Справа № 826/17656/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 лютого 2015 року № 826/17656/14

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М., при секретарі Хрімлі К.О., за участю представників сторін:

від позивача: Халанчук О.С. (посв. від 02.08.2012р.)

від відповідача: Волосович С.К. (дов. від 28.02.2014р. №300-122/01-1678)

від третьої особи: Ситник Г.М. (дов. від 23.12.2014р. №479)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Заступника Генерального прокурора України до Антимонопольного комітету України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити» про визнання протиправним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 23.07.2013р. № 613-р.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 04.02.2015 року в 12 год. 33хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся Заступник Генерального прокурора України (далі по тексту також - позивач) з позовом до Антимонопольного комітету України (надалі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити», в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України від 23.07.2013р. № 613-р «Про перегляд рішення комітету від 13.06.2012р. № 355-р».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем при прийняті спірного рішення грубо порушені приписи Закону України «Про захист економічної конкуренції», що в свою чергу завдає шкоди інтересам держави та завдає збитків Державному бюджету України в особливо великому розмірі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

Третя особа у задоволенні позову просила відмовити, оскільки на її переконання рішення Антимонопольного комітету України від 23.07.2013р. № 613-р «Про перегляд рішення комітету від 13.06.2012р. № 355-р» є таким, що в повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що Рішенням Комітету від 13.06.2012р. № 355-р, у справі № 242-26.13/149-11, визнано що, ПрАТ «Шепетівський ДОК», ТОВ «Уніплит», ПАТ «Аверс», ТОВ «Одек Україна», ТОВ «Калинівський ЕЗДМ», ТОВ «Меблевий рай», ТОВ «Олісма», ПрАТ «Фанери та плити», ТОВ «ЛК Інтерплит Надвірна», ТОВ «Свиспан Лімітед», ТзДВ «Перечинський лісохімічний комбінат», ТОВ «Кроноспан УА», ТОВ «Кроно-Україна», ТОВ «ДОК Шепетівка», узгодивши свою поведінку під час спеціалізованих аукціонів з продажу необробленої деревини ресурсу І -IV кварталів 2011 року, вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів та накладено штраф у розмірі 15 903 000 грн.

Рішення від 13.06.2012р. № 355-р. ПрАТ «Фанплит» було оскаржено у судовому порядку.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.10.2012р. у справі №5011-23/10531-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2013р. у справі №5011-23/10531-2012, у задоволенні позову ПрАТ «Фанплит» відмовлено повністю.

29 травня 2013 року ПрАТ «Фанплит» звернулось до Антимонопольного комітету України із заявою про перегляд рішення № 355-р від 13.06.2012 року в частині накладення штрафу на підприємство, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для розгляду справи.

За наслідками розгляду вказаної заяви, відповідачем прийнято рішення № 613-р від 23.07.2013 року, яким змінено пункт 10 резолютивної частини рішення АМКУ від 13.06.2012 року № 355-р у справі № 242-26.13/149-11 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафів», та зменшено розмір штрафу, застосованого до Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» до 30 000 гривень.

Позивач не погоджуючись із правомірністю рішення № 613-р від 23.07.2013 року, вважаючи його таким, що прийнято безпідставно, в порушення ст. ст. 58, 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Позивач звертав увагу суду, що факт визнання третьою особою вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вчинення такого правопорушення вперше, а також перебування у тяжкому фінансовому стані не є обставинами, які у розумінні ст.ст. 58, 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є підставами для перегляду та зміни рішень, за таких обставин, позов вважав обґрунтованим.

Вирішуючи спір по суті суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин регламентовані приписами Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до статті1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються: 1) встановлення цін чи інших умов придбання або реалізації товарів; 2) обмеження виробництва, ринків товарів, техніко-технологічного розвитку, інвестицій або встановлення контролю над ними; 3) розподілу ринків чи джерел постачання за територіальним принципом, асортиментом товарів, обсягом їх реалізації чи придбання, за колом продавців, покупців або споживачів чи за іншими ознаками; 4) спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Статтею 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначені порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 вказаного Закону, порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є: антиконкурентні узгоджені дії.

Статтею 51 Закону України «Про захист економічної конкуренції» закріплено, що порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Розміри штрафів встановлений статтею 52 цього Закону.

Виходячи із вимог законів України «Про Антимонопольний комітет України» та «Про захист економічної конкуренції» юридична відповідальність за порушення законодавства про захист економічної конкуренції є засобом забезпечення дотримання учасниками ринкових відносин, їхніми посадовими особами нормативних принципів щодо правомірної конкурентної поведінки.

Згідно із ч. 4 ст. 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Статтею 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються реалізуються) суб'єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Повноваження Антимонопольного комітету України визначені ст. 7 Закону № 3659-ХІІ, крім іншого до них належить розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами, перевірка та перегляд рішень у справах, надання висновків щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції (п.п.1-2 ч.1 ст.7 Закону № 3659-ХІІ).

Статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції і накладення штрафу.

При цьому, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що антимонопольний комітет при визначенні розміру штрафу керується наступними критеріями: співпраця порушника з антимонопольним комітетом, а також визнання факту порушення; здійснення порушення вперше; незначні наслідки для конкуренції; вжиття порушником заходів щодо усунення наслідків.

Врахування вказаних критеріїв пов'язане з тим, що антимонопольним комітетом застосовуються адміністративно-господарські санкції, які визначені законом у формі процентного відношення, а не в певному розмірі та за своєю суттю є мірою відповідальності порушника законодавства.

Встановлено матеріалами справи, та не заперечується сторонами, відповідачем 13.06.2012р. прийнято рішення № 355-р у справі № 242-26.13/149-11, яким визнано факт вчинення Приватним акціонерним товариством «Фанери та плити» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, визначеного п. 4 ч. 2 ст. 6 і п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та накладено штраф у розмірі 15 903 000 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що після прийняття рішення Антимонопольного комітету України № 355-р від 13.06.2012 року до відповідача надійшов лист Федерації професійних спілок України від 13.11.2012 року № 11/01-16/2004, в якому, зокрема, повідомлялось про те, що підприємства, які притягнені до відповідальності, є базовими для меблевої промисловості та будівельної індустрії країни та сплата зазначеного розміру штрафу призведе до закриття усіх цих підприємств (у тому числі ПрАТ «Фанплит»), які є містоутворюючими та бюджетоутворюючими у своїх регіонах, що потягне за собою зростання рівня безробіття та соціальної напруги».

Також, до відповідача надійшло доручення Прем'єр-міністра України від 12.12.2012 року № 47686/1/1-12 щодо опрацювання листа Федерації професійних спілок України від 27.11.2012 року № 11/01-15/2121, в якому також повідомлялось, що сплата штрафу (у тому числі ПрАТ «Фанплит») призведе до закриття усіх підприємств деревообробної галузі.

Крім цього, до відповідача надійшло доручення Прем'єр-міністра України від 29.10.2012 року № 2999/1/1-12 щодо розгляду проблемних питань інвестиційної діяльності в Україні австрійських та швейцарських компаній, за зверненнями послів Швейцарії та Австрії, які звернулись до Кабінету Міністрів України з аналогічним проблемним питанням та обґрунтуванням того, що «економіка України може зазнати значного спаду в разі стягнення накладених Комітетом штрафів... Проблеми в деревообробній промисловості можуть також: негативно вплинути на загальний імідж України як країни для здійснення іноземних прямих інвестицій».

До Антимонопольного комітету України надійшло доручення Прем'єр-міністра України від 03.04.2013 року від 13542/1/1-13 щодо розгляду звернення народного депутата України Князевича Р. та Івано-Франківської обласної державної адміністрації щодо актуальних питань економічного і соціального розвитку Івано-Франківської області, що потребують вирішення на державному рівні, зокрема, щодо ситуації пов'язаної з накладенням штрафу рішенням від 13.06.2012 року № 355-р.

Крім того, до відповідача надішли звернення народних депутатів України від 10.04.2012 року № 137, від 17.12.2012 року № 8 та від 19.02.2013 року № 04-37/24-15, в яких також піднімалось питання недопущення загострення кризових явищ в деревообробній та меблевих галузях та перегляду рішення Комітету від 13.06.2012 року № 355-р.

Таким чином, на підставі заяви Приватного акціонерного товариства «Фанери та плити» від 29.05.2013 року № 252, доповнення до неї від 21.06.2013 року № 308, від 27.06.2013 року № 322 та уточненої заяви від 27.06.2013 року № 323, на підставі ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», ст.ст. 48, 52, 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення комітету від 13.06.2012 року № 355-р щодо накладення на Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити» штрафу в розмірі 15 903 000,00 грн. було переглянуто відповідачем.

В подальшому, відповідачем 23.07.2013р. №613-р змінено пункт 10 резолютивної частини рішення Комітету від 13.06.2012р. № 355-р у справі №242-26.13/149-11 шляхом викладення його в наступній редакції «за порушення, передбачене у пункті 1 цього рішення, накласти на Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити» штраф у розмірі 30 000 гривень».

Надаючи правову оцінку доказам та поясненням, поданим у ході судового розгляду справи, враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Механізм перегляду рішень у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію регламентований статтею 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Так, відповідно до положень згадуваної статті, органи Антимонопольного комітету України з власної ініціативи чи за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію, у разі: - якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення; - якщо рішення було прийнято на підставі недостовірної інформації, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення; - невиконання учасниками узгоджених дій, концентрації вимог і зобов'язань, якими було обумовлене рішення органів Антимонопольного комітету України щодо узгоджених дій, концентрації відповідно до частини другої статті 31 цього Закону; - якщо обставини, на підставі яких було прийняте рішення про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб'єктів господарювання, вже не існують; - наявності інших підстав, передбачених законами України.

Матеріалами справи підтверджено, що третя особа, 29.05.2013р. № 252 звернулась до відповідача (з урахуванням доповнень від 21.06.2013р. № 308 та від 27.06.2013р. №322, від 27.06.2013р. № 323) про перегляд рішення Комітету від 13.06.2012р. № 355-р у справі №242-26.13/149-11 в частині пом'якшення штрафних санкцій до ПрАТ «Фанплит».

Як вбачається зі змісту вказаної заяви (копія якої міститься в матеріалах справи) підставою для перегляду рішення від 13.06.2012р. № 355-р заявником зазначено факт його перебування у тяжкому фінансовому стані, який був підтверджений звітами про фінансові результати ПрАТ «Фанплит» за 2012 рік та 1 квартал 2013 року, звітом емітента цінних паперів за 2012 рік та висновком незалежного аудиту за той же період.

Крім того, в подальшому третьою особою було визнано вину у вчиненні правопорушення, оскільки правомірність винесеного АМКУ рішення щодо наявності в його діях складу порушення, була доведена судом.

Статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено вичерпні підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, якими є неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Поряд з цим, відповідно до статті 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами перегляду органи Комітету можуть: залишити рішення без змін; змінити рішення; скасувати рішення; прийняти нове рішення, передбачене статтями 31 та 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Окрім того, відповідно до п. 31. VIII Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), штрафи за порушення, передбачені Законами України «Про захист економічної конкуренції» і «Про захист від недобросовісної конкуренції» накладаються відповідно до положень статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Пунктом 32 Розділу VIII Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу.

В межах судового розгляду справи підтверджено, що з урахуванням наявності тяжкого фінансового становища, факту визнання третьою особою своєї вини у вчиненні відповідного правопорушення та вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції вперше, тобто обставин, які не були відомі на час розгляду справи відповідачу, рішення про зміну розміру штрафних санкцій було прийнято Комітетом у відповідності до вимог ч. 1 ст. 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

За наслідком розгляду справи, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що з системного аналізу наведених правових норм слідує, що Законом України «Про захист економічної конкуренції» надано антимонопольному комітету дискреційні повноваження щодо застосування штрафних санкцій за правопорушення законодавства про захист економічної конкуренції, а відтак, встановлення розміру штрафних санкцій є виключною компетенцією відповідача, а відтак не може бути предметом доказування у даній справі. При цьому, апелювання позивача до наявності судового рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2012р., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2013р. у справі № 5011-23/10531-2012, яким Приватному акціонерному товариству «Фанери та плити» відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним рішення від 13.06.2012р. № 355-р у справі № 242-26.13/149-11, як підстави скасування рішення від 23.07.2013р. № 613-р «Про перегляд рішення комітету від 13.06.2012р. № 355-р», не приймається судом до уваги з наступних підстав.

В ході судового розгляду господарської справи № 5011-23/10531-2012 судами першої та апеляційної інстанції не встановлювалась правомірність чи неправомірність накладення штрафу на третю особу, саме у розмірі 15 903 000 грн., а лише досліджувалось питання щодо наявності відповідних повноважень АМКУ щодо накладення штрафу, а також законність і обґрунтованість притягнення третьої особи до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу наведених норм права вбачається, що законодавство у сфері захисту економічної конкуренції не містить чітких критеріїв для пом'якшення відповідальності суб'єктів правопорушення, а тому Антимонопольний комітет України, як державний орган із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель, на підставі відповідних правових положень та обставин конкретної справи, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність підстав для перегляду рішення та з урахуванням повного та всебічного розгляду матеріалів справи про правопорушення, приймає відповідне рішення.

В аспекті викладеного, суд зауважує, що до компетенції суду у межах спірних правовідносин не входить визначення питання щодо правомірності визначення саме розміру штрафних санкцій, а також змінення їх розміру, оскільки вирішення питань щодо застосування штрафу, перегляд рішень про його застосування в силу законодавства про захист економічної конкуренції належить до дискреційних повноважень Антимонопольного комітету України.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Колегія суддів вважає, що відповідачем надано достатньо доказів правомірності дій щодо прийняття оскаржуваного рішення від 23.07.2013 року № 613-р, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Виходячи з меж заявленого позову, системного аналізу норм чинного законодавства України, колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову Заступника Генерального прокурора України до Антимонопольного комітету України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Фанери та плити», про визнання протиправним та скасування рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.М. Данилишин