Справа № 703/6329/14-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 703/6329/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Харченко Л.Г. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за апеляційною скаргою відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаській області від 24 грудня 2014 року за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обчислення та призначення пенсії;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок нарахованої пенсії з 01 травня 2014 року;

- провести розрахунок пенсії з урахуванням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаській області від 24 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Відповідач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята із порушенням норм матеріального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 30 квітня 2014 року позивача було звільнено з посади слідчого Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області за вислугою років.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 червня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, як особі, звільній з органів внутрішніх справ України.

З 01 травня 2014 року позивачу було призначено пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби. Та деяких інших осіб» з визначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового зобов'язання за 60 календарних місяці служби: з 01 травня 2009 року по 30 квітня 2014 року - відповідно до норми п.7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №112 від 25 березня 2014 року).

15 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №155 від 30 квітня 2014 року, якою були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року - грошове забезпечення повинно визначатись за 24 календарні місяці підряд перед звільненням (а.с.33).

Відповідно до листа №316/К-10 та рішення Головного управління ПФУ в Черкаській області від 30 вересня 2014 року, позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії (а.с. 5-6).

Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і деяких інших осіб» №393 від 09 квітня 1992 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №112 від 25 березня 2014 року, згідно якої розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення був визначений за період з 01 травня 2009 року по 30 квітня 2014 року - тобто за 60 календарних місяців служби перед його звільненням.

Проте, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року вищевказані зміни були визнані незаконними та нечинними з моменту прийняття положення.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 06 лютого 2012 року у справі №21-322а11, від 01 липня 2014 року у справі №21-244а14, правовідносини по пенсійному забезпеченню військовослужбовців виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2442 КАС України, рішення Верховного Суду України прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України №155 від 30 квітня 2014 року не підлягає застосуванню при розрахунку пенсії позивача.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на момент виникнення у позивача права на пенсію діяла постанова Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року - в редакції від 11 липня 2013 року.

Відповідно до пункту 7 зазначеної вище постанови Кабінету Міністрів України, середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Згідно з частиною 3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, судді апеляційної інстанції погоджуються із висновками суду першої інстанції, що позивачу була призначена пенсія у меншому розмірі порівняно з тими особами, кому така пенсія призначалася до і після змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №112 від 25 березня 2014 року.

Підсумовуючи зазначене вище, дослідивши матеріали та фактичні обставини справи колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 - підлягають задоволенню.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаській області від 24 грудня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаській області від 24 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.