Справа № 816/5037/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2015 року м. ПолтаваСправа №816/5037/14

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" про визнання неправомірними дій реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_2 щодо внесення 15 серпня 2012 року до Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою громадської будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за реєстраційним номером 12872135, контрольна сума 8621Б4А4ЕЕ; виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою громадської будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за реєстраційним номером 12872135, контрольна сума 8621Б4А4ЕЕ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що приватний нотаріус - реєстратор ОСОБА_2 за заявою ПАТ "ВТБ Банк" 15 серпня 2012 року неправомірно внесла до Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою громадської будівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки №22.45-10/07-ДІ від 21.12.2007, укладеного між ОСОБА_5 - іпотекодавцем, та ПАТ "ВТБ Банк" - іпотекодержателем.

Позивач вважає, що внесенням запису в державний реєстр іпотек про обтяження іпотекою громадської будівлі, власником якої він є на праві спільної часткової власності разом третіми особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.06.2011, відповідач, діючи як реєстратор, порушила його право власності, визначене чинним законодавством, та обмежила його в можливості реалізації своїх прав щодо майна яке є предметом іпотеки.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала, заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні. Надала до суду письмові заперечення /а.с. 30-32/, у яких наголошувала на тому, що здійснюючи спірний запис в Держаному реєстрі іпотек, вона, як державний реєстратор, керувалась Законом України «Про іпотеку» та Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №410 від 31.03.2004 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №11099 від 20.10.2011.

Представник третьої особи, ПАТ «ВТБ Банк», проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях /а.с. 53-55/.

Представник третьої особи, ОСОБА_3, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В своїх поясненнях посилався на порушення відповідачем статті 11 Цивільного кодексу України та статті 5 Закону України «Про іпотеку».

Керуючись приписами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового процесу у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

21 грудня 2007 року між ПАТ «ВТБ Банк» та громадянином ОСОБА_5 було укладено договір наступної іпотеки № 22.45-10/07-Д1, посвідчений 21 грудня 2007 року приватним нотаріусом ПМНО ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 6540. За умовами договору в іпотеку ПАТ «ВТБ Банк» передано нерухоме майно - нежитлову будівлю (приватний клуб), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною S 928,4 кв.м. в забезпечення зобов'язань ОСОБА_7 перед ПАТ «ВТБ Банк» за Генеральною угодою № 10 від 21.12.01 та кредитними договорами, що укладені та будуть укладені на її підставі /а.с.40-42/.

Умови вищевказаного договору ОСОБА_5 не виконано, а тому ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.12.2010 у справі №2-256/10 в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ «ВТБ Банк» - задоволено. Визнано недійсними договір наступної іпотеки № 22.45-10/07-Д1 від 21.12.2007, договори поруки № 22.45-10/07-ДП1 від 21.12.2007, № 22.71-10/08-ДП1 від 31.03.2008 укладені між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_8, виключено з реєстру обтяжень нерухомого майна запис про заставу нерухомого майна - нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_1. /а.с. 59-64/.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 06.06 11 апеляційна скарга ПАТ «ВТБ Банк» залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, скасовані, раніше вжиті заходи забезпечення позову /а.с. 65-67/.

Виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.12.2010 у справі №2-256/10 зупинено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.08.11 /а.с.69,70/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.05.12 касаційна скарга ПАТ «ВТБ Банк» задоволена частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.12.2010 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06.06.11 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с. 68-70/.

За наслідками розгляду вищевказаної справи, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 липня 2014 року у справі №2/554/403/2014 в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ «ВТБ Банк» - задоволено. Визнано недійсними договір наступної іпотеки № 22.45-10/07-Д1 від 21.12.2007, договори поруки № 22.45-10/07-ДП1 від 21.12.2007, № 22.71-10/08-ДП1 від 31.03.2008 укладені між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5, виключено з реєстру обтяжень нерухомого майна запис про заставу нерухомого майна - нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_1. /а.с. 78-82/.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк» задоволено частково. Рішення суду першої інстанції від 28.07.14 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено повністю /а.с. 83-87/.

За таких обставин, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій були скасовані за результатами перегляду справи судом касаційної інстанції, а справу направлено на новий розгляд - то на момент внесення до державного реєстру іпотек запису про обтяження спірного майна 15.08.12, договір наступної іпотеки №22.45-10/07-ДІ від 21.12.2007 був чинний.

Так, за заявою іпотекодержателя ПАТ «ВТБ Банк» та доданими до неї документами, 15.08.12 приватним нотаріусом - реєстратором ОСОБА_2 внесено до державного реєстру іпотек запис про обтяження громадської будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору наступної іпотеки №22.45.-10/07-ДІ від 21.12.2007 /а.с. 33-36/.

Однак, 24 червня 2011 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 2-2394/11 за позивачем ОСОБА_1 було визнано право власності на 37/100 частки громадської будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.10-15/.

Окрім того, в судовому засіданні 02 лютого 2015 року судом досліджено оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.07.11 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №2861, відповідно до умов якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 купила належну продавцю 1/25 частину громадської будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. /а.с. 122-123/.

Таким чином, судом встановлено, що в процесі розгляду справи в порядку цивільного судочинства про визнання недійсним договору наступної іпотеки № 22.45-10/07-Д1 від 21.12.2007, договорів поруки № 22.45-10/07-ДП1 від 21.12.2007, № 22.71-10/08-ДП1 від 31.03.2008 укладених між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 та виключення з реєстру обтяжень нерухомого майна запису про заставу нерухомого майна - нежитлової споруди за адресою: АДРЕСА_1, частина заставного майна була відчужена на користь ОСОБА_3, а також позивача - ОСОБА_1 /а.с. 129-133/.

За нас130-133/ ОСОБА_1 18.08.2011 набув право власності на спірне приміщення. А тому, вважаючи, що дії приватного нотаріуса ОСОБА_2, як державного реєстратора, щодо внесення до Державного реєстру іпотек запису про обтяження громадської будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору наступної іпотеки №22.45.-10/07-ДІ від 21.12.2007 неправомірними та такими, що обмежують його право на розпорядження спірним приміщенням, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам сторін, суд виходить з наступного.

На момент виникнення та реалізації спірних відносин порядок проведення записів в державному реєстрі іпотек регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 410 від 31.03.2004, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1109 від 20.10.2011 та статтею 4 Закону України «Про іпотеку».

Так, частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» від 15.12.2005 №3201- IV (в редакції, чинній на момент внесення спірного запису, надалі - Закон) встановлено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 4 вищевказаного Закону (в редакції, чинній на момент внесення спірного запису) державна реєстрація здійснюється особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя, в якому зазначається така інформація: відомості про іпотекодавця та іпотекодержателя: для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців.

Частиною третьою статті 4 Закону визначено, що законодавством можуть бути встановлені додаткові вимоги до форми і змісту цього повідомлення.

Так, пунктом 6 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 410 від 31.03.2004, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1109 від 20.10.2011 (надалі - Порядок) встановлено, що внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду. У разі коли іпотекодержателем за іпотечним договором виступає кілька осіб, повідомлення може бути надіслано однією з них за взаємною домовленістю. Під час подання повідомлення іпотекодержатель пред'являє паспорт або інший документ, що посвідчує особу, а у разі коли уповноважена ним особа діє від імені іпотекодержателя фізичної чи юридичної особи - відповідну довіреність. До повідомлення додається засвідчена в установленому порядку копія іпотечного договору чи рішення суду, примірник заставної (у разі її державної реєстрації) та документ про внесення плати за державну реєстрацію іпотек, реєстрацію заставної (у разі коли іпотекодержатель разом з державною реєстрацією обтяження нерухомого майна іпотекою подає її для державної реєстрації).

Разом з тим, відповідно до пункту сьомого вищевказаного Порядку у повідомленні зазначаються: відомості про іпотекодавця (майнового поручителя), іпотекодержателя, а також боржника за основним зобов'язанням, якщо він не є іпотекодавцем: для іпотекодавця, іпотекодержателя та боржника - юридичних осіб відомості: стосовно резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ); стосовно нерезидентів - найменування, місцезнаходження та держава, де зареєстровано особу; для іпотекодавця, іпотекодержателя та боржника - фізичних осіб відомості: стосовно громадян України - прізвище, ім'я та по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; стосовно іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), постійне місце проживання за межами України; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані; розмір основного зобов'язання; строк виконання основного зобов'язання в повному обсязі; посилання на випуск заставної або її відсутність. Окрім того, реєстратору забороняється вимагати додаткові відомості, що не зазначені в пунктах 6 і 7 цього Порядку.

Дослідивши в судовому засіданні належним чином завірену копію заяви-повідомлення про реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою та додані до заяви документи, судом встановлено, що вищевказана заява-повідомлення разом з додатками в повній мірі відповідають вимогам статті 4 Закону України «Про іпотеку» від 15.12.2005 №3201- IV (в редакції, чинній на момент внесення спірного запису), а також пп. 6-7 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 410 від 31.03.2004, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1109 від 20.10.2011 /а.с. 33-52/.

Окрім того, підпунктом 1, пункту восьмого Порядку передбачено, що у разі обтяження нерухомого майна іпотекою, до Реєстру вносяться: відомості про іпотекодавця (майнового поручителя), іпотекодержателя, а також боржника за основним зобов'язанням, якщо він не є іпотекодавцем: для іпотекодавця, іпотекодержателя та боржника - юридичних осіб відомості: стосовно резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач, вчиняючи дії щодо внесення запису в державний реєстр про обтяження іпотекою громадської будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 діяв на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, нормами Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек встановлена пряма заборона реєстратору вимагати додаткові відомості, що не зазначені в п.п. 6 та 7 Порядку (частина 2 пункту 7 Порядку).

Відповідно, необґрунтованими є вимогами позивача про визнання неправомірними дій реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_2 щодо внесення запису в державний реєстр про обтяження іпотекою громадської будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 без встановлення режиму права власності об'єкта нерухомості та повідомлення всіх співвласників про внесення запису в державний реєстр про обтяження іпотекою громадської будівлі.

Щодо позовних вимог про зобов'язання виключити з державного реєстру іпотек внесений 15.08.12 реєстратором - приватним нотаріусом ОСОБА_2 запис про обтяження іпотекою громадської будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, який зареєстрованого за реєстраційним номером 12872135, контрольна сума 8621Б4А4ЕЕ, суд звертає увагу на наступне.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора, у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (в редакції Закону України від 11.02.2010 №1878-VI та із змінами, внесеними згідно із Законом України від 04.07.2012 №5037-VI).

Проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» із змінами і доповненнями внесеними Законами України від 10.10.2013 №641-VII, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2013 №868.

У свою чергу, процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури визначено Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.11.2011 №3502/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.11.2011 за №1429/20167.

Пунктом 1.3 вказаного Порядку визначено, що рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно, яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках.

При цьому, відповідно до пункту 2.1 згадано Порядку для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів державного реєстру прав здійснюються в день прийняття заяви органом державної реєстрації прав або нотаріусом /пункт 1.4 Порядку/.

У свою чергу, частиною першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Частиною другою статті 23 вищевказаного Закону передбачено, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 з набуттям права власності на 37/100 частини громадської будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 фактично, набув статусу іпотекодавця і має всі права пов'язані з таким статусом, останній не був позбавлений права звернутися з заявою до Державного реєстратора, як встановлено пунктом 2.1 Порядку.

Оскільки позивач з такою заявою до реєстратора не звертався, у суду відсутні підстави вважати, що державний реєстратор відмовить ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій щодо виключення з державного реєстру іпотек запису внесеного 15.08.12 про обтяження іпотекою громадської будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за реєстраційним номером 12872135, контрольна сума 8621Б4А4ЕЕ.

Відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1, в цій частині, є передчасними та задоволенню не підлягають.

Як визначено частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскарженого рішення, покладено на державного реєстратора як на суб'єкта владних повноважень.

У даному випадку відповідач довів правомірність своїх дій щодо внесення 15 серпня 2012 року до Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою громадської будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за реєстраційним номером 12872135, контрольна сума 8621Б4А4ЕЕ.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач здійснюючи запис в державному реєстрі діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення певних дій та неупереджено, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 7-11, 69-71, 86, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.О. Кукоба