Справа № 2а-9961/12/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/800/44413/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

секретар судового засідання Іванов К.Ю.

за участю представників згідно журналу судового засіданні від 05.02.2015 (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів -

Центральний офіс з обслуговування великих платників податків на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2013

у справі № 2а-9961/12/2670

за позовом Приватного акціонерного товариства „Бліц-Інформ"

до Окружної державної податкової служби-Центральний офіс з

обслуговування великих платників податків Державної податкової

служби,

Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві

за участі: Прокуратури м. Києва

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Приватного акціонерного товариства „Бліц-Інформ" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Окружної державної податкової служби-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби (правонаступник - Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: № від 06.07.2012, № від 06.07.2012, стягнення з Державного бюджету України відшкодування податку на додану вартість за березень 2012 року в розмірі 2293606 грн. згідно з поданою податковою декларацією № від 19.04.2012.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2012 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення: № від 06.07.2012, № від 06.07.2012, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2013 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2012 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в який просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанції при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2012 року та складено акт № 606/40-40/23-20/20050164 від 20.06.2012.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення: № від 06.07.2012, яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого за рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) по податку на додану вартість у розмірі 347114 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції 173557 грн.; № від 06.07.2012, яким зменшено позивачу розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 460277 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 розділу V, п. 7 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, а саме: безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість, яка не підтверджена перевіркою за березень 2012 року на суму податку 460277 грн., та підлягає зменшенню; п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, завищено суму від'ємного значення податку на додану вартість, яка включається до складу податкового кредиту наступного періоду за період березень 2012 року на суму податку 460277 грн., та підлягає зменшенню; пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми заявленого бюджетного відшкодування за березень 2012 року на суму податку 347114 грн. та підлягає зменшенню.

Позивачем віднесено нараховану в податкових накладних суму податку на додану вартість у розмірі 460277, 01 грн. на придбання від ряду контрагентів товарів, коди яких згідно УКТ ЗЕД включені до переліку товарів, визначеного п. "о" ч. 1 ст. 19 Закону України „Про Єдиний митний тариф": 3215 11 00 00 "Фарба друкарська чорна"; 3215 19 00 00 "Фарба друкарська, крім чорної"; 3701 30 00 00 "Тільки пластини (алюмінієві) із нанесенням на них сенсибілізованим і (світлочутливим) шаром та пластини, фотополімеризаційно придатні для виготовлення друкарських форм у поліграфії, довжина будь-якого боку яких перевищує 255 мм; пластини (магнієві) із нанесеним на них сенсибілізованим (світлочутливим) шаром для виготовлення штампів для тиснення в поліграфії, довжина будь-якого боку яких перевищує 255 мм; фотоплівки плоскі (листові) для виготовлення фотоформ у поліграфії, довжина будь-якого боку яких перевищує 255 мм"; 4008 21 90 00 "Офсетні гумові пластини із непористої гуми, крім покриття для підлог і матів".

На думку перевіряючого відповідно до норм п. 7 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, п. "о" ч. 1 ст. 19 Закону України "Про Єдиний митний тариф" звільняються від оподаткування податком на додану вартість поставлені контрагентами позивача імпортні товари, що згідно з УКТЗЕД мають вищезазначені коди.

Статтею 1 Закону України „Про державну підтримку книговидавничої справи в Україні" визначено, що книжкова продукція - сукупність книжкових видань, випущених видавцем (видавцями) або призначених до випуску. Книжкове видання - видання, особливістю матеріальної структури якого є скріплення аркушів у корінці з обкладинкою чи оправою.

Судами попередніх інстанцій досліджено договори на виготовлення поліграфічної продукції, з яких вбачається, що позивачем надавались послуги з виготовлення різноманітної поліграфічної продукції, окрім видавничої та книжкової продукції.

Також, досліджено накладні на видачу готової поліграфічної продукції контрагентам-замовникам за періоди лютий-березень 2012 року; зведених накладних на передачу поліграфічної продукції з виробництва у склад за лютий-березень 2012 року; накладних-вимог на відпуск (внутрішнє переміщення) сировини та матеріалів зі складу у виробництво за лютий-березень 2012 року; актів списання сировини та матеріалів, використаних при виготовленні продукції за березень 2012 року; технологічних карток на виробництво поліграфічної продукції за березень-лютий 2012 року; довідки щодо наявних у ПрАТ „Бліц-Інформ" приміщень, де розміщені відповідні виробничі потужності з копіями правовстановлюючих документів на такі приміщення; довідки щодо наявних у ПрАТ „Бліц-Інформ" виробничих потужностей (обладнання), яке використовується Товариством у поліграфічній діяльності з копіями договорів на придбання такого обладнання; реєстрів виданих та отриманих податкових накладних ПрАТ „Бліц-Інформ" за лютий-березень 2012 року, оригіналів банківських виписок з рахунку позивача у банку, завірених Філією АТ „Укрексімбанк".

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з пп. "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Підпунктом 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Підпунктами 199.1-199.5 статті 195 ПК України встановлено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.

Також, згідно з пунктом 7 підрозділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, що діяла у період виникнення спірних правовідносин) тимчасово, до 1 січня 2015 року, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення товарів, визначених пунктом "о" частини першої статті 19 Закону України „Про Єдиний митний тариф", для використання у власній виробничій діяльності.

За правилами пункту "о" частини першої статті 19 Закону України „Про Єдиний митний тариф" від сплати мита звільняються до 1 січня 2015 року товари, які не виробляються в Україні, крім товарів за кодами згідно з УКТ ЗЕД 4707 90 10 00, 4707 90 90 00 і ввозяться на митну територію України для використання у видавничій діяльності та діяльності з виготовлення книжкової продукції, яка виробляється в Україні, та мають згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) такі коди, зокрема: 3215 11 00 00 Фарба друкарська чорна, 3215 19 00 00 Фарба друкарська, крім чорної.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 96, 85 % витратних матеріалів позивачем було використано в операціях з надання послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, а решта 3, 15 % - у операціях, звільнених від оподаткування.

Таким чином, позивачем надавались послуги з виготовлення і роздрукування різноманітної поліграфічної продукції (рекламних та пакувальних матеріалів, етикеток, упакувань для харчових продуктів та напоїв, коробок), окрім видавничої продукції (видання газет і журналу) - на яку припало використання лише незначного обсягу витратних поліграфічних матеріалів від загально закупленої кількості.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції стосовно того, що операції з поставки товариству товарів, визначених у п. "о" ст. 19 Закону України "Про Єдиний митний тариф", які були використані для надання поліграфічних послуг третім особам, не звільняються від оподаткування податком на додану вартість, оскільки такі товари не використовувалися ним у видавничій діяльності та діяльності з виготовлення книжкової продукції, при наданні послуг з виготовлення поліграфічної продукції позивачем.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2013 у справі № 2а-9961/12/2670 залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2013 у справі № 2а-9961/12/2670залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко