Справа № 750/12541/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у відповідача не було законних підстав для накладення штрафу, в зв'язку з відсутністю вини позивача у невиконанні судового рішення. Крім того зазначає, що відповідач безпідставно наклав штраф у подвійному розмірі, тому що перша постанова відповідача від 07.11.2014 року про накладення штрафу в одинарному розмірі оскаржена ним до суду.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2014 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова зобов'язано позивача здійснити ОСОБА_2 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у розмірі, встановленому статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та сплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку.

На підставі цієї постанови 17.09.2013 року судом видано виконавчий лист № 2506/2148/2012, який знаходиться на примусовому виконанні у відповідача.

Виконуючи судове рішення позивач нарахував ОСОБА_2 суму допомоги в розмірі 3144,00 грн., проте, до цього часу стягувачеві допомогу не виплатив. Позивач обґрунтовує неможливість виконання судового рішення відсутністю відповідного фінансування з боку держави.

В зв'язку з невиконанням судового рішення без поважних причин постановою відповідача від 07.11.2014 року на позивача було накладено штраф.

Через повторне невиконання судового рішення спірною постановою на позивача накладено штраф у подвійному розмірі 1360,00 грн. (а. с. 2).

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги є неправомірними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що на час розгляду справи постанова суду про перерахунок ОСОБА_2 розміру щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік позивачем не виконана, а донарахована ним сума допомоги в розмірі 3144,00 грн. не виплачена.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження оскарження ним в судовому порядку постанови відповідача від 07.11.2014 року, якою на нього накладено штраф в одинарному розмірі, та її скасування судом.

Позивачем також не надано доказів, які підтверджують неможливість виплати донарахованої ОСОБА_2 суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік в розмірі 3144,00 грн.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими на всій території України.

Отже, Конституцією України не передбачено можливість невиконання судових рішень за певних обставин. Відсутність у держави коштів на виконання судових рішень підлягає доведенню, при цьому не звільняє її від обов'язку їх належного виконання. Тому така обставина не вважається поважною причиною невиконання судових рішень та не звільняє від передбаченої законом відповідальності за їх невиконання.

Виходячи з наведеного і положень частини другої статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідача були законні підстави для накладення на позивача штрафу в подвійному розмірі за повторне невиконання судового рішення без поважних причин.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.