Справа № 145/2316/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 145/2316/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ратушняк І.О.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

05 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії, обмеженні її розміру і зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії, обмеженні її розміру і зобов'язання вчинення певних дій.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року позов задоволено, а саме: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника за нормами ч.ч. 10, 11 ст. 37 Закону України "Про державну службу" та зобов'язано скасувати як незаконне рішення комісії УПФУ у Тиврівському районі від 9 грудня 2014 року (протокол №125444), а також зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника за нормами ч.ч. 10, 11 ст. 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 70 відсотків від суми середньомісячного заробітку померлого годувальника, згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області від 18 грудня 2014 року №4-35/696 у розмірі 16199,40 грн. (23142,00 грн. х 0,70 =16199,40 грн.) з часу звернення до УПФУ.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року, як таку, що винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, прийнявши нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач перебувала у шлюбі та спільно проживала з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ОСОБА_3 маючи стаж роботи 39 років 1 місяць 12 днів, звільнений з посади судді Тиврівського районного суду у зв'язку з виходом у відставку згідно Постанови Верховної Ради України від 16 січня 2003 року №465-ІУ. До виходу у відставку обіймав і адміністративну посаду - був головою Тиврівського районного суду Вінницької області.

З січня 2003 року по день смерті ОСОБА_3 отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

У грудні 2014 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника .

Однак, рішенням комісії Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі від 9 грудня 2014 року №125444 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу".

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії ОСОБА_2 звернулась з відповідним позовом до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо вирішення спору по суті та вважає зазначену відмову відповідача незаконною, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону - довічно.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення" сім'ї годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, а також сім'ї померлого пенсіонера пенсія призначається незалежно від стажу роботи годувальника.

Пенсія в разі втрати годувальника, який помер внаслідок загального захворювання чи каліцтва, не пов'язаного з роботою, призначається, якщо годувальник на день смерті мав стаж, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності.

Згідно частини 1 статті ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною 10 статті 37 ЗУ "Про державну службу" визначено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Виходячи з наведених законодавчих норм пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію).

Стаття 129 закону визначає складові частини грошової винагороди працюючого судді. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу". Наведені законодавчі норми стосуються права призначення пенсії чи щомісячного довічного грошового утримання саме судді.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлюються Законом України "Про статус суддів". Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що за своє життя чоловік позивача набув право на призначення пенсії на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу», та враховуючи встановлені обставини, щодо перебування позивача на утриманні її померлого чоловіка, належності позивача до непрацездатних осіб, наявності у неї права перейти з одного виду державної пенсії на інший, - позивач має право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу» після смерті свого чоловіка.

Однак, суд першої інстанції дійшов до невірного висновку щодо обчислення суми пенсійного забезпечення у визначеному розмірі. Обчислення розміру пенсійного забезпечення є функцією та повноваженням відповідача - територіального управління Пенсійного фонду України, а не суду, який вирішує питання щодо правомірності дій відповідача щодо призначення пенсії та зобов'язання призначити пенсію у разі правомірності позовних вимог.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 26 листопада 2014 року по справі №К/9991/56704/11.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду з підстави правильного по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії, обмеженні її розміру і зобов'язання вчинення певних дій, - змінити.

Викласти абзац 3 резолютивної частини постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника за нормами ч.ч. 10, 11 ст. 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 70 відсотків від суми середньомісячного заробітку померлого годувальника, згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області від 18 грудня 2014 року №4-35/696 з часу звернення до УПФУ."

У решті постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.