Справа № 806/4100/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович В.М.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"11" лютого 2015 р. Справа № 806/4100/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Капустинського М.М.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГНІ "ЛТД" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" жовтня 2014 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГНІ "ЛТД" до Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції у Житомирській області третя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання дій неправомірними ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АГНІ" ЛТД" (далі - ТОВ "АГНІ" ЛТД") звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати неправомірними дії відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог ТОВ"АГНІ" ЛТД" - відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження № 180 від 16.11.2012 щодо стягнення з ТОВ "АГНІ" ЛТД" заборгованості, до якого, у тому числі приєднано виконавче провадження № 39735476 з виконання виконавчого листа Житомирського районного суду № 2-590 від 03.03.2011 про стягнення з позивача на користь третьої особи боргу в сумі 1998345,80 грн.

В ході примусового виконання зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем здійснено опис та арешту майна, у тому числі: приміщення адміністративного будинку та виробничого корпусу, загальною площею 1864,8 кв. м, що розташовані за адресою: Житомирський район, с. Станишівка, вул. Незнайка, 105 та земельну ділянку площею 1,0264 га по вул. Незнайка, 105 в с. Станишівка Житомирського району Житомирської області, які належать на праві власності ТОВ "АГНІ" ЛТД" та є предметом іпотеки за іпотечним договором № 31_44-06/08МФ-І від 20.06.2008, укладеного між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (іпотекодержатель) та ТОВ "АГНІ" ЛТД" (іпотекодавець). Даний договір укладений з метою забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за договором про відкриття невідновлюваної кредитної лінії №31_44-06/08МФ від 12.06.2008.

У подальшому відповідачем здійснювались дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" щодо звернення стягнення на описане та арештоване державним виконавцем майно позивача - ТОВ "АГНІ" ЛТД", які він вважає неправомірними у зв'язку з відсутністю відповідного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є порушенням вимог статті 39 Закону України "Про іпотеку".

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Цивільного кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.

Статтею 32 Закону передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно із частинами 1 та 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку", за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку").

За змістом частини 6 статті 3 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини 7 статті 3 Закону України "Про іпотеку", пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання проведено державним виконавцем, зокрема, за виконавчим документом для задоволення вимог стягувача - АТ "Банк "Фінанси та Кредит", який одночасно є іпотекодержателем майна, що узгоджується з частинами 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" і частиною 6 статті 3 Закону України "Про іпотеку", тобто з дотриманням пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Аналогічна позиція містяться в постанові суддів Верховного Суду України від 9 квітня 2014 р.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно вчинені дії передбачені Законом України "Про виконавче провадження, щодо звернення стягнення на описане та арештоване державним виконавцем майно позивача - ТОВ "АГНІ" ЛТД .

Отже, проаналізувавши дані обставини справи та правовідносини що їм відповідають, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги позивача є цілком необґрунтованими та незаконними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АГНІ" ЛТД" та відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГНІ "ЛТД" залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.В.Одемчук

судді: М.М. Капустинський

Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "АГНІ "ЛТД" вул.Незнайка,105,с.Станишівка,Житомирський район, Житомирська область,12430

3- відповідачу/відповідачам: Відділ Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції у Житомирській області вул. Черняхівського,12-А,м.Житомир,10014

4-третій особі: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" - вул. Перемоги,33,м.Житомир,10003,