Справа № 826/20452/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гатенс"

до

Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві

про

визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гатенс» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва про визнання протиправними дій щодо неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року; зобов’язання зареєструвати податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним відповідно до норм ст. 49 Податкового кодексу України подано за допомогою кур’єрської служби Укрпошти податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року разом із додатком №5 «Розшифровка податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), проте відповідачем безпідставно прийнято рішення про відмову у прийнятті вказаної податкової декларації як податкової звітності.

Позивач клопотав про вирішення справи за його відсутності.

Відповідач – Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Мін доходів у місті Києва – заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за вересень 2014 року разом із додатком №5 «Розшифровка податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) оформлена з порушенням п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачу відмовлено у прийнятті вказаної податкової декларації як податкової звітності.

В судовому засіданні відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2014 за допомогою кур’єрської служби Укрпошти позивачем подано до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року із додатком №5 «Розшифровка податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

відповідно до п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 Податкового кодексу України.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі, на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно з п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Зі змісту податкової декларації позивача з податку на додану вартість за вересень 2014 року, копія якої долучена до матеріалів справи вбачається, що в декларації не вказано найменування органу державного податкового органу, до якого подається звіт, а саме: в графі «Декларація подається до контролюючого органу в» вказано Деснянський район міста Києва, натомість як декларація подається до Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що декларація позивача з податку на додану вартість за вересень 2014 року оформлена з порушенням норм п. 48.3 ст. 48 ПК України, в частині найменування контролюючого органу, до якого подається звітність.

Оскільки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України відповідно до пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України є підставою для повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, що й було зроблено відповідачем, отже при відмові прийняти податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за вересень 2014 року податковий орган дія відповідно до згадуваних норм Податкового кодексу України, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 122, 158-163, 172, 177, 179 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда