Справа № 183/7100/14
Суддя: Березюк В. В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/7100/14
№ 2-а/183/34/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

13.01.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

за участю секретаря Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до тимчасово виконуючого обов'язки начальника ВДАІ з обслуговування м. Новомосковська та району Рублевського Сергія Івановича про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії інспектора ВДАІ м. Знам'янка та району Кухти В.Г. щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2№080083 від 28.05.2014 року,скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №758508 від 09.07.2014 рокутимчасово виконуючого обов'язки начальника ВДАІ з обслуговування м. Новомосковська та району Рублевського С.І. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зач. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 28.05.2014 року він керуючи спеціалізованим автомобілем швидкої медичної допомоги «ГАЗ 32213» (на базі автобусу) без номерних знаків рухався по автодорозі Київ-Знам'янка у напрямку м. Новомосковська, оскільки автомобіль доправлявся до Новомосковської станції швидкої допомоги. Близько 13.00 години на 287 км автодорогивін був зупинений інспектором ВДАІ м. Знам'янка та району Кухта В.Г., який перевіривши реєстраційні документи на автомобіль та водійське посвідчення склав щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Підставою для складення вказаного протоколу стало те, що позивач не має права керувати автомобілем (автобусом), який має більше 9 місць для сидіння, оскільки у водійському посвідченні позивача відсутня категорія «D». Позивач намагався пояснити інспектору ДАІ те, що відповідно до акту приймання-передачі транспортного засобу згаданий вище автомобіль є спеціалізованим автомобілем швидкої медичної допомоги переобладнаним на базі автобусу «ГАЗ 32213» та має лише 5 місць для сидіння включно з водієм, однак інспектор все одно склав на нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Про винесення щодо позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 09.07.2014 року він дізнався лише 07.11.2014 року у державній виконавчій службі Новомосковського міськрайонного управління юстиції.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та Положення про порядок видачі посвідчень водія і допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року, категорія «D» - це призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16.Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, автобус - автомобіль з кількістю місць для сидіння більше дев'яти з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Однак, згідно додатку до сертифіката відповідності /свідоцтва про визнання від 07.10.2013 року автомобіль швидкої медичної допомоги «ГАЗ 32213» має пасажиромісткість (з місцем водія) 5 місць, повну масу - 3500 кг, що підпадає під категорію «В». Отже інспектором ДАІ в протоколі про адміністративне правопорушення були зазначені відомості, які не відповідають дійсності. Також, інспектором ДАІ не було зазначено жодного свідка чи речових доказів, які змогли б підтвердити чи спростувати факт порушення позивачем правил дорожнього руху, хоча останній наполягав на цьому.

З огляду на вищезазначене позивач вважає, що його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідна постанова повинна бути скасована, а провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач Рублевський С.І. в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечення проти позову суду не надав, тому суд, на підставі ст. 128 КАС України вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку із неявкою в судове засіданні сторін по справі, відповідно ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.05.2014 року керуючи автомобілем «ГАЗ 32213»без номерних знаків позивач рухався по автодорозі Київ-Знам'янка у напрямку м. Новомосковська, де о 12.50 годині на 287 км автодороги був зупинений інспектором ВДАІ м. Знам'янка та району Кухта В.Г., який склав щодо позивача протокол, серії АВ2№080083 від 28.05.2014 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.5). Протокол складено про те, що позивач керував автомобілем «ГАЗ 32213» без номерних знаків без відповідної категорії не маючи права керування таким транспортним засобом. Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №758508 від 09.07.2014 року, винесеною тимчасово виконуючим обов'язки начальника ВДАІ з обслуговування м. Новомосковська та району Рублевським С.І., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с.4).

Із пояснень позивача, зазначених у позові та в протоколі про адміністративне правопорушення, суд вбачає, що фактично протокол щодо позивача складено через керуванням ним спеціалізованим автомобілем швидкої медичної допомоги «ГАЗ 32213» (на базі автобусу) за відсутності у водійському посвідченні позивача відмітки про дозвіл на керування транспортними засобами категорії «D».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія і допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року, а також п. 2.13 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема:

B - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, автобус - автомобіль з кількістю місць для сидіння більше дев'яти з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Отже, до транспортних засобів категорій «D1», «D» відносяться лише автобуси, тобто автомобілі з кількістю місць для сидіння більше дев'яти з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Згідно акту приймання-передачі транспортного засобу серії ТОВ №220953 від 22.05.2014 року та додатку до сертифіката відповідності/свідоцтва про визнання від 07.10.2013 року (а.с.6,8), спеціалізований автомобіль швидкої медичної допомоги (на базі автобусу ГАЗ 32213), яким керував позивач, має пасажиромісткість (з місцем водія) 5 місць, повну масу - 3500 кг, що відповідає транспортному засобу категорії «В». Зазначене підтверджується також свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 08.10.2014 року, де в графі тип зазначено «загальний легковий меддопомога-В», а в графі категорія - «В» (а.с.9). Тобто зазначений автомобіль не відповідає тим ознакам, які притаманні автобусу.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач має посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 04.08.2000 року, відповідно до якого має право керувати транспортними засобами категорії А, В, С (а.с.10), що свідчить про відсутність в його діях події і складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Між тим, відповідно до ч.1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 3 ст. 70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а ч. 4 вказаної статті передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Судом також враховано, що фактично єдиним доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є лише протоколсерії АВ2№080083 від 28.05.2014 року, який не містить достатньо відомостей щодо підстав для його складення, в той час, як відповідач мав забезпечити збір інших доказів, які б підтвердили факт вчинення позивачем правопорушення, однак відповідачем зроблено цього не було.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття провадження у справі.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивача було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідна постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі відносно позивача закриттю у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійснені ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або Законом України встановлений інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КУпАП, адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, ліцензійної картки на транспортний засіб, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, прокуророві або до суду. Отже спори, що виникають з приводу застосування цих заходів, мають публічно-правовий характер, оскільки пов'язані зі здійсненням відповідними органами владних повноважень, і застосування вказаних заходів тягне для особи настання відповідних правових наслідків та/або обмежень до прийняття рішення у справі. Тому, на думку суду, саме такі дії суб'єкта владних повноважень у сфері дорожнього руху, які обмежують права та свободи особи чи тягнуть за собою настання для особи інших правових наслідків, можуть бути самостійним предметом розгляду у суді з приводу їх правомірності.

З огляду на зазначене, саме по собі складення інспектором ДАІ протоколу про адміністративне правопорушення щодо особи не може розглядатися в якості дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, оскільки:

1) складення протоколу є процесуальною формою фіксації вчинення адміністративного правопорушення і не тягне для особи будь-яких правових наслідків до моменту прийняття уповноваженим органом рішення у справі (ст. 254 КУпАП);

2) протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів у справі (ст. 251 КУпАП), який оцінюється суб'єктом владних повноважень чи судом в сукупності з іншими доказами при прийнятті рішення;

3) питання правомірності складення протоколу про адміністративне правопорушення є елементом доказування та оцінки доказів у справі, від аналізу якого залежить і вирішення питання про правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тому позов в частині визнання неправомірними дій інспектора ВДАІ м. Знам'янка та району Кухти В.Г. зі складення щодо позивача протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2№080083 від 28.05.2014 року підлягає відхиленню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 4-9, 13, 14, 69-71, 159-163 КАС України, ст. ст. 126, 247, 251, 293 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до тимчасово виконуючого обов'язки начальника ВДАІ з обслуговування м. Новомосковська та району Рублевського Сергія Івановича про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Постанову тимчасово виконуючого обов'язки начальника ВДАІ з обслуговування м. Новомосковська та району Рублевського Сергія Івановича у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №758508 від 09.07.2014 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закритиза відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Березюк