Справа № 1170/2а-2153/12
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2014 рокусправа № 1170/2а-2153/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Світловодської об'єдної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2012 року фізична особа-підприємиць ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Світловодської об'єдної державної податкової служби, де просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 07.05.2012 року в розмірі 29115,00 грн. та № від 07.05.2012 року в розмірі 4714,88 грн.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.04.2014 року замінено відповідача Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби на правонаступника - Світловодську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 07 травня 2012 року, винесене Світловодською об'єднаною державною податковою інспекцією Кіровоградської області Державної податкової служби, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 29 115 грн., у частині 6518 грн. основного зобов'язання та 1713,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів); у задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, а в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що представниками ДПІ проведена позапланова невиїзна документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 року по 16.01.2012 року.

За результатами перевірки складено акт №6/1710/НОМЕР_1 від 23.04.2012 року, в якому встановлено порушення вимог:

- ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» №727/98 від 03.07.1998 р. в редакції Указу Президента України від 28.06.1999 року 746/99 - занижено обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за 2010 рік на суму 41910,00 грн.;

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 року (зі змінами та доповненнями) та п.13 Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю» затвердженої Наказом державної податкової інспекції України від 21.04.1993 року №12 )зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 року №64) - занижено оподаткований дохід на суму 31432,50 грн. за період з 08.10.2010 року по 31.12.2010 року.Донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2010 рік 4717,88 грн;

- пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7, ч.2 п.9.4, пп «а» п.9.6 ст.9 Закону України від 03.04.1997 року №168-97-ВР «Про податок на додану вартість» та п.187.1 ст.187, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI- занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 23225,00 грн.

На підставі акта перевірки податковою винесено податкове повідомлення-рішення № від 07.05.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 29 115 грн., у тому числі 23 225 грн., основного платежу та 5 890 грн. штрафних (фінансових) санкцій та податкове повідомлення-рішення № від 07.05.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 4 714,88 грн., які і стали предметом розгляду.

Як встановлено з матеріалів справи, у 2010 та 2011 роках фізична особа-підприємиць ОСОБА_2 перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" №727/98 від 03.07.1998 року (чинний на момент здійснення спірних правовідносин) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до ст. 5 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" передбачено, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Таким чином, Указом чітко визначено, що якщо платник єдиного податку допустив порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, зокрема, перевищив дозволені граничні обсяги виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) в розмірі 500 тис. грн. за рік, він зобов'язаний з наступного звітного періоду перейти на загальну систему оподаткування. При цьому наявність хоча б однієї з таких підстав як: загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що перевищує допустимий розмір для платників єдиного податку; здійснення операцій або укладання угод на суму, що перевищує допустимий розмір для підприємців платників єдиного податку; перевищення обсягу виручки, максимально встановленого для платників єдиного податку; недотримання форми розрахунків, передбачають перереєстрацію платника єдиного податку платником податків на загальних підставах. Недотримання строків такої перереєстрації тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Як встановлено з матеріалів справи, за даними попередньої документальної перевірки від 27.01.2012 року №1/1710/НОМЕР_1 податковою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 досягнуто граничний розмір виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) в сумі 500,000 тис. грн. 30.09.2010 року.

З огляду на викладене, доходи, які перевищюють понад 500 тис. грн. одержані фізичною особою-підприємцем у разі порушення умов Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" повинні оподатковуватись згідно з нормами чинного податкового законодавства.

Згідно з п. 22.10 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, стосовно оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю діють положення розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян».

Відповідно до ст. 13 розділу ІV вказаного Декрету оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що фізична особа-підприємець не має обов'язку ведення бухгалтерського обліку, однак таку особу не позбавлено права на його ведення, яке реалізується виходячи із норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а тому, оскільки розрахунки ФОП ОСОБА_2 з його контрагентами здійснювалися у готівковому та безготівковому порядку та позивачем ненадано документального підтвердження доходів та понесених витрат за перевіряемий період, то суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність донарахованого податкоку з доходів фізичних осіб у розмірі 4714,88 грн.

Що стосується правомірності податкового повідомлення-рішення від 07 травня 2012 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 29115 грн., у тому числі 23225 грн., основного платежу та 5890 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно з п.п. 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України "Про податок на додану вартість", особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Відповідно до п. 9.3. ст.9 Закону особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання).

Якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає таку заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. (абзац 2, 4 пункту 9.4 статті 9 Закону).

Заява про реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом.

Як встановлено перевіркою, позивач досягнув 30.09.2010 року обсягу виручки у 500 тис. грн., втративши у зв'язку з цим право перебувати на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності та підлягаючи обов'язковій реєстрації платником ПДВ у жовтні 2010 року, заява про реєстрацію платником ПДВ до податкової інспекції не подавалася.

Пунктом 1.6 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість", п.п. 14.1.179 пункту 14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податкове зобов'язання - це загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про податок на додану вартість", пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є зокрема операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Згідно з п. 6.1 ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість" об'єкти оподаткування, визначені ст. 3 цього Закону, оподатковуються за ставкою 20 відсотків. Податок становить 20 відсотків бази оподаткування, визначеної статтею 4 цього Закону, та додається до ціни товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", п. 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

У відповідності до ч.1 п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Наведене свідчить, що при визначені позивачу грошового зобов'язання у розмірі 23 225 грн. розмір застосованих штрафних (фінансових) санкцій повинен становити 5806,25 грн. (23 225 грн. x 25%). Відповідно позивачу, зайво нараховано 83,75 грн. (5 890 грн. - 5 806,25 грн.).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності та скасування податкове повідомлення-рішення № від 07.05.2012 року в частині застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 83,75 грн.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснювала свої господарські операції з ПП «Вітрум Пак» на суму 400 грн., з ТОВ «Компанія Промсантехніка-1» на суму 4 082 грн. та з ТОВ «АВМ «Ампер» на суму 3 900 грн. та відбулися саме до жовтня 2010 року, а тому не є об'єктом оподаткування в розумінні п.3.1 ст. 3 Закону України "Про податок на додану вартість".

Наведене свідчить, що позивачу безпідставно донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 6 518 грн.(400 грн.+2218 грн+3900 грн) та відповідно застосовані штрафні фінансові санкції у розмірі 1 629,50 грн.(6 518 грн. x 25%).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.05.2012 року в частині застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 1629,50 грн.

Враховуючи вищевикладене, про відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог є вірним, а апеляційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Світловодської об'єдної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук