Справа № 823/3926/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3926/14 Головуючий у 1-й інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА
Іменем України

16 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:
- визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій від 28.11.2014 про відмову у встановленні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ;
- зобов`язання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій прийняти рішення щодо встановлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ;
- зобов`язання відповідача видати посвідчення учасника бойових дій.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 року в задоволені адміністративного позову було відмовлено повністю.
Позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.
Сторони до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що у жовтні 2014 року позивач звернувся до комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій з заявою про визнання його учасником бойових дій.
28 листопада 2014 року на засіданні комісії Черкаського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій відповідачем були повторно розглянуті документи позивача.
На розгляд комісії позивачем надані документи, а саме: військовий квиток НОМЕР_1 , копія паспорта НОМЕР_2 , посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_3 , копія свідоцтва про народження НОМЕР_4 , довідка ЦПА ФСБ РФ від 17.10.2013 № 21/59/Д-8088.
Відповідачем прийнято рішення відмовити позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, у зв`язку з тим, що відповідно до архівної довідки Центрального прикордонного архіву ФСБ РФ від 07.10.2013 №21/59/Д-8088 та військового квитка серії НОМЕР_5 виданого 04.05.1978 на ім`я ОСОБА_2 , у військовій частині НОМЕР_6 , в тому числі на території Республіки Афганістан, проходив військову службу ОСОБА_2 . Крім того, відповідно до алфавітної книги призовників 1960 року народження по Канівському районному військовому комісаріаті у 1978 році на військову службу був призваний ОСОБА_2 .
Комісії обласних військових комісаріатів з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій повинні діяти відповідно до вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, постанов Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, № 302 від 12.05.1994 Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, № 16 від 13.01.1995 року Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, наказу Міністра оборони України № 158 від08.04.2009 року Про затвердження Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України та Інструкції про порядок видачі посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків Ветеран війни-учасник бойових дій та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості у Збройних Силах України.
Частинами 8 - 10 Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України та Інструкції про порядок видачі посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків Ветеран війни-учасник бойових дій та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості у Збройних Силах України передбачено, що комісії зобов`язані: приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; реєструвати заяви у спеціальній книзі обліку; інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання Комісії; робити запити до відповідних архівних установ, про що повідомляти заявника; розглядати заяви громадян, що надійшли до Комісій, у тримісячний термін; заслуховувати пояснення громадян, які подали заяви, свідків, представників організацій, установ та громадських організацій ветеранів, досліджувати інші докази; у разі відмови в задоволенні вимог, викладених у заяві, рішення доводити до відома громадянина в письмовій формі, а також роз`яснювати порядок оскарження прийнятого рішення.
Комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій на підставі документів, а саме довідок відповідного періоду, підписаних і завірених печаткою; партизанського квитка; посвідчення учасника підпілля; посвідчення до знака За разминирование; грамот, фотографій (оригіналів); газетних матеріалів того періоду, який потребує підтвердження; історичних довідок, документів та інших архівних матеріалів; документів потрібного періоду, де зазначені прізвище, ім`я та по батькові заявника; партійних документів, які підтверджують службу чи роботу заявника у відповідний період; інших документів, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін) ; акта на виконання робіт із розчистки місцевості (територіальних і нейтральних вод) від вибухонебезпечних речовин (бойових мін).
За відсутності через незалежні від заявника причини, необхідних документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником та яких визнано учасниками бойових дій.
Відповідно пунктів 1, 3 Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу затвердженого указом Президента України №263/94 від 25.05.1994 року, військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що визначає належність його власника до військової служби, служби в запасі та військового обов`язку. Військові квитки видають районні (міські) військові комісаріати під час призову громадян на військову службу, зарахування їх до військового навчального закладу, звільнення у запас або зняття з військового обліку за станом здоров`я.
У архівній довідці Центрального прикордонного архіву ФСБ РФ від 07.10.2013 №21/59/Д-8088 зазначено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_2 знаходився на території Республіки Афганістан з 21 січня 1980 року по 03 червня 1980 року.
Факт проходження строкової військової служби підтверджується витягом з алфавітної книги призовників 1960 року народження по Канівському районному військовому комісаріату, де зазначено, що у 1978 році на військову службу був призваний ОСОБА_2 .
Водночас, як вбачається військового квитка НОМЕР_1 , ім`я ОСОБА_3 було змінено на ім`я ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 09.09.1960 року та паспорта НОМЕР_2 виданого 17.11.1998 року Соснівським РВУ МВС, про що на сторінці 25 військового квитка було зроблено запис підполковником ОСОБА_5 та скріплено печаткою (а.с. 8, 14).
Крім того, у військовому квитку НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_6 приймав участь у рейдах по наданню інтернаціональної допомоги в Демократичній Республіці Афганістан з 20.01.1980 по 03.06.1980 (а.с. 9), що узгоджується з довідкою Центрального прикордонного архіву ФСБ РФ від 07.10.2013 №21/59/Д-8088.
З огляду на те, що військовий квиток є документом, що визначає належність його власника до військової служби, колегія суддів вважає що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій від 28.11.2014 про відмову у встановленні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
За наведеного, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги в частині зобов`язання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій прийняти рішення щодо встановлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 та зобов`язання видати посвідчення учасника бойових дій буде втручанням в діяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є неприпустимим, а відтак підстави для задоволення позовних вимог у вказаній частині відсутні.
Водночас, для повного та всебічного захисту прав, свобод та інтересів позивача, керуючись ст. 11 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути документи ОСОБА_1 з питання розгляду заяви про визнання останнього учасником бойових дій.
Згідно з ч. 1 п. 3 ст. 198, ч. 1 п. 4 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2014 року скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій від 28.11.2014 про відмову у встановленні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .
В решті позовних вимог відмовити.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути документи ОСОБА_1 з питання розгляду заяви про визнання останнього учасником бойових дій.
Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.
Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: