розглянути питання щодо призначення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2013 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Постановою від 13 грудня 2013 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Центральний районний суд м. Миколаєва задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 в повному обсязі:

- визнав неправомірним та скасував рішення комісії з питань призначення та виплати пенсій при управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва № 312 від 29 серпня 2012 року в частині відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугою років;

- зобов'язав управління Пнсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва вирішити питання про призначення позивачу пенсії за вислугою років з урахуванням того, що протягом періодів з 01 січня по 31 грудня 1992 року, з 01 січня 1994 року по 31 грудня 1995 року, з 01 січня 1997 року по 31 грудня 1997 року, а також у складі кандидатів до основного складу: з 01 січня 1996 року по 31грудня 1996 року, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 1998 року, він був членом збірної команди України з греко-римської боротьби.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки до право на пенсію за вислугою років відповідно до п. є ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажу роботи не менше 20 років - у порядку, який визначається КМУ, незалежно від віку. При цьому Постановою КМУ № 583 від 12 жовтня 1992 року, пунктом 1, встановлено, що при стажі не менше 20 років, необхідна наявність перебування в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку.

Апелянт посилається на те, що відповідно до наданих позивачем до пенсійного органу документів, позивач є членом збірної команди України у 1992, 1994, 1995 та 1998 роках. При цьому апелянт зазначає, що віднесення до кандидатів у збірну команду є не може відноситись до членства у збірній команді, внаслідок чого не можу бути зарахований період з 01.01.1996 р. по 31.12.1996 р. та з 01.01.1998 р. по 31.12.1998 р., в який позивач входив до складу кандидатів до основного складу команди.

ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що матеріалами справи підтверджено та сторонами у справі не оспорюється той факт, що позивач є майстром спорту міжнародного класу. Також суд першої інстанції встановив, що позивач має шість років стажу під час якого він входив до складу збірної команди України, з яких чотири роки в основному складі збірної команди України з греко-римської боротьби та два роки у складі кандидатів до основного складу збірної команди України з греко-римської боротьби, що підтверджено матеріалами справи.

Оскільки перебування в основному складі команди та перебування у складі кандидатів до основного складу збірної команди, є перебуванням у складі збірної команди України, але у різних якостях, суд першої інстанції дійшов висновку про наяваність правових підстав для призначення позивачу пенсії відповідно до п. є) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яким встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 20 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва належним чином повідомлено про час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 53).

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача та його адвоката, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

02 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. є) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва № 312 від 29 серпня 2012 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на відсутність у ОСОБА_1 перебування в складі збірних команд України не менше 6 років, незалежно від віку.

Відповідно до оскарженого рішення, письмових заперечень на позов та доводів апеляційної скарги, висновку про відсутність у позивача перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років пенсійний орган дійшов з того, що в період з 01 січня по 31 грудня 1996 року (а.с. 19-20) та в період з 01 січня по 31 грудня 1998 року (а.с. 25-28) позивач перебував у списках кандидатів у збірну команду України, що не є, на думку пенсійного органу, перебуванням у складі збірних команд України.

Апелянт не заперечує того факту, що в період з 01 січня по 31 грудня 1992 року, з 01 січня 1994 року по 31 грудня 1995 року, з 01 січня 1997 року по 31 грудня 1997 року, позивач був членом збірної команди України з греко-римської боротьби, що також підтверджено і матеріалами справи (а.с. 10-12, 13-14, 15-18, 21-24).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає доводи апелянта щодо правомірності прийнятого рішення № 312 від 29 серпня 2012 року про відмову в призначені пенсії за вислугу років.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» склад національних збірних команд щорічно затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері фізичної культури і спорту та включає основний склад та склади спортсменів різних вікових груп з урахуванням вимог міжнародних спортивних федерацій.

Відповідно до матеріалів справи наказом Міністерства України в справах молоді і спорту № 3354 від 29.12.1995 р. (а.с. 19) затверджений склад збірних команд України з літніх видів спорту на період з 01 січня по 31 грудня 1996 року, який додається до наказу (а.с. 20) та відповідно до якого до складу збірних команд України з літніх видів спорту на період з 01 січня по 31 грудня 1996 року включений ОСОБА_1, у якості кандидата у збірну команду.

Також відповідно до наказу Державного комітету України з фізичної культури і спорту № 2570 від 23.12.1997 року (а.с. 25) затверджені списки збірних команд України з літніх видів спорту на період х 01 січня по 31 грудня 1998 року (додається), відповідно до якого (а.с. 26-28) до складу збірних команд України з літніх видів спорту на період з 01 січня по 31 грудня 1998 року включений ОСОБА_1, у якості кандидата у збірну команду.

Пункт є) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обов'язковими умовами призначення пенсії за вислугу років зазначає 1) наявність у особи - спортсмена звання заслужений майстер спорту, майстер спорту міжнародного класу; 2) наявність факту перебування членом збірних команд; 3) наявність загального стажу роботи не менше 20 років.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» не встановлює певного часу протягом якого особа має перебувати в складі збірних команд України.

Вимога щодо перебування особи в складі збірних команд України не менше 6 років, закріплена в п. 1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затвердженому Постановою КМУ № 583 від 12.10.1992 року.

При цьому Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затверджений Постановою КМУ № 583 від 12.10.1992 року, не встановлює вимог щодо статусу в якому особа перебуває в складі збірних команд України, а саме чи то в якості основного члена команди, чи то в якості кандидата у збірну команду, чи то в якості особи, яка перебуває в резерві збірної команди.

Таким чином, висновок апелянта щодо відсутності у позивача шести років перебування у склади збірної команди України, не відповідає дійсності, суперечить матеріалам справи та вимогам Закону України «Про фізичну культуру і спорт», Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затвердженому Постановою КМУ № 583 від 12.10.1992 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування оскарженого рішення та зобов'язання відповідача вирішити питання про призначення позивачу пенсії за вислугою років з урахуванням того, що протягом періодів з 01 січня по 31 грудня 1992 року, з 01 січня 1994 року по 31 грудня 1995 року, з 01 січня 1997 року по 31 грудня 1997 року, а також у складі кандидатів до основного складу: з 01 січня 1996 року по 31грудня 1996 року, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 1998 року, він був членом збірної команди України з греко-римської боротьби.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 04.02.2015 р.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Л.П.Шеметенко