Справа № 2а-6886/11/2670
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/9991/33390/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької обласної державної адміністрації, Головного управління з питань внутрішньої політики у справах засобів масової інформації та зв'язків з громадськістю про поновлення на посаді та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Вінницької обласної державної адміністрації, Головного управління з питань внутрішньої політики у справах засобів масової інформації та зв'язків з громадськістю (далі Головне управління) про поновлення на посаді та стягнення з відповідача на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 9 вересня 2005 року до дня поновлення на роботі.

11 липня 2006 року ОСОБА_4 подав заяву про уточнення позовних вимог у якій просив про скасування наказу Головного управління від 20 січня 2006 року № 3-к.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року позовні вимоги про скасування наказу Головного управління від 20 січня 2006 року № 3-к залишені без розгляду на підставі статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

У касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Залишаючи без розгляду частину позовних вимог суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що позивачем пропущено строк для звернення до адміністративного суду, встановлений частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за правилами частин 1, 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 звернувся з позовом про скасування наказу Головного управління від 20 січня 2006 року № 3-к, лише 11 липня 2006 року, тобто поза межами місячного строку, встановленого частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо звільнення з публічної служби.

У відповідності до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції спірних правовідносин) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

За змістом цієї статті, суд, встановивши, що позов поданий після закінчення строків, установлених законом залишає його без розгляду, і лише у разі наявності заяви особи, яка його подала, перевіряє наявність підстав для поновлення цього строку, про що постановляє відповідну ухвалу.

Як правильно встановлено судами, у матеріалах справи відсутня заява позивача про поновлення строку звернення до суду або відомості щодо подання такої.

За таких обставин, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, не допустив порушення норм процесуального права, про що правильно зазначив і апеляційний суд.

Враховуючи зазначене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало