Справа № 802/113/15-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 лютого 2015 р. Справа № 802/113/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Кошевого Б.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30

до: Головного управління Держезмагенства у Вінницькій області

про: визнання протиправними відмов та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року ОСОБА_2 та інші звернулись в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області (далі - ГУ Держземагенства у Вінницькій області) про визнання протиправними відмов та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в жовтні 2014 року позивачі звернулись до ГУ Держземагенства у Вінницькій області із заявами (клопотаннями) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для передачі земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Губницької сільської ради Гайсинського району Вінницької області. Однак, відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Свою відмову відповідач мотивував тим, що дані земельні ділянки відповідно до рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, які введено в дію наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року №328, включено до переліку земель сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на торги.

Позивачі вважають, що така відмова є протиправною, суперечить вимогам Конституції України та земельного законодавства, яким врегульовано порядок надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Протиправність даної відмови позивачі мотивують положеннями Земельного кодексу України, а саме ст. ст. 33, 116, 118, 121, 122, 123. Так, відповідно до ч. 1 ст. 33 зазначеного вище Кодексу передбачено, що громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, позивачі вказують, що згідно ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної та комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

За таких обставин, позивачі просять суд визнати таку відмову протиправною, а також зобов'язати відповідача повторно розглянути заяви про надання їм дозволу на розроблення проекту землеустрою для передачі земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Губницької сільської ради Гайсинського району.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був завчасно та належним чином повідомлений, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с.150, 151). Заяв та клопотань про неможливість прибуття у судове засідання суду не надано. В матеріалах справи містяться письмові заперечення на адміністративний позов, подані до суду 03.02.2015 року (вх..№2100), згідно яких зазначено, що при розгляді заяв ОСОБА_31 та інших позивачів повідомлено про неможливість надати їм у власність земельних ділянок (площею 0,8; 1,0; 1,49; 1,5; 1,58; 1,6; 1,8; 1,9; 1,85; 1,91; 2,0 га) для ведення селянського господарства, оскільки вони мають бути включені до переліку земельних ділянок право на які має набуватись на конкурентних засадах. Тому згідно положень ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України відповідач не може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою. У зв'язку з чим, відмова на заяви позивачів не суперечить вимогам чинного законодавства та прийнята з урахуванням об'єктивних обставин. У задоволенні позову представник відповідача просив відмовити повністю (а.с.126-128).

Згідно із частиною 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом з'ясовано, що в жовтні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30 звернулись до ГУ Держземагенства у Вінницькій області із заявами про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведенням їм земельних ділянок орієнтовною площею 2,0000 га. (кожному), для відведення особистого селянського господарства на території Губницької сільської ради Гайсинського району. До вказаних заяв позивачами також були додані: викопіювання з кадастрової карти; копія паспорту, копія ідентифікаційного номера (а.с.154-182).

За результатами розгляду заяв ГУ Держземагентства у Вінницькій області листами від 15.12.2014 року №31-2-0.3-11682/2-14, №31-2-0.3-1169/2-14, №31-2-0.3-11683/2-14, 31-2-0.3-11676/2-14, №31-2-0.3-11693/2-14, №31-2-0.3-11692/2-14, №31-2-0.3-11661/2-14, №31-2-0.3-11694/2-14, №31-2-0.3-11554/2-14, 31-2-0.3-11674/2-14, №31-2-0.3-11681/2-14, №31-2-0.3-11697/2-14, №31-2-0.3-11696/2-14, №31-2-0.3-11695/2-14, №31-2-0.3-11689/2-14, №31-2-0.3-11690/2-14, №31-2-0.3-11677/2-14, №31-2-0.3-11687/2-14, №31-2-0.3-11660/2-14, №31-2-0.3-11680/2-14, №31-2-0.3-11699/2-14, №31-2-0.3-11698/2-14, №31-2-0.3-11701/2-14, №31-2-0.3-11678/2-14, №31-2-0.3-11673/2-14, №31-2-0.3-11702/2-14, №31-2-0.3-11675/2-14, №31-2-0.3-11679/2-14, №31-2-0.3-11679/2-14 відмовило у прийнятті позитивного рішення пославшись на прийняті 14.10.2014 року рішення колегією Держземагенства України, які введені в дію наказом Держземагенства від 15.10.2014 року №328 щодо виконання доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.10.2014 року №37732/0/1-14. Вказаним наказом зобов'язано територіальні органи Держземагенства сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги (а.с.42-78).

Як слідує із листів, ГУ Держземагенства у Вінницькій області з урахуванням вищенаведеного прийнято наказ від 22.10.2014 року №343, згідно якого рекомендовано за результатами звернень фізичних і юридичних осіб про надання (передачу) земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства здійснити добір земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що можуть бути об'єктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу.

Таким чином, ГУ Держземагенства у Вінницькій області з урахуванням вищенаведеного, посилаючись на положення ст. 136 Земельного кодексу України, відмовило вище вказаним громадянам (позивачам) у прийнятті позитивного рішення, запропонувавши їм прийняти участь у земельних торгах.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

З огляду на зміст оскаржених дій предметом доказування в даній справі є правомірність відмови позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Земельного кодексу України, громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про особисте селянське господарство", особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів.

Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Відповідно до частин 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином відповідач, за результатами розгляду заяви позивача повинен був прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні, що зроблено не було.

Крім того слід зазначити, що статтею 134 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Земельного кодексу України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

За змістом наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року №328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року" зобов'язано територіальні органи Держземагенства сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

На противагу зазначеним доводам відповідача судом встановлено, що земельні ділянки на які претендували позивачі, не включені до переліку земельних ділянок право на які має набуватись на конкурентних засадах, оскільки не отримано погодження від органу місцевого самоврядування.

Відтак суд критично оцінює посилання відповідача на положення ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України, згідно якої земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії ); добросовісно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, не розглянувши належним чином зазначені вище заяви позивачів та не прийнявши рішення відповідно до законодавства, відповідач порушив право останніх на отримання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

ГУ Держземагенства у Вінницькій області не надано суду жодних доказів в підтвердження правомірності відмов від 15.12.2014 року

Оцінивши зібрані докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що відповідачем заяви позивачів по суті не розглянуті, натомість прийнята протиправна відмова у формі листів №31-2-0.3-11682/2-14, №31-2-0.3-1169/2-14, №31-2-0.3-11683/2-14, 31-2-0.3-11676/2-14, №31-2-0.3-11693/2-14, №31-2-0.3-11692/2-14, №31-2-0.3-11661/2-14, №31-2-0.3-11694/2-14, №31-2-0.3-11554/2-14, 31-2-0.3-11674/2-14, №31-2-0.3-11681/2-14, №31-2-0.3-11697/2-14, №31-2-0.3-11696/2-14, №31-2-0.3-11695/2-14, №31-2-0.3-11689/2-14, №31-2-0.3-11690/2-14, №31-2-0.3-11677/2-14, №31-2-0.3-11687/2-14, №31-2-0.3-11660/2-14, №31-2-0.3-11680/2-14, №31-2-0.3-11699/2-14, №31-2-0.3-11698/2-14, №31-2-0.3-11701/2-14, №31-2-0.3-11678/2-14, №31-2-0.3-11673/2-14, №31-2-0.3-11702/2-14, №31-2-0.3-11675/2-14, №31-2-0.3-11679/2-14, №31-2-0.3-11679/2-14 від 15.12.2014 року, підлягають скасуванню.

Також, зважаючи на позовні вимоги позивача, надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд з метою захисту прав та інтересів позивачів, вважає, що слід захистити права останніх шляхом зобов'язання ГУ Держземагенства у Вінницькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,0000 га. (кожному), для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Губницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України та частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними відмови головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 15.12.2014 року щодо розгляду заяв ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для передачі земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Губницької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, поданих ними в жовтні 2014 року.

3. Зобов'язати головне управління Держземагенства у Вінницькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для передачі земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Губницької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, поданих ними в жовтні 2014 року.

4. Стягнути з Державного бюджету України судовий збір на користь:

ОСОБА_2 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_3 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_4 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_5 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_6 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_7 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_8 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_9 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_10 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_11 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_12 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_13 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_14 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_15 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_16 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_17 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_18 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_19 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_20 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_21 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_22 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_23 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_24 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_25 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_26 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_27 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_28 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_29 у розмірі 73 грн. 08 коп.,

ОСОБА_30 у розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович