Справа № 2а/2570/691/12
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2015 р. м. Київ К/800/63879/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Маслія В.І.

суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 9 серпня 2012 року у справі за адміністративним позовом Новгород-Сіверського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 3 вимоги,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року Новгород-Сіверський районний центр зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 3 вимоги Новгород-Сіверської міжрайонної державної фінансової інспекції № 13/18-124 від 3.02.2012 року щодо усунення порушень, виявлених плановою ревізією фінансово-господарської діяльності за період з 1.01.2009 року до 30.09.2011 року.

На обґрунтування позову зазначив, що дії з виконання договорів, укладених з ТОВ "Біапром" (придбання паперу офісного А4) на суму 7500,00 грн., ПП "Аванта-Трейд" (придбання бензинового генератора defiant2800) на суму 8500,00 грн. та ФОП ОСОБА_1 (надання послуг з організації та проведення для безробітних громадян семінарів-тренінгів) на суму 12446,70 грн., вчинені відповідно до вимог чинного законодавства України та в межах наданих повноважень, а пункти 2, 3 вимоги №13/18-124 є протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.03.2012 року позов задоволено частково: пункт 3 Вимоги №13/18-124 визнаний протиправним. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2012 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.03.2012 року скасовано, позов задоволено: дії Інспекції визнані неправомірними; пункти 2, 3 Вимоги №13/18-124 визнані протиправними та скасовані.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, Інспекція звернулась із касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.06.2014 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2012 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 18.11.2014 року ухвалу Вищого адміністративного суду України від 12.06.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 24.10.2011 року до 26.12.2011 року Контрольно-ревізійним відділом в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області здійснена планова ревізія фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2009 року до 30.09.2011 року, за наслідками якої 26.12.2011 року складений акт.

Так, в Акті ревізії зазначено, що 14.06.2011 року між Центром та ТОВ "Біапром" був укладений договір постачання № 70 щодо придбання паперу офісного А4 на суму 7 500,00 грн., за вартістю 60 грн./пачка.

Під час здійснення ревізії з метою визначення середньої ціни, яка склалась на момент придбання паперу офісного А4 Центром, до суб'єктів підприємництва, що здійснюють продаж канцелярських товарів у м. Чернігові, ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "ВКФ"ВВ" КРУ в Чернігівській області були направлені запити щодо вартості канцелярських товарів (включаючи доставку по місту), зокрема паперу офісного А4, щільністю 80г/м2 (500листів у пачці).

Згідно отриманої на запит інформації від ФОП ОСОБА_2 середня ціна офісного паперу А4 станом на час його придбання Центром у 2010 році становила 33,00 грн./пачка, у 2011 році 36,00 грн./пачка, а ТОВ"ВКФ"ВВ" повідомило, що найбільш розповсюдженим є папір С-класу, призначений для повсякденних робіт в офісі для використання на принтерах і копірах, ціна на який коливається від 34,10 грн. до 43,40 грн.

Також, УБОЗ УМВС України в Чернігівській області направив до КРУ в Чернігівській області оригінал Експертного висновку ТПП №ЧК-397 від 25.11.2011 року та копію листа на здійснення експертного дослідження для врахування при здійснені ревізії центрів зайнятості Чернігівської області.

Відповідно до зазначеного Експертного висновку, середня ринкова вартість паперу офісного "Snowpeak" по Україні та Чернігівському регіону в період з квітня до серпня 2011 року, в розмірі 33,00 грн.

Крім того, перевіркою встановлено, що придбання бензинового генератора defiant2800 згідно договору купівлі-продажу № 185 від 24.11.2010 року, укладеного між Центром та ПП "Аванта-Трейд", здійснено за додатково виділеними коштами за вартістю товару, що перевищує середню ринкову вартість.

Згідно з Експертним висновком ТПП №ЧК-397 від 25.11.2011 року інформації про продаж бензинового генератора defiant2800 експертом не знайдено, визначена середня ринкова вартість аналогічного товару 3 225,00грн., що на 5 275,00 грн. менше ніж ціна, за якою придбаний Центром бензиновий генератор defiantdgg2800 (8 500,00 грн.).

За таких обставин, відповідач дійшов висновку придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей (офісного паперу А-4, генератора - defiant2800) за цінами, що перевищують середню ринкову вартість цих товарів, визначених за експертизою, проведеною Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою (висновок експерта від 25.11.2011 року №ЧК-397), внаслідок чого, позивачу завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 8650,00 грн.

Крім того, під час проведення ревізії встановлено завищення транспортних витрат по проїзду викладача та документально не підтверджено видатки та включення в кошторис фактичних видатків на навчання та тренінги викладачів і витрат на адміністрування суб'єкта господарювання, які включені до оплати у вартість наданих послуг з урахуванням 10% рентабельності на загальну суму 1588, 47 грн.

На підставі акту ревізії, 03.02.2012 року Міжрайонною інспекцією позивачу пред'явлена Вимога № 13/18-124.

Відповідно до пунктів 2, 3 зазначеної вимоги Центр зобов'язано забезпечити відшкодування завданої матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 8 650,00 грн., у тому числі за рахунок винних осіб, заподіяння яких встановлено ревізією придбання товарно-матеріальних цінностей (офісного паперу А4, бензинового генератора defiant2800) за цінами, що перевищують середню ринкову вартість, визначених за експертизою, здійсненою Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою; здійснити перерахунок та стягнути зайво сплачені кошти з контрагента, внаслідок завищення ним вартості наданих послуг з організації та проведення для безробітних семінарів-тренінгів.

Позивач не погоджуючись з зазначеними пунктами вимоги, оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, відповідач пред'явив вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України по справі № 21-40а14, яка відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

За таких обставин, адміністративний позов про скасування пунктів які стосуються відшкодування завданих збитків задоволенню не підлягає, оскільки правильність визначення цих збитків може бути перевірена виключно в межах справи за позовом Фінінспекції про стягнення цих збитків.

Згідно зі ст. 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернігівській області - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2012 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Новгород-Сіверського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 3 вимоги - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: