Справа № 826/16629/14
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко Є.О.

Суддів: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобо'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Правління Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУПФ України в Дніпропетровській області) про:

- визнання протиправною бездіяльності Правління Пенсійного фонду України щодо не внесення змін в основний документ його діяльності «Порядок подачі та оформлення документів для призначення пенсії» у відповідності з рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 р.;

- зобов'язання Правління Пенсійного фонду України негайно внести та затвердити зміни в «Порядок подачі та оформлення документів для призначення пенсії», що буде забезпечувати документальне виконання та реальну виплату пенсії всім українським пенсіонерам, які проживають за межами України, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р.;

- зобов'язання Правління Пенсійного фонду України та ГУПФ України в Дніпропетровській області визначити уповноважений територіальний орган ПФУ (бажано за місцем її проживання до виїзду з України) та надати останньому вказівку щодо відновлення виплати позивачу пенсії за віком з 07.10.2009 р. за межі України, у відповідності до Конституції України та діючого пенсійного законодавства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року позовну заяву в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Правління Пенсійного фонду України щодо не внесення змін в основний документ його діяльності та зобов'язання негайно внести та затвердити зміни в такий документ, - залишено без розгляду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року позов задоволено частково, зобов'язано ГУПФ України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 08.04.2014 р. В іншій частині позову відмовлено.

На вказану постанову ГУПФ України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині задоволення позову та в цій частині ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_1) та проживає за межами України у Ізраїлі. До виїзду на постійне місце проживання за межі України у 1998 року, позивач проживала за адресою: АДРЕСА_1 та отримувала пенсію у Жовтневому районному відділі соціального забезпечення м. Дніпропетровськ.

В травні 1998 року у зв'язку з виїздом за кордон, позивачу виплачено аванс в сумі пенсії за 6 місяців, та з 21.05.1998 р. виплата пенсії позивачу припинена.

Позивач 27.01.2014 р. звернулась із заявою до Правління Пенсійного фонду України про поновлення виплати пенсії за віком у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. №25-рп/2009.

Листом від 10.02.2014 р. №1420/Д-11 Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України повідомив позивача про те, що її заява направлена для розгляду за належністю до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

ГУПФ України в Дніпропетровській області листом від 27.02.2014 р. №Д320-14 роз'яснило позивачу порядок подання заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії та документи, які додаються до заяви.

Позивач 08.04.2014 р. звернулася із заявою до Правління Пенсійного фонду України, в якій просила Правління Пенсійного фонду України негайно внести та затвердити зміни в «Порядок подачі та оформлення документів для призначення пенсії», що буде забезпечувати документальне виконання та реальну виплату пенсії всім українським пенсіонерам, які проживають за межами України та визначити уповноважений територіальний орган ПФУ (бажано за місцем її проживання до виїзду з України) та надати останньому вказівку щодо відновлення виплати позивачці пенсії за віком з 07.10.2009 р. за межі України, у відповідності до Конституції України та діючого пенсійного законодавства України.

Листом від 16.05.2014 р. №5316/Д-11 позивача повідомлено про направлення її заяви за належністю до ГУПФ України у Дніпропетровській області, а листом ГУПФ України у Дніпропетровській області від 02.06.2014 р. №Д 925-14 роз'яснено, що виплата пенсії позивача під час проживання за кордоном буде здійснюватись у разі прийняття Верховною Радою України Закону про ратифікацію Угоди між Україною та Державою Ізраїль за встановленим Угодою порядком.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 вказаного Закону передбачалось, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. №25-рп/2009 по справі №1-32/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону втратили чинність з 07.10.2009 р.

З вказаного рішення Конституційного Суду України вбачається, що проживаючи в Ізраїлі як громадянка України, позивач має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Виходячи із правової та соціальної природи пенсії право громадянина на призначення йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Отже, висновок відповідача про те, що позивач не має права на отримання пенсії, оскільки не проживає на території України є необгрунтованим, а тому виплата позивачу пенсії за віком підлягає відновленню.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", ГУПФ України у Дніпропетровській області не направило заяву позивача до уповноваженого територіального органу Пенсійного фонду України, на обліку якого перебувала позивач, або до органу, де перебуває пенсійна справа позивача для розгляду та прийняття рішення в установленому порядку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав ГУПФ України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 08.04.2014 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову в оскаржуваній частині, а тому апеляційну скаргу ГУПФ України у Дніпропетровській області необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.