Справа № 637/1298/14-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р.Справа № 637/1298/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області на постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 18.12.2014р. по справі № 637/1298/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області

про визнання рішення незаконним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 18.12.2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області від 21 листопада 2014 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, як працівнику освіти, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області призначити ОСОБА_1 в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України, пенсію за вислугою років, як працівнику освіти, на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення з 11.11.2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1989 року по 31.12.1992 року повністю, в зв'язку з невиконанням встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві з поважної причини, в зв'язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 18.12.2014 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що привело до невірного вирішення справи.

Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області подало заяву, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу та провести розгляд справи без участі їхнього представника.

Позивач, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, поважних причин неявки судом не встановлено, у зв'язку із цим справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.11.2014р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

21.11.2014 року Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 25 років, підтвердженого у встановленому порядку (а.с. 7).

Відповідачем не зараховано до спеціального стажу позивача період роботи в КСП ім. Ватутіна з 01.01.1989 р. по 31.12.1992 р., оскільки позивачем не вироблений мінімум участі в громадському господарстві в період роботи без поважної причини, оскільки відсутні протоколи загальних зборів членів колгоспу про перебування у відпустці по догляду за дитиною.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з безпідставності відмови відповідача призначити пенсію позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету міністрів України № 909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали зокрема вихователями у дошкільних навчальних закладах.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом міністрів України.

Судом встановлено, що позивач у період з 13.08.1988р. по 21.11.2001р. працювала вихователем у дитячому садочку колгоспу ім. Ватутіна, є членом колгоспу ім. Ватутіна (з 10.03.2000 року в зв'язку з реорганізацією СТОВ Ватутіна). З 19.03.2002 року по 01.11.2002р. ОСОБА_1 працювала на посаді завідуючої дитячим садком - вихователя СТОВ ім. Ватутіна. З 25.08.2003 року по 29.11.20003р. ОСОБА_1 працювала на посаді завідуючої дитячим садком - вихователя СТОВ ім. Ватутіна. З 16.07.2004 року по 05.11.2014р. ОСОБА_1 працювала на посаді вихователя ДНЗ «Малятко» , що підтверджується трудовою книжкою. (а.с. 9-12).

Позивач у період роботи у колгоспному дитячому садку, була членом колгоспу, тому стаж роботи їй обчислюється за фактичною тривалістю відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи період роботи на вище зазначених посадах, спеціальний стаж для призначення пенсії у позивача складає більше за 25 років, тобто є достатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Посилання відповідача на відсутність підтверджуючих документів (протоколів загальних зборів членів колгоспу) про невідпрацювання встановленого мінімуму трудової участі з поважної причини, а саме- перебування у відпустці по догляду за дитиною до трьох років , колегія суддів вважає необґрунтованими .

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 в розділі «Трудова участь в громадському господарстві» в рядку за порядковим № 2 за 1989 рік зазначено відпрацьованих 134 дні, де причиною невиконання мінімуму трудоднів вказано декретна відпустка. В розділі «Трудова участь в громадському господарстві» в рядку за порядковим № 3 за 1990 рік зазначено відпрацьованих 169 дні, де причиною невиконання мінімуму трудоднів вказано відпустка по догляду за дитиною. В рядку за порядковим № 4 за 1991 рік зазначено відпрацьованих 183 дні. В графі «Причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві» під записом за 1991 рік запис позначено знаком тотожності «-//-». В рядку за порядковим № 5 зазначений 1992 рік з відсутністю відпрацьованих днів з такою ж характерною позначкою в графі «Причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві» (а.с. 11).

Враховуючи вище викладене, у 1989, 1990, 1991, 1992 роках причиною невиконання ОСОБА_1 трудоднів було перебування у декретній відпустці та відпустці по догляду за дитиною, що є поважною причиною.

З довідки СТОВ ім. Ватутіна № 44 від 23.06.2014 року вбачається, що згідно особовим рахункам по заробітній платі реформованого колгоспу ім. Ватутіна за 1991 рік ОСОБА_1, вихователь дитячого садку, відпрацювала за рік 183 дні, у травні 1991 року їй нараховані лікарняні (декретна відпустка), а у 1992 році ОСОБА_1 заробітна плата не нараховувалася в зв'язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною. Довідкою СТОВ ім. Ватутіна від 24.03.2014 року підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працювала у господарстві з 1988 року по 2000 рік, яка видана на підставі книг обліку вихододнів на роботу за 1988 - 2000 роки (а.с. 16, 17).

Відсутність протоколів загальних зборів членів колгоспу ім. Ватутіна про зарахування до стажу по поважній причині по догляду за дитиною до 3-річного віку ОСОБА_1 не спростовує наявність поважної причини не відпрацювання позивачем встановленого мінімуму трудової участі, а саме перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з 01.01.1989 р. по 31.12.1992 р., та не є підставою для відмови в зарахування відповідного періоду в трудовий стаж.

Доводи про не вироблення позивачем мінімуму за спірний період колегія суддів оцінює критично, тому як позивач в цей період перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Перебування в такій відпустці є підставою для зарахування спірного періоду роботи до спеціального стажу позивача, а тому відмова пенсійного органу зарахувати спірний період до стажу позивача є необґрунтованою.

Заважаючи на це, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має право на зарахування відповідно періоду до пільгового стажу, та призначення пенсії за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії є необґрунтованою та правомірна скасовано судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 18.12.2014р. по справі № 637/1298/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.