Справа № 369/508/15-а
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/508/15-а
Провадження № 2-а/369/70/15
ПОСТАНОВА

іменем України

10.02.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_1, про визнання дій протиправними та зобов'язання надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до відповідача Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_1, про визнання дій протиправними та зобов'язання надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного народного суду Київської області від 23 червня 1989 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано. Вказаним рішенням було здійснено поділ майна подружжя, зокрема, за ОСОБА_2 визнано право власності на ? частину будинку АДРЕСА_1, та виділено у власність наступні приміщення: жила кімната під № 1-4 площею 20,0 кв.м., жила кімната під № 1-3 площею 16,7 кв.м., кухня під № 1-2 площею 7,2 кв.м., коридор під № 1-1 площею 5,8 кв.м., ? сараю (праву частину), погріб з шийкою та ? огорожі.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,2195 га по АДРЕСА_1. Право власності на погріб з шийкою зареєстроване в Києво-Святошинському БТІ від 25 грудня 2006 року за № 17301655.

Актом комісії виконавчого комітету Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було встановлено, що площа земельної ділянки, на якій розташовано погріб з шийкою, складає 0,005 га. Вказана земельна ділянка, на якій розташовано погріб з шийкою, суміжна з земельною ділянкою ОСОБА_2, яка належить їй на праві приватної власності. В той же час, земельна ділянка під погребом суміжна із земельною ділянкою ОСОБА_1

ОСОБА_1 протягом тривалого часу перешкоджає ОСОБА_2 використовувати погріб за призначенням, не дає доступу до погребу, робить підкопи під погребом, внаслідок чого відбувається залиття погребу водою, що призводить до його часткового руйнування. Ремонті роботи здійснювати неможливо, оскільки доступ до погребу не надається. Княжицька сільська рада неодноразово попереджала ОСОБА_1 про необхідність надання дозволу для проведення ремонтних робіт та надання доступу ОСОБА_2 до свого погребу. Про перешкоди, що чиняться ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 у користуванні погребом, що належить їй на праві власності, свідчать Акти депутата Княжицької сільської ради від 27 березня 2009 року, від 06 травня 2011 року, від 23 вересня 2014 року.

ОСОБА_2 зазначала, що Княжицька сільська рада не здійснила жодних дій щодо ОСОБА_1 Також було наголошено, що ОСОБА_2 неодноразово зверталася за захистом своїх майнових прав та інтересів з проханням усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться під погребом, та передати їй у власність земельну ділянку площею 0,0056 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на якій знаходиться погріб, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

03 вересня 2014 року ОСОБА_2 з метою вирішення спірного питання щодо земельної ділянки площею 0,0056 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, звернулася до Княжицької сільської ради з проханням про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки.

Як наголошувала ОСОБА_2, право користування земельною ділянкою встановлено рішенням Києво-Святошинського районного народного суду Київської області від 23 червня 1989 року.

Княжицька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області своїми листами № 4355 від 17 вересня 2014 року та № 483 від 10 жовтня 2014 року відмовила ОСОБА_2 у наданні дозволу на приватизацію, оскільки вона вже використала право власності по даному виду використання відповідно до державного акта ЯЖ № 696961, а також у зв'язку з тим, що погріб знаходиться на невеликій відстані від господарської споруди ОСОБА_1, вказану ділянку неможливо розділити, а тому територію погребу слід залишити у загальному користуванні.

ОСОБА_2 не погодилася із такими твердженнями Княжицької сільської ради з таких підстав. Так, відповідно до державного акта серії ЯЖ № 696961 від 29 вересня 2009 року, виданого на підставі Рішення 6 сесії 5 скликання Княжицької сільської ради від 01 червня 2007 року їй належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2195 га по АДРЕСА_1, яку вона отримала в межах норм шляхом безоплатної приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Тобто, як зазначала ОСОБА_2, вона використала своє право на приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, а не на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 просила суд визнати протиправними дії/бездіяльність Княжицької сільської ради щодо відмови їй у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,0056 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати Княжицьку сільську раду надати їй дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,0056 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 поданий позов підтримала та просила його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_1 поданий адміністративний позов не підтримав.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного народного суду Київської області від 23 червня 1989 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частку будинку АДРЕСА_1, та визначено їй наступні приміщення: жилу кімнату за № 1-4 площею 20,0 кв.м., жилу кімнату за № 1-3 площею 16,7 кв.м., кухню за № 1-2 площею 7,2 кв.м., коридор за № 1-1 площею 5,8 кв.м., ? господарського сараю (праву частину), погріб з шийкою, половину огорожі, що загалом складає 54/100 частини будинку.

25 грудня 2006 року на підставі вказаного рішення за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на ? частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. Вказану реєстрацію було здійснено Києво-Святошинським БТІ за реєстраційним номером 17301655.

Відповідно до Технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду АДРЕСА_1, власником ? частини вказаного будинку є ОСОБА_2

Відповідно до рішення Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 85 від 09 липня 1999 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2» встановлено, що вхід до погребу з шийкою, право власності на який визнано рішенням суду, знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2, а його шийка - на території ОСОБА_1 У зв'язку із відсутністю інших шляхів для вирішення спірного питання сільською радою було вирішено виділити частину земельної ділянки в спільне користування.

Наразі вказане рішення Княжицької сільської ради є чинним, земельна ділянка під шийкою погребу перебуває у загальному користуванні, дозволу на приватизацію вказаної частини земельної ділянки нікому не надано.

29 вересня 2009 року на підставі рішення 6 сесії 5 скликання Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 01 червня 2007 року ОСОБА_2 було видано державний акт серії ЯЖ № 696961 на право власності на земельну ділянку площею 0,2195 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Кадастровий номер вказаної земельної ділянки :02:027:0008.

Рішенням 6 сесії 6 скликання Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 8 від 29 липня 2011 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2» для вирішення спірних питань, що виникають в процесі використання погреба з шийкою, запропоновано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 встановити земельний сервітут, а у разі недосягнення згоди вирішувати даний спір у судовому порядку.

Рішенням 18 сесії 6 скликання Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 8 від 23 жовтня 2013 року «Про розгляд заяви гр.. ОСОБА_2» було рекомендовано для вирішення спірних питань щодо користування земельною ділянкою звернутися до суду.

03 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Княжицької сільської ради із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки розміром 0,0056 га, яка знаходиться під її погребом в АДРЕСА_1.

З відповіді Княжицької сільської ради за № 435 від 17 вересня 2014 року вбачається, що приватизація вказаної земельної ділянки неможлива, оскільки ОСОБА_2 вже використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, а також у зв'язку з тим, що частина земельної ділянки знаходиться у загальному користуванні.

01 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до голови Києво-Святошинської РДА із заявою про надання дозволу на приватизацію зазначеної земельної ділянки.

З відповіді Княжицької сільської ради № 483 від 10 жовтня 2014 року вбачається, що земельна ділянка, яка знаходиться під погребом, межує між земельною ділянкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Згідно з Актом депутата Княжицької сільської ради від 27 вересня 2009 року встановлено, що через канаву, прокопану ОСОБА_5, до погреба ОСОБА_2 потрапляє вода, через що псуються продукти, які знаходяться у зазначеному погребі.

З Акта депутата Княжицької сільської ради від 06 травня 2011 року вбачається, що ОСОБА_5 здійснює підкопи навколо погреба, що належить ОСОБА_2, внаслідок чого до погреба потрапляє вода.

Відповідно до Акта депутата Княжицької сільської ради від 23 вересня 2014 року встановлено, що до погреба, який належить ОСОБА_2, потрапляє вода, яка тече з покрівлі хліву ОСОБА_1 Візуально підходу до погреба ззовні немає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 належить на підставі договору дарування від 01 вересня 1979 року житловий будинок в АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га. В договорі дарування зазначено, що до будинку примикає погріб. Рішенням 4 сесії 5 скликання Княжицької сільської ради від 17 січня 2007 року було передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2. На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 26 липня 2011 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до положень ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

За правилами ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах визначених норм.

За правилами ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, ЗК, а також інших законів.

Відповідно до вимог п.п. «а», «б», «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі придбання за договором дарування, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Отже, вказаною статтею встановлено різні підстави для набуття права власності на земельні ділянки, лише одна з яких може бути застосована для набуття такого права.

Правила ст. 116 ЗК України встановлюють, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах норм безоплатної приватизації. Згідно з ч. 4 вказаної статті передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах визначених норм провадиться один раз по кожному виду використання.

З викладеного слідує, що Княжицька сільська рада правомірно наголошувала на тому, що ОСОБА_2 вже використала своє право на одноразову безоплатну приватизацію земельної ділянки, оскільки земельну ділянку із аналогічним цільовим призначенням вона вже набула безоплатно у власність.

Згідно з вимогами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули права власності на земельні ділянки та здійснили його державну реєстрацію відповідно до закону. Так, право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 виникло 29 вересня 2009 року, а право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 виникло 26 липня 2011 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки відмова у наданні ОСОБА_2 дозволу на приватизацію спірної земельної ділянки повністю відповідає вимогам закону та є правомірною.

Окрім того, вимога позивача ОСОБА_2 про зобов'язання Княжицьку сільську раду надати їй дозвіл на приватизацію не підлягає задоволенню, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 12, 38, 40, 78, 81, 116, 125 Земельного кодексу України, ст. ст. 71, 94, 159, 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 19 Конституції України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_1, про визнання дій протиправними та зобов'язання надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ковальчук Л.М.