Справа № 806/242/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/800/38194/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за

касаційною скаргою Житомирської митниці Міндоходів

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року

у справі № 806/242/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елсі А»

до Житомирської митниці Міндоходів

про визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Елсі А» (далі - ТОВ «Елсі А») звернулось до суду з адміністративним позовом до Житомирської митниці Міндоходів, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26 червня 2013 року №101060000/2013/300486, №101060000/2013/300487/2;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України від 26 червня 2013 року №101060000/2013/00585, №101060000/2013/00584.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що документи подані декларантом не дозволяють визначити ціну товару, а саме відсутня інформація про вартість страхування вантажу при здійсненні перевезення та про вартість упаковки або пакувальних матеріалів, робіт пов'язаних із пакуванням.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду позивач вважає рішення судів першої та апеляційної інстанцій законними та обґрунтованими, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення судів - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини. ТОВ «Елсі А» відповідно до контракту з компанією «ITC EXIM» (Чехія) від 16 липня 2012 року № CZ2012IE15/UA імпортує на митну територію України обладнання для заняття спортом, а також аксесуари, комплектуючі та приладдя до вказаного обладнання в асортименті.

Відповідно до п. 4.2 умов вказаного контракту, вартість товару на окрему поставку, вказані в відповідному додатку, який є невід'ємною частиною договору. Відповідно до специфікації (додаток) до контракту від 16 липня 2012 року №: СZ2012ІЕ15/UA загальна вартість товару складає 26041,01 доларів США. Товар оплачено ТОВ «Елсі А» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТС ЕХІМ» в повному обсязі, відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 165 від 21 червня 2013 року. ТОВ «Елсі А» понесені витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, сума яких складає 11000,00 грн.

З метою митного оформлення товару «інвентар та приладдя для занять фізкультурою» ТОВ «Елсі А» подало до Житомирської митниці Міндоходів митну декларацію № 101060000/2013/010482 від 25 червня 2013 року.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем подавались наступні документи:

- контракт від 16 липня 2012 року №: СZ2012ІЕ15/UA;

- додаток до контракту (специфікація); Інвойс експортний № ІТСUKREL200613-001 від 20 червня 2013 року;

- міжнародна товаротранспортна накладна (CMR) А № 013182 від 20 червня 2013 року, яка підтверджує факт отримання і перевезення товару;

- митна експортна декларація країни відправлення (Чехія);

- платіжне доручення в іноземній валюті № 165 від 21 червня 2013 року;

- рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг про транспортні послуги № 16 від 21 червня 2013 року;

- договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 22 серпня 2012 року.

Відповідачем, за результатами проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару за МД № 101060000/2013/010482 від 25 червня 2013 року встановлено, що документи подані для митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме відсутня інформація про страхування вантажу при здійсненні перевезення, відповідно до умов поставки ЕХW.

Таким чином, не погоджуючись із визначеною декларантом митною вартістю товару у митній декларації, митний орган запропонував позивачу додатково надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У зв'язку з відсутністю інформації про вартість страхування вантажу при здійсненні перевезення та неподанням декларантом додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, рішенням митного органу від 26 червня 2013 року № 101060000/2013/300487/2 скориговано митну вартість товару.

Коригування митної вартості товару стало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України від 26 червня 2013 року № 101060000/2013/00584.

Також судами встановлено, що ТОВ «Елсі А» відповідно до контракту з компанією «ITC EXIM» (Чехія) від 16 липня 2012 року № СZ 2012E15/UA, Житомирській митниці Міндоходів надано митну декларацію № 101060000/2013/010459 від 25 червня 2013 року з метою проведення митного оформлення інвентарю та обладнання для настільного тенісу на загальну суму 8650,00 доларів США.

Для підтвердження митної вартості, ТОВ «Елсі А» до Житомирської митниці подані наступні документи:

- контракт від 16 липня 2013 року №CZ2012Е15/UA;

- додатки до контракту (Специфікація);

- інвойс експортний № ITCUKREL-200613-003 від 20 червня 2013 року;

- міжнародна товаротранспортна накладна (CMR) А № 013182 від 20 червня 2013 року;

- митна експортна декларація країни відправлення (Чехія);

- платіжне доручення в іноземній валюті № 165 від 21 червня 2013 року;

- рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг про транспортні послуги №16 від 21 червня 2013 року;

- договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 22 серпня 2012 року;

- сертифікат походження № 909505 від 20 червня 2013 року.

Перевіривши правильність визначеної декларантом митної вартості за МД № 101060000/2013/010459 від 25 червня 2013 року, митним органом встановлено, що документи подані для митного оформлення, містять розбіжності, а саме: відсутня вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів, робіт пов'язаних із пакуванням та відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті.

Дана обставина стала підставою для вимоги, щодо надання додаткових документів, тому декларанту запропоновано надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Позивач, надавши платіжне доручення, експортну декларацію країни відправлення, прайс-лист, відмовився від надання інших додаткових документів, що стало підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 26 червня 2013 року № 101060000/2013/300486/2 та видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України від 26 червня 2013 року № 101060000/2013/00585.

При прийнятті вказаних рішень, митний орган дійшов висновку, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи зазначені у частині другій ст. 53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме вартість упаковки, або вартість пакувальних матеріалів, робіт пов'язаних із пакуванням, а також в зв'язку з неподанням декларантом за письмову вимогу митного органу відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України додаткових документів.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями митного органу про коригування митної вартості товару та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не доведено наявність у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжностей чи ознак підробки, і не доведено що, подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку з чим у митниці не було правових підстав для коригування митної вартості товару.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Чч. 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із чч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, ч. 4 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Судами встановлено, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару рішенням не встановлено.

Щодо доводів митного органу про відсутність інформації про страхування вантажу, суди обґрунтовано їх спростували, вірно зазначивши, що відповідно до умов поставки ЕХW згідно з Інкотермс-2010 не передбачено страхування вантажу. Оскільки позивач не укладав договору страхування вантажу, тому і не міг надати митному органу такий документ.

Щодо доводів митного органу відносно відсутності інформації про вартість упаковки, або вартість пакувальних матеріалів, робіт пов'язаних із пакуванням, суди також обґрунтовано їх спростували.

Так, відповідно до п. 5.2 контракту від 16 липня 2012 року № CZ2012IE15/UA вартість упаковки і маркування входить до вартості товару. Упаковка товару повинна відповідати його вигляду і забезпечувати повне збереження товару при перевезенні будь-яким видом транспорту, вантажно-розвантажувальних роботах і складуванні (п. 5.1 вказаного контракту).

Отже, вірним є висновок судів, що вартість імпортованих позивачем товарів без виокремлення ціни упаковки, маркування тощо, що була фактично сплачена позивачем за зовнішньоекономічним контрактом, але не зазначення окремо цих складових, та ненадання позивачем на вимогу відповідача додаткових документів на підтвердження вказаних складових без зазначення у вимозі про надання додаткових обставин, які ці документи мали б підтвердити, не може бути достатнім обґрунтуванням неможливості визначення митної вартості товару за основним методом.

За таких обставин, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів, що надані для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їх дані піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару.

Крім того, з рішення про визначення митної вартості вбачається, що підставою для відмови у прийнятті визначеної декларантом митної вартості послугував, зокрема, аналіз бази даних (ЄАІС ДМСУ) з посиланням на необхідність перевірки достовірності складових митної вартості та можливості заниження митної вартості товару.

З цього приводу суд касаційної інстанції зазначає, що МК України не передбачено права митних органів коригувати ціну товару лише на підставі цінової бази даних ДМСУ. Дані цінової бази щодо рівня вартості ідентичних або подібних товарів з огляду на положення МК України, відповідно до яких перший метод визначення митної вартості є основним, за умови дотримання декларантом вимог щодо порядку декларування митної вартості товарів та документального підтвердження розміру митної вартості, визначеної за першим методом, не є достатнім та визначальним для висновку про недостовірність митної вартості товару.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2211, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: