Справа № 815/7274/14
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7274/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання - Мураховська А.І.

за участю сторін: представника позивача - Ігнатенко Ю.Г. (за довіреністю)

представника позивача - Царинника В.А. (за довіреністю)

представника відповідача - Копиці С.М. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ліберті Л» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліберті Л» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01 жовтня 2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму у розмірі 275 000, 00 грн., з яких 183 333, 00 грн. за основним платежем та 91 667, 00 грн. штрафних санкцій.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на підставі акту перевірки від 17.09.2014 №4951/15-53-22-01/36553056 «Про результати документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ «Ліберті Л» код ЄДРПОУ 3655305, з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Інтер-Імпрекс», , за березень 2014» відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.10.2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 275 000 грн., у тому числі 183 333 грн. за основним платежем та 91 667 грн. за штрафними санкціями.

Позивач не погоджується із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, прийнятим на підставі акту перевірки висновки якого, на його думку, базуються на припущеннях та спростовуються наступним. Так, позивач вказує, що 05 березня 2014 року між ТОВ «Ліберті Л» та ТОВ «Інтер-Імпрекс» укладено реальний договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт. Результати виконаних будівельних робіт по даному договору відображені в акті приймання робіт, вартість цих робіт вказана в довідці, а на суму податку на додану вартість від вартості виконаних робіт ТОВ «Інтер-Імпрекс» виписано податкові накладні, на підставі яких ТОВ «Ліберті Л» сформовано податковий кредит у розмірі 183 333 грн.

Таким чином, на думку позивача, висновки відповідача про порушення ТОВ «Ліберті Л» вимог п. 44.1, ст. 44, п.п. 198.1, 198.3, 198.6, ст. 198, п.п. 201.4, 201.6, ст. 201 Податкового кодексу України не відповідають дійсності та спростовуються наданими до перевірки та до суду первинними документами. Відтак, підстави для збільшення ТОВ «Ліберті Л» податкових зобов'язань з податку на додану вартість та прийняття податкового повідомлення-рішення № від 01 жовтня 2014 року, на думку позивача, відсутні.

Крім того, не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звертався зі скаргами до Головного управління Міндоходів в Одеській області та до Державної фіскальної служби України, проте у зв'язку із залишенням їх без задоволення, звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення відповідно до яких зазначив, що товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Ліберті Л» в порушення вимог п. 44.1, ст. 44, п.п. 198.1, 198.3, 198.6, ст. 198, п.п. 201.4, 201.6, ст. 201 Податкового кодексу України завищено податковий кредит з податку на додану вартість у березні 2014 року, який сформовано по взаємовідносинам з ТОВ «Інтер-Імпрекс», внаслідок безпідставного віднесення до складу податкового кредиту податок на додану вартість у розмірі 183 333 грн. у складі вартості будівельно-монтажних робіт за договором підряду від 05 березня 2014 року.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення № від 01 жовтня 2014 року відповідач вважає обґрунтованим, прийнятим відповідно до положень чинного законодавства, а також, встановлених за результатами перевірки порушень, у зв'язку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

У період з 04 вересня 2014 року по 10 вересня 2014 року на підставі направлення від 03 вересня 2014 року №002176/1972, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області Вінковською Оленою Юріївною, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та відповідно до наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 03 вересня 2014 року №2018 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Ліберті Л» щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Інтер-Імпрекс», , за березень 2014 року.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 17 вересня 2014 року №4951/15-53-22-01/36553056 «Про результати документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ «Ліберті Л», щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Інтер-Імпрекс», , за березень 2014 року».

Відповідно до висновків акту, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Ліберті Л», зокрема, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999, № 996-ХІV (із змінами та доповненнями), п. 2.4 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 (із змінами та доповненнями), п. 44.1, ст. 44, п.п. 198.1, 198.3, 198.6, ст. 198, п.п. 201.4, 201.6, ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження ПДВ до сплати у березні 2014 року на загальну суму 183 333 грн. (а.с. 19-44).

На підставі акту перевірки, а також згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01 жовтня 2014 року, яким ТОВ «Ліберті Л» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 275 000, 00 грн., з яких 183 333, 00 грн. за основним платежем та 91 667, 00 грн. за штрафними санкціями (а.с. 17).

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до Головного управління Міндоходів в Одеській області з первинною скаргою від 06 жовтня 2014 року.

Рішенням Головного управління Міндоходів в Одеській області від 27 жовтня 2014 року №2263/10/15-32-10-02-07, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 01 жовтня 2014 року залишено без змін, а первинну скаргу ТОВ «Ліберті Л» - без задоволення (а.с. 89-93).

Також, позивач звертався зі скаргою на податкове повідомлення-рішення № від 01 жовтня 2014 року до Державної фіскальної служби України, проте рішенням від 21 листопада 2014 року №7180/6/99-99-10-01-25 скаргу залишено без задоволення (а.с. 94-97).

З огляду на зазначене, не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з вимогами про визнання його неправомірним та скасування з підстав наведених у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірку позивача - ТОВ «Ліберті Л» проведено по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Інтер-Імпрекс» за березень 2014 року, з огляду на що судом встановлено наступне.

Так, 05 березня 2014 року між ТОВ «Ліберті Л» () та ТОВ «Інтер-Імпрекс» () укладено договір підряду б/н на виконання будівельно-монтажних робіт, відповідно до умов якого ТОВ «Інтер-Імпрекс» - Підрядник, ТОВ «Ліберті Л» - Замовник. Згідно предмету договору Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання виконати по завданню Замовника у відповідності з проектною документацією будівельно-монтажні та земляні роботи у 1 та 2 черзі будівництва Групи житлових будинків з об'єктами соцкультпобуту та паркінгом по вул. Малиновського, 53-55, в м. Одесі» та здати її результат, а замовник зобов'язується прийняти результат роботи та оплатити його вартість. Результатом виконаних робіт по договору є акт приймання виконаних підрядних робіт (а.с. 45-50).

На підтвердження виконання умов даного договору позивачем надано до суду копії наступних документів: довідку про вартість виконаних робіт та затрат за березень 2014 року (а.с. 51), акт приймання виконаних будівельних робіт №ОУ-240302 за березень 2014 року (а.с. 52-73), акт передачі матеріалів для виконання робіт на об'єкті будівництва «Група житлових будинків з об'єктами соцкультпобуту та паркінгом по вул. Малиновського, 53-55» (а.с. 73-75).

З акту перевірки судом встановлено, що до перевірки позивачем також були надані отримані від ТОВ «Інтер-Імпрекс» податкові накладні від 05.03.2014 року №51, від 07.03.2014 року №86, від 13.03.2014 року №143, від 17.03.2014 року №200, від 20.03.2014 року №306, а також платіжні доручення від 05.03.2014 року №570, ВІД 07.03.2014 РОКУ №596, від 13.03.2014 року №621, від 17.03.2014 року №644, від 24.03.2014 року №695 (а.с. 23), проте до суду вказані документи не надавались.

Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що вони не підтверджують виконання договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 05 березня 2014 року, укладеного з ТОВ «Інтер-Імпрекс», з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Ліберті Л» виступає Генпідрядником за договором підряду на виконання будівельно-монтажних робіт №15/08-12 від 15 серпня 2012 року, укладеного з ТОВ «Ліберті Л» відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 28.12.2006 року №23981 з управлінням капітального будівництва Одеської міської ради. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Ліберті Л», як Генпідрядник, зобов'язується виконати у відповідності з проектною документацією будівельно-монтажні роботи з будівництва Групи житлових будинків з об'єктами соцкультпобуту та паркінгом по вул. Малиновського, 53-55 в м. Одесі. За п. 3.3.1 договору підряду Генпідрядник має право залучати до виконання вказаних вище робіт третіх осіб (субпідрядників) (а.с.80-88).

На виконання умов договору підряду №15/08-12 від 15 серпня 2012 року, позивачем укладено договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 05 березня 2014 року з ТОВ «Інтер-Імпрекс» ().

Згідно пояснень позивача та акту виконаних робіт, за даним договором ТОВ «Інтер-Імпрекс» в цілому виконало фасадні роботи та роботи щодо прокладення каналізації.

Вказані роботи згідно п. 1.5 Договору Підрядник, тобто ТОВ «Інтер-Імпрекс», виконує власними матеріалами, обладнаннями, інструментами, машинами та механізмами, у тому числі (не виключно) орендованими, позиченими та/або з матеріалів, обладнання Замовника, переданого йому для виконання Робіт по даному Договору з використанням його машин та механізмів.

Згідно даних акту приймання виконаних будівельних робіт за березень 2014 року (форма КБ-2в), ТОВ «Інтер-Імпрекс» не залучав до виконання будівельних робіт власних або орендованих машин, а на аркуші 19 вказаного акту зазначено, що вартість експлуатації машин складає 4 грн., у т. ч. заробітна плата робочих, що обслуговують машини та механізми - 3 грн. (а.с. 52-71).

З матеріалів справи судом встановлено, що матеріали для виконання робіт на об'єкті будівництва «Група житлових будинків з об'єктами соцкультпобуту та паркінгом по вул. Малиновського, 53-55» надавались Замовником робіт - ТОВ «Ліберті Л», про що складено акт передачі матеріалів (а.с. 73-75).

Як вбачається з акту перевірки, аналізом акту передачі виконаних робіт та акту передачі матеріалів для виконання робіт встановлено невідповідність даних зазначених у них. Так, номенклатура будівельних матеріалів, що визначена в акті приймання виконаних будівельних робіт за березень 2014 року (форма КБ-2в) та в акті передачі матеріалів для виконання робіт, не відповідає за призначенням номенклатурі виконаних робіт та фактичній назві матеріалів фірми виробника. Аналізом акту передачі виконаних робіт встановлено виконання деяких робіт взагалі без використання будь-яких матеріалів. Аналізом акту передачі матеріалів для виконання робіт встановлено передачу певних матеріалів, проте в акті передачі виконаних робіт такі матеріали відсутні у переліку матеріалів, що використані для виконання робіт, а також навпаки встановлено використання матеріалів, що не передавались за актом передачі матеріалів.

Дослідивши акт приймання виконаних будівельних робіт №ОУ-240302 за березень 2014 року та акт передачі матеріалів для виконання робіт на об'єкті будівництва «Група житлових будинків з об'єктами соцкультпобуту та паркінгом по вул. Малиновського, 53-55», суд встановив, що наведені вище висновки податкової підтверджуються, оскільки вбачається невідповідність даних по використаним матеріалам.

Згідно ч. 4 ст. 69 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні позивач наполягав на тому, що будівельно-монтажні роботи на об'єкті будівництва «Група житлових будинків з об'єктами соцкультпобуту та паркінгом по вул. Малиновського, 53-55» виконані ТОВ «Інтер-Імпрекс» відповідно до договору підряду від 05 березня 2014 року.

Відповідач щодо фактичного виконання будівельно-монтажних робіт на об'єкті будівництва не заперечував, проте наполягав на тому, що ці роботи виконувались не ТОВ «Інтер-Імпрекс», яким виписано податкові накладні, за якими ТОВ «Ліберті Л» сформовано спірний податковий кредит у розмірі 183 333, 00 грн., а невстановленими третіми особами або власними силами ТОВ «Ліберті Л».

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду, згідно вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених податкових накладних та інших первинних документів.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини як рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Дослідженню підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Так, відповідно до акту перевірку, аналізом автоматизованих систем Міндоходів України встановлено, що за даними поданими ТОВ «Інтер-Імпрекс» за березень 2014 року щодо нарахування єдиного внеску від 15.05.2014 року №, штатна чисельність працівників визначена у кількості 1 особи. Сума нарахованої заробітної плати складає 1 230, 00 грн. Тоді як за даними акту передачі виконаних робіт ТОВ «Інтер-Імпрекс» сума заробітної плати у складі виконаних робіт складає 378 746, 00 грн.

При цьому, інформації стовного залучення ТОВ «Інтер-Імпрекс» до виконання будівельно-монтажних робіт третіх осіб (субпідрядників) позивачем не надано, та йому вказані обставини не відомі.

Водночас, суд зазначає, що акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2014 року містить 275 позицій найменувань робіт, що виконувались на об'єкті будівництва «Група житлових будинків з об'єктами соцкультпобуту та паркінгом по вул. Малиновського, 53-55» (а.с. 52-70).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено факт виконання, перелічених в акті приймання виконаних будівельних робіт за березень 2014 року, за договором підряду від 05 березня 2014 року саме ТОВ «Інтер-Імпрекс», який не має ресурсів для виконання таких будівельних робіт.

Посилання позивача на те, що про наявність у ТОВ «Інтер-Імпрекс» основних засобів, трудових ресурсів та виробничих потужностей свідчить ліцензія на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 29.11.2013 року (а.с. 153), суд вважає безпідставними, оскільки вказана ліцензія дає лише право на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Разом із тим, в цілому суд не ставить під сумнів виконання будівельно-монтажних робіт на об'єкті будівництва «Група житлових будинків з об'єктами соцкультпобуту та паркінгом по вул. Малиновського, 53-55», у тому числі робіт з облаштування фасаду та проведення каналізації, проте проаналізувавши наявні в матеріалах докази в їх сукупності, вважає, що дані роботи не виконувались контрагентом позивача ТОВ «Інтер-Імпрекс».

За таких обставин, суд вважає, що у даному випадку позивачем не підтверджено належними первинними документами сформований ним податковий кредит, згідно виписаних ТОВ «Інтер-Імпрекс» податкових накладних на загальну суму 183 333, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні позапланової перевірки позивача - ТОВ «Ліберті Л», податковою також використовувався акт ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 06.06.2014 №443/26-57-22-04-10/38927994 про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Імпрекс» () з питань підтвердження господарських відносин з платниками податків за січень, березень 2014 року. За висновками акту, звіркою ТОВ «Інтер-Імпрекс» не підтверджено реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинам з платниками податків за січень, березень 2014 року та невстановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та разрахунків з платниками податків за січень, березень 2014 року (а.с. 123-128).

Однак, суд погоджується з думкою позивача, стосовно того, що висновки актів податкових органів відносно контрагентів не можуть слугувати підставою для зменшення податкового кредиту іншому платнику податків, тобто і позивачу.

Проте, суд зазначає, що у даному випадку виявлені за позивачем порушення податкового законодавства ґрунтуються не на висновках зазначеного акту перевірки, а з огляду на відсутність належних підтверджуючих документів формування ним податкового кредиту на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ «Інтер-Імпрекс».

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковою правомірно встановлено порушення ТОВ «Ліберті Л» п. 44.1, ст. 44, п.п. 198.1, 198.3, 198.6, ст. 198, п.п. 201.4, 201.6, ст. 201 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим збільшено ТОВ «Ліберті Л» суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Інтер-Імпрекс» на 183 333, 00 грн.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач довів ті обставини, на які посилався в обґрунтування правомірності свого рішення, відтак податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 01 жовтня 2014 року не підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 94 КАС України та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої під час подання адміністративного позову позивачем сплачено 10 відсотків розміру ставки судового збору, а саме 487, 20 грн. Отже, решта суми судового збору - 4 384, 80 грн. стягується з позивача в дохід Державного бюджету України, оскільки у задоволенні позовних вимог йому відмовлено у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 94, 158-163 КАС України, Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Ліберті Л» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01 жовтня 2014 року - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ліберті Л» () на користь Державного бюджету України (р/р 4005, банк ГУДКСУ в Одеській області, , МФО 828011, код платежу 22030001, одержувач платежу ГУДКСУ в Одеській області) судовий збір у розмірі 4 384,80 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 14 лютого 2015 року.

Суддя О.В. Глуханчук

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Ліберті Л» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01 жовтня 2014 року - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ліберті Л» () на користь Державного бюджету України (р/р 4005, банк ГУДКСУ в Одеській області, , МФО 828011, код платежу 22030001, одержувач платежу ГУДКСУ в Одеській області) судовий збір у розмірі 4 384,80 грн.

14 лютого 2015 року.