Справа № 9101/53940/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 року

справа № 2а-0870/6312/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року

у адміністративній справі № 2а-0870/6312/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року задоволено адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці, та визнано протиправнім і скасовано рішення Запорізької митниці з митної оцінки товару від 08.02.2011 № 112000006/2011/000222/1, з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" стягнуто судовий збір в сумі 3,40 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем було подано усі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів, а відповідачем не було доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів за третім методом, тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Запорізької митниці з митної оцінки товарів №112000006/2011/000222/1 від 08.02.2011 року, що свідчить про обґрунтованість заявлених у цій справі вимог позивача.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем по справі з підстав неправильного застосування норм матеріального права, у зв’язку з чим просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задовленні вимог позивача

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, а представник позивача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу митного органу, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження»від 20.12.2006 №1766 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №1766) Запорізька митниця 03.02.2011р. запросила у позивача ряд додаткових документів для визначення митної вартості, перелік яких зазначено на зворотному боці ф. ДМВ-1, а саме: договір з третіми особами, що пов’язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; інформація зовнішньоторговельних організацій про вартість товару та/або сировини; відповідна бухгалтерська документація (бухгалтерські документи, згідно яких товар було знято з обліку зі складу відправника товару), з зазначенням про можливість декларанта за власним бажанням подати інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

На зазначену вимогу, представник позивача 08.02.2011р. зробив на зворотному боці ф. ДМВ-1 запис "На даний час іншого подати неможливо", у зв’язку з чим Запорізькою митницею після проведених консультацій було прийнято рішення від 08.02.2011р. (а.с.47) про визначення митної вартості товару №112000006/2011/000222/1 - за третім методом (за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів), із змісту якого вбачається, що підставами неприйняття митної вартості визначеної декларантом є те, що неможливо застосувати метод №1 в зв'язку з ненаданням декларантом усіх додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, Метод №2 не застосований в зв'язку з невідповідністю (відмінністю) певних фізичних характеристик ст. 268 МКУ, тому було прийнято рішення щодо застосування митної вартості за методом №3 - за ціною угоди щодо аналогічних (подібних) товарів. При цьому, при визначенні митної вартості була застосована наявна у митного органу інформація про вартість операцій подібними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально приближеним до нього (цінова база ЄАІС ДМСУ) ВМД № 112030000/1/966 від 12.01.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2011 року позивач звернувся до митниці з заявою про надання дозволу на випуск товару у вільний обіг під гарантійне зобов’язання у вигляді сплати до державного бюджету України суми податків та зборів згідно з митною вартістю товару, визначеного митним органом (а.с.48), у зв’язку з чим митним органом 10.02.2011 року була надана писмова відповідь (а.с.49) з роз’ясненням про необхідність плати до бюджету суми податків і зборів згідно з митною вартістю товарів, що визначена саме рішенням №112000006/2011/000222/1 від 08.02.2011 року

14.02.2011р. позивачем для проведення митного оформлення поставленого товару до Запорізької митниці було подано вантажну митну декларацію № 112030000/2011/004429 (а.с.52), в якій зазначено митна вартість товарів визначеної за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, згідно митного органу №112000006/2011/000222/1 від 08.02.2011 року, за якою саме і сплатив до державного бюджету суми податків і зборів (обов’язкових) платежів.

Проте, вже 05.05.2011 року позивач звернувся до митного органу з писмовою вимогою (а.с.54) про перегляд рішення про здійснення митної оцінки товару із застосуванням методу № 3, та застосувати митну вартість, що заявлялася декларантом за методом № 1, одночасно надавши контракт Polbil/ Veralatg/2011 від 01.02.2011 року на Додатки до нього за № 3 і № 4, у зв’язку з чим митним органом було надано письмову відповідь від 05.05.2011 року (а.с.55-56), в якій роз’яснювалося, що для підтвердження митної вартості у декларанта додатково завербувалися інформація зовнішньоторговельних організацій про вартість товару та/або сировини, і відповідна бухгалтерська документація, та повідомлено, що при вивченні наданих документів ьули виявлені непоодинокі розбіжності, що відповідно до вимог ст.264 МК унеможливлює застосування заявленої декларантом митної вартості.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач вважає, що загальна сума надмірної сплати ним по спірним у цій справі правовідносинам складає 186292,45 грн. податків та зборів, у зв’язку з чим, посилаючись на приписи ст.259, ст.260, ст.266, статей 268 і 269 та ст.271 та ст.272 і ст.273 Митного кодексу України, суд першої інстанції визнав, що позивач при декларуванні товару правильно визначив його митну вартість, виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту та специфікацій, а відповідач витребувавши документи, передбачені п. 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766, відповідач не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, та порушив принцип послідовності застосування методів визначення митної вартості, що суперечить ст.266 МК України, яка передбачає, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи вимоги позивача виходив з того, що відповідачем не було доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів за третім методом, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Запорізької митниці з митної оцінки товарів №112000006/2011/000222/1 від 08.02.2011р.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною 1 статті 264 Митного Кодексу України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі.

Згідно з пункту 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 ( далі -Порядок № 1766), для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати документи, вичерпний перелік яких зазначений в цьому ж пункті Порядку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 339 від 09.04.2008 року «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», передбачено, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом шляхом: 1) проведення: перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. № 1766 ; усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на митну вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості; 2) співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; 3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи форм контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, митна вартість ввезеного позивачем товару значно відрізнялась від рівня митної вартості аналогічних товарів, імпортованих на митну територію України, а деякі із наданих документів містили суперечливу інформацію (заявлена митна вартість товару була значно меншою, ніж та, що вказана у наданому Декларантом висновку ДП «Держзовнішінформ»), тому судова колегія вважає, що відповідачем для підтвердження заявленої декларантом митної вартості правомірно були витребувані додаткові документи, які перелічені в азбаці 4 пункту 11 Порядку№ 1766, а позивач в свою чергу зобов’язаний був протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про подання додаткових документів (п.13 Порядку).

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що за заявою позивача від 09.02.2011 року № 95/2010297 товар було випущено у вільний обіг під гарантійні зобов’язання, а сам позивач був ознайомлений з необхідністю надання додаткових документів. Проте, у відповідь позивач листом від 05.05.2011 року № 95/2034848 із затребуваних документів надав лише контракт від 01.01.2011 р. № Polbil/ Veralatg/2011 та Додатки до нього за № 3 і № 4 від 01.2.2011 р до Контракту Polbil/ Veralatg/2011, та не надав іншу витребувану інформацію щодо зовнішньоторговельних організацій про вартість товару, та відповідну бухгалтерську документацію (згідно якої товар було знято з обліку зі складу відправника товару)

Вказане, на думку колегії суддів, свідчить про те, що позивачем не надано належних документів на підтвердження правильності зазначеної ними митної вартості товару по першому методу.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості щодо послідовного вибору методів (від першого до третього) визначення митної вартості проводилась процедура консультацій, що підтверджується поданою позивачем-декларантом заповненої власноруч ДМВ-2 № 112030000/2011/004429

внаслідок чого митний орган обгрунтовано прийняв рішення щодо корегування митної вартості за третім методом з урахуванням наявної у митного органу інформації про вартість операції подібними товарами, які продавалися на експорт в Україну і час експорту був максимально наближеним до нього (цінова база ЄАІС ДМСУ) ВДМ № 112030000/1/966 від 12.01.2011 р. При цьому, судова колегія звертає увагу на підтвердження матеріалами справи факту попереднього обговоренням відповідачем неможливості застосування першого методу у зв’язку з відомвою декларанта-позивача надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, та неможливості застосування другого методу у зв’язку з відмінністю певних фізичних характеристик ст.268 Митного кодеку України

За наведених обставин судова колегія визнає, що у спірних правовідносинах відповідачем митна вартість товару була скоригована позивачу з урахуванням приписів ст.266 Митного Кодексу України, що свідчить про правомірність рішення Запорізької митниці з митної оцінки товару від 08.02.2011 року № 112000006/2011/000222/1, оскільки це рішення відповідачем було прийнято у межах повноважень та з дотриманням положень частини 3 статті 2 КАС України ( є обгрунтованим, тобто, прийняте з урахуванням усіх обставин справи, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу пропорційності), що виключає підстави для його скасування, як наслідок -відсутні підстави для задоволення вимог щодо його скасування.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивачем було подано усі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів, а відповідачем не було доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів за третім методом, колегією суддів визнаються помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та діючим положенням митного законодавства, що регулює спірні правовідносини, а тому, відповідно до положень статті 202 КАС України постанова суду першої інстанції у частині задоволених вимог підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці – задовольнити

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року – скасувати

У задоволені позову Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької митниці з митної оцінки товару від 08.02.2011 р № 112000006/2011/000222/1 - відмовити

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов