Справа № 2-а-2168/11
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

15.01.2015 Єдиний унікальний номер 2-а-2168/11
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

15 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби Дрижирук О.О. зацікавлені особи - Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з поданням про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

В обґрунтування подання заявник зазначає, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження за № 44272266 з виконанням виконавчого листа за № 2а-2168/11 від 21.08.2014 року, що видав Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України від 18 січня 2001 року за № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом на момент виплати, починаючи з 17.06.2010 року по 09.04.2013 року, з урахуванням виплачених сум.

У відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 27.08.2014 року відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну ухвалу, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. Разом з цим, державним виконавцем боржнику надано строк для самостійного виконання рішенця. Однак, боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк для його самостійного виконання не виконано в цілому, тобто, боржником виконано рішення лише в частині здійснення перерахунку (нарахування) недоплаченої державної допомоги, відповідно до чого нарахована сума недоплаченої державної допомоги за рішенням суду складає 24 861 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят одна) грн. 86 коп., але зазначені грошові кошти не перераховані.

Далі, заявник зазначає, що з 01 січня 2013 року Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VІ, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання. Зазначеним законом визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного бюджету. Так, ст.3 цього Закону визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Також, 06.02.2013 року набрав чинності у новій редакції Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Кабінетом Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також, іншими державними органами, які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Пунктом 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного або місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Таким чином, зазначений виконавчий документ не може бути скерований до органу Державного казначейства служби України для виконання в порядку гарантії держави щодо виконання судових рішень у зв'язку з тим, що рішення прийнято про зобов'язання вчинити певні дії, а не про стягнення коштів. Таким чином, у разі якщо рішення суду не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягував перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішень.

У зв'язку з вищевикладеним, державний виконавець просить суд змінити спосіб і порядок виконання постанови суду на підставі якої виконавчий лист № 2а- 2168/11 від 21.08.2014 року, що видав Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, із зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України від 18 січня 2001 року за № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом на момент виплати, починаючи з 17.06.2010 року по 09.04.2013 року, з урахуванням виплачених суми на стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України від 18 січня 2001 року за № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом на момент виплати, починаючи з 17.06.2010 року по 09.04.2013 року, з урахуванням виплачених сум, перераховану суму у розмірі 24 861 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят одна) грн. 86 коп.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від них не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.263 КАС України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд, дослідивши матеріали даної справи, доходить висновку, що зазначена заява про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення не підлягає задоволенню з огляду на нижчевикладене.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2011 року узадоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення Ленінської районної м. Дніпропетровська ради про визнання неправомірними дій щодо виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та перерахунок розміру по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, а постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2011 року по справі за № 2а-2168/11 було скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Вирішено дії Управління праці і соціального захисту населення Ленінської районної м. Дніпропетровська ради щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому, ніж ст. 43Закону України від 18 січня 2001 року за № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», з 17.06.2010 року по 09.04.2013 року неправомірними. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України від 18 січня 2001 року за № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом на момент виплати, починаючи з 17.06.2010 року по 09.04.2013 року, з урахуванням виплачених сум. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

На підставі зазначеної постанови 12 листопада 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Сурич О.Л. від 27.08.2014 року було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2а-2168/11, виданого 21.08.2014 року прозобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та забезпечити виплату на користь ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України від 18 січня 2001 року за № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом на момент виплати, починаючи з 17.06.2010 року по 09.04.2013 року, з урахуванням виплачених сум.

03 листопада 2014 року за № 2453 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов лист боржника про здійснено нарахування ОСОБА_2 державної допомоги по догляду за дитиною за період з 17.06.2010 року по 09.04.2013 у розмірі у розмірі 24 861 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят одна) грн. 86 коп. та про неможливість добровільного виконання рішення суду. Це мотивовано тим, що вказано допомога виплачувалась громадянам на підставі ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», але з 01.07.2014 року дана стаття скасована відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», тобто ст. ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» виключено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Суд зазначає, що приписи ст. 263 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку і способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Отже, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Таким чином, заява щодо зміни способу та порядку виконання постанови суду не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення її вимог фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права.

Крім того, за приписом ч. 2 ст. 263 КАС України, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.

Слід також зазначити, що підставою для застосування правил ст. 263 КАС України є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» щодо інших рішень відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання не допускаються.

На думку суду, викладені заявником вимоги стосуються в цілому вчинення відповідних дій, які у випадку їх задоволення, можуть істотно змінити зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим.

Також, під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто, зі змісту вказаної норми випливає, що суд, за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту. Але заявник фактично просить змінити не порядок виконання рішення, а сам його зміст.

В той же час, згідно із ч.1 ст.11 Закону України «Про державний виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (ч.2 вказаної статті Закону). Докази виконання заявником наведених вище вимог Закону України «Про державний виконавчу службу» матеріали справи не містять, обставини, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду у визначеним ним спосіб, в матеріалах справи відсутні. Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. За правилами Бюджетного кодексу України у випадку, якщо виплата донарахованої суми перевищує бюджеті призначення на поточний рік, така виплата буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже відсутність у боржника коштів на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про зобов'язання здійснити відповідні виплати, не є підставою, що свідчить про неможливість виконання судового рішення. Як зазначено з цього приводу Європейським судом з прав людини в п. 74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати рішення проти виплати боргу.

Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що виконання зазначеної постанови суду фактично можливе, а отже підстави для зміни способу виконання рішення суду відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 263 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішення Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби Дрижирук О.О. зацікавлені особи - Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або складення ухвали у повному обсязі відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.В. Мовчан