Справа № 808/8067/14
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року /15:59/Справа № 808/8067/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., при секретарі Бабаченко В.С., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Єлісеєва Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області,

третя особа: Головне управління МВС України в Запорізькій області

про скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 04 серпня 2014 року начальником управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Харина О.Л. було видано Наказ № 170-к Про встановлення ОСОБА_1 стажу державної служби, надбавки за стаж державної служби та перерахунок зайво отриманих коштів.

Даним Наказом їй, завідувачу сектору документального забезпечення УДМС України в Запорізькій області, з 01.08.2014 року встановлювався стаж державної служби: 06 років 07 місяців 00 днів та надбавка за стаж державної служби у розмірі 15 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за ранг державного службовця у розмірі 80 гривень. Цим самим Наказом її стаж державної служби станом на 03 липня 2013 року встановлювався у 04 роки 06 місяців 03 дні та надбавка за вислугу років у розмірі 10 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за ранг державного службовця - у розмірі 70 гривень, відповідно до ст.33 ЗУ «Про державну службу», а також було скасовано Наказ УДМС в Запорізькій області від 16.08.2013 року №204-в щодо надання позивачці додаткової оплачуваної відпустки за стаж роботи в державних органах, в кількості 13 календарних днів та вважати їх незаконно наданими.

Таким чином, замість 13 років 5 місяців і 22 дня стажу держслужбовця їй залишили лише 04 роки 06 місяців і 03 дні (станом на 03.07.2012 року).

Відділу бухгалтерської служби та фінансово - ресурсного забезпечення було наказано зробити відповідний перерахунок щодо отримання нею зайво виплачених коштів у розмірі 4529,98 грн., врахувавши посадові оклади - 1151 грн. в період з 03.07.2012 по 30.11.2013 та 1218 грн. в період з 01.12.2013 року по теперешній час.

З даним Наказом позивачка не погоджується, вважає, що він порушує її права і не відповідає діючому законодавству України з наступних підстав.

11.08.1997 року вона поступила на службу до Управління з виправних робіт Управління внутрішніх справ Запорізької області на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки установи виконання покарань №99 УМВС України в Запорізькій області.

12.08.1997 року їй було присвоєно спеціальне звання - рядовий внутрішньої службі.

З 19.11.1998 по 16.02.1999 рр. проходила службу в органах внутрішніх справ на посаді контролера відділу режима та охорони слідчого ізолятору ЯЯ-310/181 УМВС України в Запорізькій області.

З 16.02.1999 по 25.05.1999 працювала на посаді інспектора інспекції виправних робіт Комунарського районного відділу виконання покарань Запорізького міського управління МВС України в Запорізькій області.

З 25.05.1999 по 25.04.2001 працювала на посаді старшого інспектора інспекції виправних робіт Комунарського районного відділу виконання покарань Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області.

З 25.04.2001 по 23.12.2003 працювала на посаді начальника інспекції виправних робіт Комунарського районного відділу виконання покарань Запорізького міського управління МВС України в Запорізькій області (з 10.12.2001 року- начальник районного відділення кримінально-виконавчої інспекції Комунарського районного відділу виконання покарань управління Державного департаменту України з питань виконання покарань, у звязку зі змінами у штатах).

З 23.12.2003 по 03.02.2011 рр. працювала на посаді начальника обласного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області.

За період проходження служби позивачці були присвоєні спеціальні звання рядового та начальницького складу внутрішньої служби.

Таким чином, з 11.08.1997 року по 03.02.2011 року вона бесперервно проходила службу на посадах рядового та начальницького складу органів та установ виконання покарань Міністерства внутрішніх справ (11.08.1997 - 09.09.1999 рр) та Державного департаменту України з питань виконання покарань (09.09.1999 - 03.02.2011 рр). Відповідні органи та установи виконання покарань підпадають під дію Закону України «Про Державну Кримінально-виконавчу службу», а саме, відповідно до п.2.ст.14 цього Закону служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній Кримінально-виконавчої служби України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Відповідно до п.6 ст.14 Закону України «Про Державну Кримінально-виконавчу службу» працівникам Державної Кримінально-виконавчої служби України присвоюються звання внутрішньої служби.

П.п.5 п.3 Порядку «Обчислення стажу державної служби» затвердженного постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року зазначається, що до стажу державної служби включається час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі.

У п.п.19 п.3 Порядку також зазначено, що до стажу державної служби включається також: час служби на посадах рядового і начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання внутрішньої служби.

Крім того, відповідно до довідки № 1/15-45 від 07.07.2014 року, наданої управлінням Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, посади, на яких вона перебувала під час проходження служби, фінансувались за рахунок державного бюджету.

Пунктом 5 Наказу №170-к було скасовано наказ УДМС України в Запорізькій області від 16.08.2013 року №204, яким їй надавалась додаткова оплачувана відпустка за стаж роботи в державних органах, в кількості 13 календарних днів, а вже надані дні відпустки вважати незаконно наданими, що суттєво впливає на її права і здоров'я.

Також суперечить чинному законодавству і пункт 6 Наказу про утримання нібито зайво виплачених їй коштів у розмірі 4529,98 грн. Відповідно до ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'ю або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, позивач вважає, що даний Наказ №170-к ДМС України в Запорізькій області є незаконним, стягнення коштів з її заробітної плати є протиправним і суперечить чинному законодавству.

Тому позивач просить суд скасувати Наказ Управління ДМС України в Запорізькій області №170-к від 04.08.2014 року, зупинити стягнення з неї зайво виплачених коштів у розмірі 4529, 98 грн. до вирішення справи по суті, зобов»язати Управління ДМС України в Запорізькій області компенсувати їй 13 календарних днів ненаданої відпустки.

У судовому засіданні позивачка та її представник на позові наполягають, просять суд його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує, вважає виданий ним наказ правомірним та законним, надав суду пояснення, аналогічні з наданими запереченнями, просить суд відмовити позивачу в її позові в повному обсязі.

Представник третьої особа: Головного управління МВС України в Запорізькій області у судове засідання не з»явився, просить слухати справу за його відсутності, проти позову заперечує у своїх письмових запереченнях.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов позивача таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні з матеріалів справи та пояснень сторін,позивачка ОСОБА_1 на теперішній час працює на посаді завідувача сектору документального забезпечення УДМС України в Запорізькій області.

04 серпня 2014 року начальником управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Харина О.Л. було видано Наказ № 170-к Про встановлення ОСОБА_1 стажу державної служби, надбавки за стаж державної служби та перерахунок зайво отриманих коштів.

Даним Наказом їй, завідувачу сектору документального забезпечення УДМС України в Запорізькій області, з 01.08.2014 року встановлювався стаж державної служби: 06 років 07 місяців 00 днів та надбавка за стаж державної служби у розмірі 15 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за ранг державного службовця у розмірі 80 гривень. Цим самим Наказом її стаж державної служби станом на 03 липня 2013 року встановлювався у 04 роки 06 місяців 03 дні та надбавка за вислугу років у розмірі 10 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за ранг державного службовця - у розмірі 70 гривень, відповідно до ст.33 ЗУ «Про державну службу», а також було скасовано Наказ УДМС в Запорізькій області від 16.08.2013 року №204-в щодо надання позивачці додаткової оплачуваної відпустки за стаж роботи в державних органах, в кількості 13 календарних днів та вважати їх незаконно наданими.

Судом встановлено, що в період з 11.08.1997 року по 03.02.2011 року ОСОБА_1 безперервно проходила службу на посадах рядового та начальницького складу органів та установ виконання покарань МВС, Державного департаменту України з питань виконання покарань.

У вказаний період їй були присвоєні спеціальні звання від рядового до підполковника:

12.08.1997 - 28.11.1997 - рядовий внутрішньої служби

28.11.1997 - 30.11.1998 - молодший сержант внутрішньої служби

30.11.1998 - 28.02.1999 - сержант внутрішньої служби

28.02.1999 - 30.12.1999 - лейтенант міліції

30.12.1999 - 28.02.2000 - лейтенант внутрішньої служби

28.02.2000 - 28.02.2003 - старший лейтенант внутрішньої служби

28.02.2003 - 24.02.2006 - капітан внутрішньої служби

24.02.2006 - 03.03.2010 - майор внутрішньої служби

03.03.2010 - 03.02.2011 - підполковник внутрішньої служби.

Також при вступі на службу ОСОБА_1 була приведена до присяги. Дані обставини підтверджуються як послужним списком, так і трудовою книжкою (копії - в справі).

В період з 22.03.2012 року по даний час ОСОБА_1 перебуває також на державній службі в Управлінні Державної Міграційної служби України в Запорізькій області та має 10-й ранг державного службовця.

Про дані обставини свідчать трудова книжка, подання про присвоєння чергового рангу державного службовця із зазначенням стажу державної служби, а також довідки, видані відповідачем від 07.07.2014 року № 1/15-45, від 27.06.2014 року № 1/8-42, від 22.07.2014 року № 3/2-3303.

Посади, зазначені у вищевказаних довідках, фінансувались з державного бюджету, оскільки всі посади є атестованими. Це підтверджується Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 04.08.1999 року № 104 (копія в справі).

Суд вважає, що прийнятий відповідачем наказ № 170-к від 04.08.2014 р. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 2, 4, 8 ст.14 ЗУ «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV, «служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону. Громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу. Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання:

1) рядовий склад: рядовий внутрішньої служби; 2) молодший начальницький склад: молодший сержант внутрішньої служби; сержант внутрішньої служби; старший сержант внутрішньої служби; старшина внутрішньої служби; прапорщик внутрішньої служби; старший прапорщик внутрішньої служби; 3) середній начальницький склад: молодший лейтенант внутрішньої служби; лейтенант внутрішньої служби; старший лейтенант внутрішньої служби; капітан внутрішньої служби; 4) старший начальницький склад: майор внутрішньої служби; підполковник внутрішньої служби; полковник внутрішньої служби; 5) вищий начальницький склад: генерал-майор внутрішньої служби; генерал-лейтенант внутрішньої служби; генерал-полковник внутрішньої служби.

Трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

На спеціалістів Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України "Про державну службу" (3723-12). Віднесення посад цих спеціалістів до відповідних категорій посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Згідно із підпунктом 26 пункту 4 Указу ПУ «Про Положення про Державний департамент з питань виконання покарань» від 31.07.1998 року № 827, який діяв на той час (втратив чинність на підставі Указу ПУ від 10.07.2009 року № 532), «… є головним розпорядником коштів державного бюджету, передбачених на утримання кримінально-виконавчої системи; фінансує органи і установи виконання покарань в межах затверджених асигнувань та коштів, одержаних від виробничо - господарської діяльності; організовує роботу з ведення бухгалтерського та статистичного обліку».

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ від 03.05.1994 року № 283 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби»: « До стажу державної служби включається також: час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі; час роботи: час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ».

Відповідно до п.п. 3.1.4, 3.2 Наказу Головного Управління Державної служби України, Міністерства праці і соціальної Політики від 12.10.2007 року № 270/551 «Про затвердження Методики щодо зарахування (включення) до стажу державної служби періодів роботи (служби) колишніх працівників і осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ», «3.1.4. Робота (служба) на зазначених вище посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується за умови, якщо фінансування заробітної плати за цими посадами здійснювалося за рахунок коштів державного або місцевого бюджету. Тобто, якщо заробітна плата за посадою виплачувалася за рахунок коштів господарського розрахунку, то період роботи (служби) на такій посаді до стажу державної служби не зараховується (наприклад, робота (служба) у Державній службі охорони при МВС)».

В матеріалах справи наявні довідки, видані відповідачем від 07.07.2014 року № 1/15-45, від 27.06.2014 року № 1/8-42, від 22.07.2014 року № 3/2-3303.

Посади, зазначені у вищевказаних довідках, фінансувались з державного бюджету, оскільки всі посади є атестованими. Це підтверджується Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 04.08.1999 року № 104 (копія в справі).

«3.2. Якщо державним службовцям час служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу був включений до стажу державної служби, то після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2007 N 36 "Про внесення зміни до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби" (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 24.01.2007 N 36) цей стаж не переглядається.»

Аналізуючи вищезазначені норми законів, суд вважає, що відповідач безпідставно не зарахував до стажу державної служби позивачки періоди її роботи з 11.08.1997 року по 01.08.2006 року.

Посилання представника відповідача на те, що зміни до ПКМУ - 94 року № 283 почали діяти з 2006 року, а стаж ОСОБА_1 необхідно відраховувати з 2006 року, на думку суду, є необґрунтованим через невірне тлумачення, оскільки в ПКМУ зазначено «час проходження» - тобто той час, що вже минув, і час, який спливає і буде спливати.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов позивачки в частині скасування наказу Управління ДМС України в Запорізькій області № 170-к від 04.08.2014 року.

Що стосується вимог позивачки щодо зупинення стягнення з неї зайво виплачених коштів у розмірі 4529 гр. 98 коп. до вирішення справи по суті, суд вважає ці вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки по своїй суті вони є вимогами про забезпечення позову, задоволення яких при винесенні судом рішення є недоцільним.

Також суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, і вимоги позивачки про зобов'язання компенсувати їй 13 календарних днів ненаданої відпустки, оскільки судом скасовано наказ відповідача від 04.08.2014 р. № 170-к в повному обсязі, який містить також і вирішення цього питання, тому повторне виконання його додаткових рішень суду не потребує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов позивача задовольнити частково.

Скасувати Наказ Управління ДМС України в Запорізькій області № 170-к від 04.08.2014 року.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Нестеренко