Справа № 826/18479/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 січня 2015 року 12:14 № 826/18479/14

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Саніна Б.В., за участю секретаря судового засідання Дмитрієвої В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПідприємства з іноземними інвестиціями «Віп-Рент»
доМіжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників
провизнання бездіяльність протиправною та скасування податкового повідомлення-рішення,
за участю представників:

від позивача1. Кісельов Є.О. (довіреність) 2. Смовж Ю.О. (довіреність)
від відповідачаШило М.Ю. (довіреність)
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Підприємства з іноземними інвестиціями «Віп-Рент» (надалі - Позивач/ПІІ «Віп-Рент») до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників (надалі - Відповідач/Центральний офіс) в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо нездійснення перерахування надміру сплачених сум грошових зобов'язань із податку на прибуток у рахунок сплати грошових зобов'язань із податку на додану вартість у сумі 3 069 734,00 грн. за майбутні податкові періоди починаючи з травня 2014 р.;

2. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Відповідача № від 24.10.2014 р. (форма «Ш»).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.11.2014 р. провадження у справі було відкрите та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання з'явився представники Позивача, які позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити із підстав, викладених в адміністративному позові, зокрема, зазначили про допущення Відповідачем порушень Податкового кодексу України (надалі - ПК України) під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від № від 24.10.2014 р.

В судове засідання з'явився представник Відповідача, який щодо позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить в їх задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 24.10.2014 р. прийняте податковим органом правомірно, оскільки Позивачем несвоєчасно була сплачена сума узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість (надалі - ПДВ) за червень 2014 р.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови, повний текст постанови було виготовлено та підписано - 23.01.2015 р.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПІІ «Віп-Рент» () зареєстроване 17.09.1997 р. Печерською районною державною адміністрацією у м. Києві, з 25.09.1997 р. взяте на податковий облік та станом на дату проведення перевірки перебувало на обліку у Центральному офісі.

Водночас, основним видом діяльності Позивача відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 08.12.2014 р. є надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Поряд із цим, з огляду на наявні в матеріалах справи документи судом встановлено, що ПІІ «Віп-Рент» протягом 2013 р. сплатило авансових внесків з податку на прибуток на загальну суму 7 328 588,00 грн.

При цьому, відповідно до даних поданої Позивачем до податкового органу декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 р. (вх. № від 26.02.2014 р./надалі - Декларація за 2013 р.) у ряд.14 (податок на прибуток за звітний (податковий) період) Декларації відображено суму переплати грошового зобов'язання з податку на прибуток розміром 1 363 400,00 грн.

Разом із тим, 19.02.2014 р. ПІІ «Віп-Рент» звернулось до Центрального офісу із заявою за вих. №48 (надалі - Заява №48), в якій просило зарахувати вказану вище суму переплати з податку на прибуток в рахунок майбутніх авансових внесків з відповідного податку.

Крім того, у період з січня по березень 2014 р. ПІІ «Віп-Рент» сплачено авансові внески з податку на прибуток на загальну суму 1 706 325,00 грн., яка спричинила переплату грошового зобов'язання з податку на прибуток розміром 1 706 325,00 грн., що відображено у ряд.14 поданої Позивачем до Відповідача декларації з податку на прибуток підприємства за І кв. 2014 р. (вх. № від 28.04.2014 р./надалі - Декларація за І кв. 2014 р.).

Згідно із зазначеним, у зв'язку із наявною у ПІІ «Віп-Рент» надміру сплаченої суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств, що виникла за підсумками 2013 р. та І кв. 2014 р., загальним розміром 3 069 734,00 грн., Позивач звернувся до податкового органу із заявою за вих. №109 від 03.06.2014 р. (надалі - Заява №109) про зарахування надміру сплачених сум грошових зобов'язань із податку на прибуток у рахунок сплати грошових зобов'язань із ПДВ, починаючи з періоду сплати грошових зобов'язань з ПДВ за травень 2014 р.

Проте, починаючи з періоду сплати грошових зобов'язань з ПДВ за травень 2014 р., зарахування надміру сплачених сум податкових зобов'язань із податку на прибуток у рахунок сплати податкових зобов'язань з ПДВ у розмірі 3 069 734,00 грн. за майбутні податкові періоди 2014 р. не відбулось.

В той же час, 18.07.2014 р. ПІІ «Віп-Рент» була подана до податкового органу податкова декларація з ПДВ за червень 2014 р. за вх. № від 17.07.2014 р. (надалі - Декларація з ПДВ за червень 2014 р.), в якій у ряд.25 Декларації (сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду з (ряд.18-ряд.21)) визначено суму 3 525 964,00 грн.

Поряд із цим, у період з 07.10.2014 р. по 09.10.2014 р. відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 та п.79.2 ст.79 ПК України Відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПІІ «Віп-Рент» з питань своєчасності сплати податку на додану вартість (надалі - ПДВ) за червень 2014 р., за результатами якої складений акт №1153/28-10-42-20/25264533 від 10.10.2014 р. «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПІІ «Віп-Рент» () з питань своєчасності сплати ПДВ за червень 2014 р.» (надалі - Акт перевірки №1153), в якому зазначено про виявлення порушення Позивачем п.57.1 ст.57 ПК України, а саме: несвоєчасно сплачено суму податкового зобов'язання, зазначеного у поданій ним декларації з ПДВ за червень 2014 р., у розмірі 480 235,97 грн.

Не погоджуючись зазначеними вище висновками податкового органу ПІІ «Віп-Рент» подало до Центрального офісу заперечення за вих. №243 від 10.10.2014 р., обґрунтовуючи його тим, що бездіяльність податкового органу щодо нездійснення перерахувань надміру сплачених коштів, які обліковуються на бюджетному рахунку Позивача, на підставі Заяви №109 призвела до виникнення недоїмки у сумі 480 235,97 грн.

Проте, оскільки зазначене заперечення було отримане Позивачем із пропущенням встановленого законодавством 5-денного строку Відповідач своїм рішення №19301/10/28-10-42-2-17 від 23.10.2014 р. «Про надання відповіді до заперечення по акту перевірки» залишив таке заперечення без розгляду.

Згідно із зазначеним, на підставі Акту перевірки №1155 Центральним офісом було прийняте податкове повідомлення-рішення за формою «Ш» № від 24.10.2014 р., яким Позивачу застосовано штрафні (фінансові) санкції розміром 10% на суму 48 023,60 грн. за затримку на 2 календарних дні сплати грошового зобов'язання за платежем: ПДВ у розмірі 480 235,97 грн.

При цьому, за результатами адміністративного оскарження, рішенням ДФС України №6656/6/99-99-10-01-02-25 від 12.11.2014 р. «Про результати розгляду скарги» було залишене без змін прийняте Центральним офісом податкове повідомлення-рішення № від 24.10.2014 р., а скарга Позивача - без задоволення.

Таким чином, вважаючи, що Відповідачем були порушені права та охоронювані законом інтереси ПІІ «Віп-Рент» виражені у бездіяльності щодо нездійснення перерахування надміру сплачених сум грошових зобов'язань із податку на прибуток у рахунок сплати грошових зобов'язань із ПДВ у сумі 3 069 734,00 грн. за майбутні податкові періоди, починаючи з травня 2014 р., а також під час прийняття Центральним офісом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, Позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.38.1 ст.38 ПК України (у редакції, чинні на момент виникнення правовідносин) виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Крім того, згідно із п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 10 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

Так, як вбачається з матеріалів справи та не спростовується представниками сторін, ПІІ «Віп-Рент» протягом 2013 р. сплатило авансові внески з податку на прибуток у розмірі 7 328 588,00 грн., що підтверджується наданими Позивачем банківськими виписками та платіжними дорученнями (том І, а.с.86-97).

Згідно із цим, з огляду на дані поданої Позивачем до податкового органу Декларації за 2013 р. судом встановлено виникнення у ПІІ «Віп-Рент» суми переплати податку на прибуток у розмірі 1 363 400,00 грн., яка, в свою чергу, була зарахована податковим органом у рахунок оплати майбутніх авансових внесків з податку на прибуток на підстави Заяви №48.

Поряд із цим, абз.9 п.57.1 ст.57 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, відповідно до платіжних доручень із призначенням платежу «авансова сплата податку на прибуток за січень-березень 2014 р.» (том І, а.с.99-101) ПІІ «Віп-Рент» сплатило авансових внесків на загальну суму 1 706 325,00 грн.

При цьому, за даними Декларації за І кв. 2014 р. Позивач у звітному періоді збиток, як наслідок, за підсумками відповідного періоду у ПІІ «Віп-Рент» виникла переплата грошових зобов'язань з податку на прибуток у розмірі 1 706 325,00 грн.

Крім того, за результатами проведеного податковим органом із Позивачем звірення розрахунків платника податків з бюджетом за період з 01.01.2014 р. по 27.05.2014 р. був складений акт №902-20 від 29.05.2014 р., за даними якого встановлено, що станом на 27.05.2014 р. позитивне сальдо розрахунків з бюджетом (сума переплати з податку на прибуток) становить 1 714 814,60 грн.

В той же час, згідно із пп.14.1.115 п. 14.1 ст.14 ПК України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

При цьому, пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України встановлено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Поряд із цим, відповідно до п.43.1 ст.43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Разом із тим, у п.43.3 ст.43 ПК України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Положеннями п.43.4 ст.43 ПК України передбачено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Так, з метою сплати податкових зобов'язань з ПДВ ПІІ «Віп-Рент» звернулось до Відповідача із Заявою №109, в якій просило зарахувати надміру сплачені суми грошових зобов'язань з податку на прибуток у загальному розмірі 3 069 734,00 грн., яка виникла за підсумками 2013 р. та І кв. 2014 р., у рахунок сплати грошових зобов'язань із ПДВ, починаючи з періоду їх сплати за травень 2014 р. Крім того, у вказаній Заяві Позивач просив податковий орган у випадку відмови в зарахуванні повідомити його про це в письмовій формі до настання граничного терміну сплати грошових зобов'язань з ПДВ за травень 2014 р.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, за результатом розгляду вказаної вище Заяви №109 Центральним офісом була надана Позивачу відповідь, в якій просило ПІІ «Віп-Рент» розглянути питання щодо можливості залишити переплату з податку на прибуток на особовому рахунку в рахунок майбутніх платежів.

В свою чергу, відповідно до п.43.5 ст.43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин/надалі - БК України) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що законодавством покладено обов'язок на податковий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви на повернення надміру сплачених грошових зобов'язань із зазначенням напряму перерахування коштів підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету, опісля, подати такий висновок для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в той час, як обов'язок здійснення повернення надміру зарахованих до бюджету коштів за поданням податкового органу покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що податковим законодавством не передбачено надання податковими органами своїх пропозицій за результатами розгляду поданої платником податків заяви відповідно до ст.43 ПК України, як і не передбачено здійснення перерахувань надміру сплачених сум грошових зобов'язань, натомість, покладено обов'язок підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для подальшого здійснення таким органом їх перерахування за зазначеним у заяві напрямом.

З огляду на вищенаведене, оскільки бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України (повернення, перерахування надміру сплачених коштів до бюджету) веде центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а не податковий орган, як наслідок, позовні вимоги Позивача в частинні визнання протиправною бездіяльність податкового органу щодо нездійснення відповідного перерахування задоволенню не підлягають.

Однак, суд акцентує увагу на ч.2 ст.11 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, оскільки Центральним офісом не було виконано встановлених законодавством вимог щодо виготовлення висновку за Заявою №109, що не спростовується представником Відповідача, а також не було підстав для відмови ПІІ «Віп-Рент» у виготовленні та подання такого висновку до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд для повного захисту прав, свобод та інтересів Позивача вважає за належне вийти за межі позовних вимог та визнати бездіяльність податкового органу щодо невиготовлення відповідного висновку за Заявою Позивача №109 протиправною.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання податкового органу на висновок №1496-20 від 29.07.2014 р. (надалі - Висновок) про перерахування надміру сплаченої ПІІ «Віп-Рент» суми податку на прибуток у розмірі 500 000,00 грн., оскільки такий Висновок був підготовлений та поданий до управління державної казначейської служби України в Печерському районі м. Києва не на підставі Заяви №109, а на підставі повторної заяви Позивача за вих. №162/1 від 25.07.2014 р. про зарахування надміру сплаченої суми грошових зобов'язань із податку на прибуток за підсумками І кв. 2014 р. розміром 500 000,00 грн. у рахунок сплати грошових зобов'язань з ПДВ за червень 2014 р. (надалі - Заява №162/1).

Разом із тим, щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Відповідача № від 24.10.2014 р. суд вважає за належне зазначити про наступне.

Згідно із пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.203.2 ст.203 ПК України платник податку з ПДВ зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

При цьому, у п.203.1 ст.203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, граничним строком сплати податкового зобов'язання з ПДВ, самостійно визначеного ПІІ «Віп-Рент» у Декларації за червень 2014 р. у розмірі 3 525 964,00 грн., є 30.07.2014 р.

Поряд із цим, з огляду на висновки Акту перевірки №1153 та дані облікової картки ПІІ «Віп-Рент» з ПДВ (том І, а.с.109-118) судом встановлено, що станом на 30.07.2014 р. самостійно визначена останнім у Декларації за червень 2014 р. сума податкового зобов'язання (у розмірі 3 525 964,00 грн.) була сплачена Позимвачем лише частково за рахунок переплати на суму 3 045 728,03 грн., що спричинило виникнення недоїмки у розмірі 480 238,97 грн., яка, в свою чергу була погашена 01.08.2014 р. на підставі перерахунку коштів відповідно до Висновку №1496-20.

Положеннями пп.14.1.152 та пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом, в той час, як податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із зазначеним, суд погоджується із викладеними в Акті перевірки №1153 висновками податкового органу про несвоєчасно здійснену сплату визначеної ПІІ «Віп-Рент» у Декларації за червень 2014 р. суми податкового зобов'язання, оскільки станом на 30.07.2014 р. сума податкового боргу у розмірі 480 235,97 грн. останнім погашена не була.

Водночас, згідно із п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Таким чином, судом встановлено, що у зв'язку із отриманням від Позивач Заяви №162/1 Центральним органом був підготовлений Висновок №1496-20 на суму 500 000,00 грн. та передано його 29.07.2014 р. для виконання до ГУ ДКСУ у м. Києві, яке, в свою чергу, зарахувало вказані кошти на бюджетний рахунок ПІІ «Віп-Рент» з ПДВ саме 01.08.2014 р., що спричинило 2-денну затримку сплати узгодженого грошового зобов'язання - податкового боргу на суму 480 235,97 грн.

При цьому, суд не погоджується із доводами Позивача на те, що вказана вище заборгованість виникла у ПІІ «Віп-Рент» у зв'язку із нездійсненням податковим органом перерахування надміру сплачених сум грошового зобов'язання з податку на прибуток на підставі Заяви №109, оскільки отримавши 24.06.2014 р. Відповідь Центрального офісу №11918 на Заяву №109, про що свідчить розписка уповноваженого представника Позивача, та не спростовується останнім, ПІІ «Віп-Рент» не оскаржило таку Відповідь в адміністративному або судовому порядку, а повторно звернулось із Заявою №162/1 до Центрального офісу із вимогами зарахувати надміру сплачену суму грошових зобов'язань із податку на прибуток за підсумками І кв. 2014 р. у розмірі 500 000,00 грн. у рахунок сплати грошових зобов'язань з ПДВ за червень 2014 р. лише 25.07.2014 р., що спричинило несвоєчасне зарахування заявленої суми - 01.08.2014 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з ПДВ за червень 2014 р. (2-денний термін затримки) спричинила саме бездіяльність Позивача, а не податкового органу.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З огляду на вищевикладене, оскільки Позивачем несвоєчасно (у 2-денний термін затримки) було погашено податковий борг на суму 480 235,97 грн., суд погоджується із висновками Відповідача щодо застосування до ПІІ «Віп-Рент» штрафні санкції у розмірі 10%, що становить суму штрафних санкцій розміром 48 023,60 грн., а тому суд не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.10.2014 р. та задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ч.1, ч.4, ч.5 та ч.6 ст.72 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Позивача. Відповідно до положень ст.94 КАС України судовий збір відшкодовується на користь ПІІ «Віп-Рент» частково.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86, 158-163, 167, 254, 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Підприємства з іноземною інвестицією «Віп-Рент» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо не виготовлення висновку про повернення сум коштів з бюджету за заявою Підприємства з іноземною інвестицією «Віп-Рент» про зарахування надміру сплачених сум грошових зобов'язань із податку на прибуток у рахунок сплати грошових зобов'язань із податку на додану вартість №109 від 03.06.2014 р.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь Підприємства з іноземною інвестицією «Віп-Рент» витрати зі сплати судового збору у розмірі 20 (двадцять) грн. 00 коп. із Державного бюджету України направлених на асигнування діяльності Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

5. Стягнути з Підприємства з іноземною інвестицією «Віп-Рент» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Госпітальна, 4, ) решту суми судового збору у розмірі 1 644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп. на розрахунковий рахунок №4007 до ГУ ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: «Судовий збір за розгляд Окружним адміністративним судом м. Києва адміністративної справи №826/18479/14».

Контроль за виконанням даного пункту покласти на Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б.В. Санін