Справа № 815/7092/14
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2015-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7092/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року 10 год. 55 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.

секретар судового засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Голоцван Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області, державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області Перчик І.О. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, зобов'язання провести державну реєстрацію на право власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області (далі - Реєстраційна служба), державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області Перчик І.О. (далі - державний реєстратор), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 17.07.2014 року №14514366 державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Перчик Ірини Олександрівни;

-зобов'язати реєстраційну службу Головного управління юстиції Одеської області зареєструвати дублікат свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2014 року за № 11-6449, здійснивши державну реєстрацію права власності ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на 83/1000 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 184,6 кв.м., житловою площею 90,9 кв.м., на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.07.2014 року за реєстраційним номером 7373112, (поданої ОСОБА_6, що діяв на підставі довіреності, серія і номер: НОМЕР_3, виданої 08.07.2014 року, видавник: приватний нотаріус, податковий номер НОМЕР_2), з поданими до заяви документами.

У своєму позові позивач зазначив, що звернувся до Реєстраційної служби з заявою про реєстрацію дублікату свідоцтва про право власності на житло, однак рішенням державного реєстратора від 17.07.2014 року №14514366 позивачеві відмовлено в державній реєстрації права власності на частину квартири з посиланням на те, що згідно з наявною інформацією, яка міститься в Державному реєстрі стосовно зазначеної квартири, загальна площа становить 184, 6 кв. м. та є відмінною від площі, що вказана у дублікаті свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2014 року №11-6449 - 185,6 кв. м.. Позивач не погоджується з цим рішенням, зазначаючи, що разом із заявою ним було подано весь необхідний пакет документів, зокрема, оригінал дублікату свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2014 року, розпорядження Одеської міської ради про видачу даного дублікату, довідка КП «Міське агентство з приватизації житла», технічний паспорт від 11.12.2013 року, в якому зазначена загальна площа квартири 184,6 кв. м.. При цьому позивач посилається на копію свідоцтва про право власності на житло від 02.11.1995 року, на підставі дублікату якого він звернувся до відповідача, відповідно до якого загальна площа квартири складає 184,6 кв. м.. Таким чином, позивач зазначив, що відповідно до ч.4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Враховуючи виниклу розбіжність між площами, позивач зазначає, що згідно з технічним паспортом від жовтня 1995 року, а також від 11.12.2013 року загальна площа квартири складає 184,6 кв. м., при цьому розмір частки 332/1000 частин квартири не змінився і складає 61, 36 кв. м згідно наданих документів. Крім того, позивач зауважив, що оскаржуване рішення відповідача не містить жодної підстави, передбаченої ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відмова в реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим законом, забороняється.

Відповідач - Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області надав до суду заперечення (а.с. 84-86), в яких зазначив, що пунктом 20 Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2011 року №1141, визначено, що з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно, зокрема, площу об'єкта нерухомого майна. Посилаючись на ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідач зазначив, що державний реєстратор при розгляді документів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. Відповідач повідомив, під час розгляду заяви позивача про реєстрацію права власності на відповідний об'єкт нерухомого майна було встановлено наявність вже відкритого розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об'єкт нерухомого майна, право власності на який було заявлено. Так, згідно даних реєстру загальна площа об'єкту нерухомого майна становить 184,6 кв.м., тобто є відмінною від площі, вказаної у дублікаті свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2014 року №11-6449, де вказана площа становить 185,6 кв.м.. Отже, на думку відповідача, вказані обставини свідчать про невідповідність заявлених прав поданим документам. Крім того, щодо вимог позивача про зобов'язання суб'єкта владних повноважень зареєструвати право власності на відповідний об'єкт нерухомого майна відповідач зауважив, що діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому зазначив, що суд не може підміняти собою суб'єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством, оскільки суди не вправі втручатись в повноваження та діяльність суб'єктів владних повноважень або підміняти їх.

У судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі.

Представник відповідача - реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені ним у запереченнях проти позову.

Державний реєстратор реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області Перчик І.О. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлена належним чином та своєчасно.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову, заперечень проти нього, пояснення сторін, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступне.

14.07.2014 року представник позивача ОСОБА_6, діючий на підставі довіреності від 08.07.2014 року № 1982 (а.с.48), звернувся до Реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на 83/1000 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 184,6 кв.м., житловою площею 90,9 кв.м. на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2014 року №11-6449 (а.с.19, 57).

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Перчик Іриною Олександрівною прийнято рішення від 17.07.2014 року № 14514366 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с. 28).

Як вбачається з наведеного вище рішення, подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Рішенням встановлено, що за результатами пошуку відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було встановлено наявність відкритого розділу на вказану квартиру. Згідно з наявною інформацією, що вже міститься в Державному реєстрі стосовно зазначеної квартири, загальна площа квартири становить 184,6 кв.м, тобто є відмінною від такої, що вказана у дублікаті свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2014 року №11-6449, а саме 185,6 кв.м.. Таким чином, вказані юридичні обставини позбавляють можливості здійснити дії, визначені ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено.

Досліджуючи обставини, що слугували підставою для прийняття державним реєстратором рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, суд встановив наступне.

На підставі розпорядження органу приватизації від 02.11.1995 року №72045 (а.с.17) Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло від 02.11.1995 року №11-6449 (а.с.13), відповідно до якого квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в рівних частках, 332/1000 частин квартири складають 61,36 кв.м..

Судом встановлено, що розпорядженням департаменту міського господарства Одеської міської ради від 05.03.2014 року №28 (а.с.20) позивачу був виданий дублікат свідоцтва про право власності на житло від 02.11.1995 року № 72045, яке зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 11-6449 (а.с.19). Зазначений документ посвідчує право власності на 332/1000 частин квартири спільного заселення за адресою: АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в рівних частках. 332/1000 частин квартири складають 61,36 кв.м. загальної площі. Відповідно до дублікату свідоцтва загальна площа квартири становить 185,6 кв.м..

Відповідно до матеріалів облікової справи №7373112 (а.с.45-69) 14.07.2014 року представник позивача ОСОБА_6, діючий на підставі довіреності від 08.07.2014 року № 1982 (а.с.48), звернувся до Реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на 83/1000 частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 184,6 кв.м., житловою площею 90,9 кв.м. (а.с.46-47).

Згідно картки прийому заяви №14417860 (а.с.68,69) разом із заявою представником позивача були надані наступні документи: свідоцтво про право власності, дублікат від 05.03.2014 року; розпорядження департаменту міського господарства ОМР; довідка КП «Міське агентство з приватизації житла» (а.с.21); технічний паспорт , виданий 11.12.2013 року №012944 КП «БТІ »ОМР (а.с.22-24).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.65-66) вже міститься запис стосовно зазначеної квартири, загальна площа квартири якої становить 184,6 кв.м..

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 5 ст. 3 цього Закону державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 6 Закону встановлено, що систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 8 Закону до повноважень органу державної реєстрації прав відноситься проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону державний реєстратор поряд з іншими повноваженнями встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Положеннями ст. 15 зазначеного Закону передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868.

Згідно з п. 8 цього Порядку для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна.

Пунктом 36 Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Виходячи з положень п. 37. Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Дослідивши документи, подані позивачем для державної реєстрації права власності на частку квартири, судом встановлено, що представник позивача звернувся до реєстраційної служби на підставі правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 02.11.1995 року (дублікат від 05.03.2014 року) .

З матеріалів справи вбачається, що первинно позивачу було видано свідоцтво про право власності на житло від 02.11.1995 року 72045 зареєстровано і записано в реєстрову книгу №11-6449, відповідно до якого загальна площа квартири становить 184,6 кв.м.(а.с13). Разом з тим у дублікаті від 05.03.2014 року - визначено загальну площю квартири 185,6 кв.м.(а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до КП «Міське агентство з приватизації житла» із заявою щодо внесення змін до дублікату свідоцтва про право власності від 02.11.1995 року №11-6449, який виданий 05.03.2014 року в частині виправлення загальної площі квартири.

Листом від 31.10.2014 року №1436-Л/01-07 (а.с.87) позивачу було повідомлено, про відсутність підстав щодо внесення змін у дублікат, при цьому зазначено, що на підставі даних довідки про склад сім'ї підприємством по обслуговуванню житла був здійснений розрахунок часток та площ, які були вказані у свідоцтві про право власності від 02.11.1995 року №11-6449. На підставі заяви представника позивача та наданих ним документів, які вказані у розпорядженні департаменту міського господарства від 05.03.2014 року №28, йому було видано дублікат.

Враховуючи вищевикладене беручи до уваги, що виправлення помилки шляхом внесення змін до документу повинен здійснити орган, що безпосередньо видав документ, суд зазначає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права.

Дублікат - це документ, що відтворює оригінал документу. Разом з тим, зазначений документ містить розбіжності, а саме розмір загальної площі інший ніж той, що визначений відповідно до копії свідоцтва про право власності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону державний реєстратор поряд з іншими повноваженнями встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Враховуючи наявність відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було встановлено наявність відкритого розділу на вказану квартиру. Згідно з наявною інформацією, що вже міститься в Державному реєстрі стосовно зазначеної квартири, загальна площа квартири становить 184,6 кв.м, тобто є відмінною від такої, що вказана у дублікаті свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2014 року №11-6449, а саме 185,6 кв.м.. Таким чином, вказані юридичні обставини позбавляють можливості відповідача здійснити дії, визначені ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив, що позивачем під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на 83/1000 частини квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 не дотримано встановлений чинним законодавством порядок державної реєстрації речових прав на об'єкти нерухомості, що свідчить про недоведеність ним належними доказами у справі заявлених у позові вимог.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області, державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області Перчик І.О. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 17.07.2014 року №14514366 державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Перчик Ірини Олександрівни; зобов'язання реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області зареєструвати дублікат свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2014 року за № 11-6449, здійснивши державну реєстрацію права власності ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на 83/1000 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 184,6 кв.м., житловою площею 90,9 кв.м., на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.07.2014 року за реєстраційним номером 7373112, (поданої ОСОБА_6, що діяв на підставі довіреності, серія і номер: НОМЕР_3, виданої 08.07.2014 року, видавник: приватний нотаріус, податковий номер НОМЕР_2), з поданими до заяви документами - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 14.02.2015 року.

Суддя С.М. Корой

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області, державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області Перчик І.О. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 17.07.2014 року №14514366 державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Перчик Ірини Олександрівни; зобов'язання реєстраційної служби Головного управління юстиції Одеської області зареєструвати дублікат свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2014 року за № 11-6449, здійснивши державну реєстрацію права власності ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на 83/1000 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 184,6 кв.м., житловою площею 90,9 кв.м., на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.07.2014 року за реєстраційним номером 7373112, (поданої ОСОБА_6, що діяв на підставі довіреності, серія і номер: НОМЕР_3, виданої 08.07.2014 року, видавник: приватний нотаріус, податковий номер НОМЕР_2), з поданими до заяви документами - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 14.02.2015 року.

Суддя С.М. Корой

14 лютого 2015 року.