Справа № 2а-2987/12
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р. Справа № 9104/162869/12
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 5 червня 2012 року у справі № 0306/2987/12 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2012 року позивач звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області, яким просив зобов'язати відповідача призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та скасувати рішення №9 від 15 лютого 2012 року комісії для розгляду питань пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення.

Позов мотивує тим, що відповідачем відмовлено в призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відсутні документи на підтвердження факту проживання в зоні відчуження протягом 6 років після Чорнобильської катастрофи.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 5 червня 2012 року адміністративний позов задоволено повністю. Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 лютого 2012 року та скасовано рішення №9 від 15 лютого 2012 року комісії для розгляду питань пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення.

З таким рішенням суду не погодився відповідач. Подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивачем не наведено доказів проживання на території, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи протягом необхідного часу.

Оскільки в справі відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в порядку передбаченому статтею 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до рішення Ковельського міського суду Волинської області від 9 червня 1995 року визнано, що позивач на момент аварії на Чорнобильській АЕС дійсно проживав зі своєю сім'єю в селі Черськ Маневицького району Волинської області. В ході судового засідання було також встановлено, що позивач як на момент Чорнобильської катастрофи, так і після неї проживав в селі Черськ.

Позивач звернувся з заявою до відповідача, якою просив призначити йому пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підтвердження факту проживання в зоні гарантованого добровільного відселення позивачем до заяви додано довідку Держадміністрації Волинської області №125 від 26 лютого 1997 року та довідку видану Троянівською сільською радою від 30 січня 2012 року №200.

Рішенням відповідача №9 від 15 лютого 2012 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки у поданих позивачем документах відсутні документи, які підтверджують факт проживання на радіаційно забрудненій території протягом необхідного терміну.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зокрема особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років зменшується на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Позивачем на підтвердження факту проживання протягом необхідного терміну в зоні гарантованого добровільного відселення подано довідку Держадміністрації Волинської області №125 від 26 лютого 1997 року та довідку видану Троянівською сільською радою від 30 січня 2012 року №200.

Відповідачем не надано доказів того, що вказані довідки містять неправдиву інформацію чи видані суб'єктами в яких відсутнє право на видання таких довідок.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 72 цього Кодексу обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення -суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 5 червня 2012 року у справі № 0306/2987/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати набрання законної сили.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.