Справа № 2а-445/11
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/42134/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 09 червня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про зобов'язання відповідача видати розпорядження про затвердження висновку міжвідомчої комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради від 21 грудня 2010 року про влаштування консольного балкону в квартирі АДРЕСА_1.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 09 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати і прийняти нове рішенні про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є шестиквартирним, усі квартири належать власникам на праві приватної власності, балансоутримувачем є ДП "Житлово-комунальна контора".

Власником квартири АДРЕСА_1 є позивач.

На покращення своїх житлових умов позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на влаштування консольного балкону.

21 грудня 2010 року відповідач вирішив, що задовольнити клопотання позивача можливо, виходячи з технічних характеристик.

Водночас, відповідачем повідомлено позивача листом № 3н/3-м-1288 від 18 січня 2011 року про необхідність надання документів, які підтверджували б згоду всіх власників квартир будинку для затвердження висновку міжвідомчої комісії.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в порушення ст. ст. 382, 369 ЦК України позивачем не надано відповідачу згоду всіх власників квартир будинку на влаштування балкону.

Колегія суддів погоджується з висновками судів.

Згідно із ст. 382 ЦК України власникам квартир у багатоквартирному будинку належать на праві сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

До допоміжних належать приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів та інші технічні приміщення).

Відповідно до приписів статей 368, 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою усіх співвласників.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений такою особою без повноважень або з перевищенням повноважень, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника.

Відповідно до п. 1.4.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житло-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Таким чином, передача будь-якого допоміжного приміщення чи конструктивних елементів таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші та ін.) у володіння і користування одного або декількох співвласників зачіпає інтереси інших мешканців будинку і може призвести в подальшому до обмеження прав у користуванні інших співвласників.

Правильне і своєчасне вирішення такої категорії справ має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері містобудування та запобігання таким порушенням.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів обох інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову про зобов'язання відповідача вчинити дії, оскільки всупереч вимогам Закону позивачем не надана згоду власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на влаштування балкону у будинку.

Оскільки висновки судів ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, то скаргу позивача слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 09 червня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: