Справа № 826/126/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/126/14 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В. А. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Тур В. В.

представників позивача Шемяткіна О. О., Соколової О. В., представника відповідача Варченко А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 р. у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 жовтня 2013 року № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 р. позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведено перевірку позивача, результат якої оформлено актом від 27 вересня 2013 року № 1170/40-50/37-20/25394566 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правомірності нарахування дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" () від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість за 2013 рік".

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту в розмірі 13 697 352,39 грн., а саме: за січень 2013 року - 4 969 826,01 грн., за лютий 2013 року - 910 651,30 грн., за березень 2013 року - 5 004 814,75 грн., за квітень 2013 року - 2 549 728,90 грн., за травень 2013 року - 74 089,34 грн., за червень 2013 року - 188 242,09 грн.; пунктів 200.1, 200.2, 200.3, статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до: завищення суми від'ємного значення податку на додану вартість, яка включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 13 509 110,30 грн., у тому числі: за січень 2013 року - 4 969 826,01 грн., за лютий 2013 року - 910 651,30 грн., за березень 2013 року - 5 004 814,75 грн., за квітень 2013 року - 2 549 728,90 грн., за травень 2013 року - 74 089,34 грн.; заниження позитивного значення податку на додану вартість поточного звітного періоду в розмірі 188 242,09 грн. за червень 2013 року; підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на загальну суму податку на додану вартість в розмірі 13 435 021,00 грн., а саме: за лютий 2013 року - 4 969 826,01 грн., за березень 2013 року - 910 651,30 грн., за квітень 2013 року - 5 004 814,75 грн., за травень 2013 року - 2 549 728,90 грн.; пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету в розмірі 262 331,00 грн. за червень 2013 року.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 11 жовтня 2013 року № яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 393 496,50 грн., у тому числі за основним платежем - 262 331,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 131 165,50 грн.; податкове повідомлення - рішення від 11 жовтня 2013 року № яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 13 435 021,00 грн. та зобов'язано сплатити штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6 717 511,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на вищезазначені норми, колегія суддів дотримується позиції, що необхідною умовою для віднесення сплачених цін за товари (послуги) до валових витрат та сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, який зазначає, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Так з матеріалів справи вбачається, що позивач в перевіряє мий період мав взаємовідносини з ТОВ "Ферко", ТОВ "Судносервіс", ПрАТ "Аспект", ТОВ "ВКФ "Мілана", ТОВ "Чугуєво" та ФГ "Родомир-Агро".

Між ДП "Сантрейд" (покупець) та ТОВ "Ферко" (постачальник) укладено наступні договори поставки: від 17 січня 2013 року № , від 19 січня 2013 року № , від 21 січня 2013 року № , від 23 січня 2013 року № , від 24 січня 2013 року № , від 25 січня 2013 року № , від 28 січня 2013 року № , від 29 січня 2013 року № , від 30 січня 2013 року № , від 03 січня 2013 року № , від 04 січня 2013 року № , від 09 січня 2013 року № , від 12 січня 2013 року № , від 14 січня 2013 року № , від 15 січня 2013 року № , від 16 січня 2013 року № , від 17 січня 2013 року № , від 04 січня 2013 року № , від 10 січня 2013 року № , від 14 січня 2013 року № , від 16 січня 2013 року № , від 17 січня 2013 року № , від 18 січня 2013 року № , від 21 січня 2013 року № , від 22 січня 2013 року № , від 23 січня 2013 року № , від 24 січня 2013 року № , від 25 січня 2013 року № , від 28 січня 2013 року № , від 29 січня 2013 року № , від 30 січня 2013 року № , від 31 січня 2013 року № , від 15 березня 2013 року № , від 18 березня 2013 року № , від 20 березня 2013 року № , від 20 березня 2013 року № , від 21 березня 2013 року № , від 22 березня 2013 року № , від 25 березня 2013 року № , від 26 березня 2013 року № , від 27 березня 2013 року № , від 28 березня 2013 року № , від 29 березня 2013 року № , від 29 березня 2013 року № , від 04 квітня 2013 року № , від 03 квітня 2013 року № , від 30 березня 2013 року № , від 05 квітня 2013 року № , від 10 квітня 2013 року № , від 11 квітня 2013 року № , від 12 квітня 2013 року № , від 15 квітня 2013 року № , від 16 квітня 2013 року № , від 17 квітня 2013 року № , за умовами яких продавець зобов'язується продати та поставити, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти товар "соя" урожаю 2012 року, насипом, у відповідності до умов договорів.

Згідно видаткових накладних та рахунків на оплату, датованих січнем-квітнем 2013 року, ТОВ "Ферко" поставило позивачу сою, та виписало податкові накладні на загальну суму 71 253 757,02 грн., у тому числі податок на додану вартість - 11 875 626,17 грн.

Аналогічно, згідно договорів поставки, укладених між ДП "Сантрейд" (покупець) та ТОВ "Судносервіс" (постачальник), а саме: від 17 січня 2013 року № , від 20 січня 2013 року № , від 23 січня 2013 року № , від 23 січня 2013 року № , від 25 січня 2013 року № , від 28 січня 2013 року № , від 01 лютого 2013 року № , від 25 січня 2013 року № , від 16 січня 2013 року № , від 08 лютого 2013 року № , від 04 лютого 2013 року № , від 14 лютого 2013 року № , від 15 лютого 2013 року № , від 19 лютого 2013 року № , від 27 лютого 2013 року № , від 01 лютого 2013 року № , від 06 лютого 2013 року № , від 08 лютого 2013 року № , від 12 лютого 2013 року № , від 04 березня 2013 року № , а також від 30 квітня 2013 року № , від 08 травня 2013 року № , від 13 травня 2013 року № , від 14 травня 2013 року № , від 15 травня 2013 року № , від 16 травня 2013 року № , від 17 травня 2013 року № , від 18 травня 2013 року № , від 20 травня 2013 року № , від 21 травня 2013 року № , від 22 травня 2013 року № , від 24 травня 2013 року № , від 24 травня 2013 року № , від 27 травня 2013 року № , від 29 травня 2013 року № , від 30 травня 2013 року № , від 31 травня 2013 року № , продавець зобов'язується продати та поставити, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти товар "соя" урожаю 2012 року, насипом, у відповідності до умов договорів.

Згідно видаткових накладних та рахунків на оплату, виписаних постачальником, ТОВ "Судносервіс" поставлено сою, та виписано податкові накладні на загальну суму 29 698 052,83 грн., у тому числі податок на додану вартість - 4 949 675,47 грн.

За умовами договорів поставки від 24 січня 2013 року № та від 19 лютого 2013 року № , укладених між ДП "Сантрейд" (покупець) та ПрАТ "Аспект" (постачальник), останній зобов'язується продати та поставити, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти товар "насіння соняшникове" урожаю 2012 року, насипом, у відповідності до умов цих договорів.

Як свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні та рахунки-фактур, датовані січнем-лютим 2013 року, ПрАТ "Аспект" поставило позивачу насіння соняшника, та виписало податкові накладні на загальну суму 1 865 899,13 грн., у тому числі податок на додану вартість - 310 983,19 грн.

У відповідності до договорів поставки від 06 лютого 2013 року № та від 07 лютого 2013 року №, які укладено між ДП "Сантрейд" (покупець) та ТОВ "Чугуєво" (продавець), останній зобов'язується продати та поставити, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти товар "насіння соняшникове" урожаю 2012 року, насипом, у відповідності до умов цих договорів.

Видаткові накладні, рахунки-фактури та акти прийому-передачі, датовані лютим 2013 року, підтверджують, що ТОВ "Чугуєво" поставило позивачу соняшник, та виписало податкові накладні на загальну суму 1 317 852,34 грн., у тому числі податок на додану вартість - 219 642,06 грн.

За умовами договорів поставки від 09 квітня 2013 року № , від 15 квітня 2013 року № , від 24 квітня 2013 року № та від 16 травня 2013 року №, укладених між ДП "Сантрейд" (покупець) та ФГ "Родомир-Агро" (постачальник), останній зобов'язується продати та поставити, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти товар "насіння соняшникове" урожаю 2012 року, насипом, у відповідності до умов цих договорів.

Згідно видаткових накладних, рахунків-фактур, актів прийому-передачі, датованих квітнем-травнем 2013 року, постачальник поставив позивачу насіння соняшника, та виписав податкові накладні на загальну суму 1 847 336,70 грн., у тому числі податок на додану вартість - 307 889,45 грн.

Відповідно до договору поставки від 01 вересня 2011 року № М 001, укладеного між ДП "Сантрейд" (покупець) та ТОВ "ВКФ "Мілана" (постачальник), останній зобов'язується передати у власність покупця продукцію, а покупець прийняти і оплатити її у строк та на умовах договору.

Як свідчить зміст видаткових накладних, рахунків-фактур та актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, ТОВ "ВКФ "Мілана" поставило позивачу термінал BlackBerry 9780 та акумулятор для BlackBerry (С-S2), і виписало податкову накладну на загальну суму 15 559,74 грн., у тому числі податок на додану вартість - 2 593,29 грн.

Оплата за поставлені товар та послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджують копії відповідних платіжних доручень, які долучені до матеріалів справи.

Оцінивши зазначені докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарські відносини, за рахунок яких сформовано податковий кредит та заявлено суму до бюджетного відшкодування носили реальний характер.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності ДП "Сантрейд" є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

ДП "Сантрейд" входить до складу компанії "Бунге Україна", яка є підрозділом потужної міжнародної компанії Bunge, що займає домінуючу позицію в агробізнесі та виробництві продуктів харчування, та виробляє олію під широковідомою маркою "Олейна".

Факт виготовлення з насіння соняшника олії матеріалами справи не спростовується, так само як і відповідачем не доведено відсутність виробничих потужностей саме у позивача для виготовлення продукції, а також ймовірності придбання насіння у інших контрагентів, відмінних від тих, за рахунок яких сформовано податковий кредит.

Крім того, соя позивачем придбавалася для експорту за кордон, і факт такого експорту підтверджено наявними в матеріалах справи експортними деклараціями, що свідчить про реальний рух активів позивача та спростовує висновки податкового органу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування спірних ППР.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 р. у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 17.02.2015 р.)

.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.