Справа № 826/13135/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

12 лютого 2015 року м. Київ№ 826/13135/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі Головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О., Шулежка В.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до 1. Кабінету Міністрів України, 2. Державної пенітенціарної служби України, 3. Національного агентства України з питань державної служби
про визнання протиправними та скасування розпорядження, наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (далі - КМ України, відповідач 1), Державної пенітенціарної служби України (далі - відповідач 2) (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про:

- визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України щодо призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 шляхом направлення Прем'єр-міністром України службової записки від 07.07.2014 року № 25332/1/1-14;

- визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України щодо прийняття Розпорядження № 627-р «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою Голови Державної пенітенціарної служби України» від 07.07.2014 року;

- визнання протиправним та скасування Наказу Національного агентства України з питань державної служби від 17.07.2014 р. №108 «Про проведення службового розслідування»;

- визнання протиправним Акту службового розслідування від 31 липня 2014 року;

- визнання протиправним та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України № 683-р від 6 серпня 2014 р. "Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної пенітенціарної служби України";

- визнання протиправним та скасування наказу Державної пенітенціарної служби України №118 о/с від 14.08.2014 року;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України;

- стягнення з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 06.08.2014 року до моменту винесення рішення у справі;

- рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України та стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання;

- визнання протиправним та скасування наказу Державної пенітенціарної служби України №119 о/с від 15.08.2014 року;

- поновлення ОСОБА_1 на службі в Державній пенітенціарній службі України;

- рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Державній пенітенціарній службі України допустити до негайного виконання.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає наступне.

Справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки в розумінні ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, вирішуючи питання про те, чи поширюється компетенція адміністративного суду на даний спір, суд має врахувати правовий характер рішення, що оскаржується позивачем.

Як вбачається з вказаних вище вимог, позивач просить, зокрема, визнати протиправним Акт службового розслідування Національного агентства України з питань державної служби від 31 липня 2014 року.

При цьому, суд зазначає, що акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що є врегульованими ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Водночас, проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування регулюється Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. № 950 (далі - Порядок № 950).

Пунктом 8 Порядку № 950 передбачено, що за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються:

- факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов'язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань);

- заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення;

- висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру;

- обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Відповідно до п. 10 вказаного Порядку за матеріалами службового розслідування особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути притягнута до відповідальності згідно із законодавством.

Виходячи з наведеного в сукупності, акт службового розслідування, не набуває статусу рішення в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не є актом державного чи іншого органу в розумінні цього Кодексу, оскільки такий акт не породжує жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для особи щодо якої проводилася перевірка, оскільки не містить обов'язкового припису для нього, а відтак не є правовим актом індивідуальної дії.

В спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для позивача (актом індивідуальної дії) є рішення щодо притягнення особи до відповідальності згідно із законодавством.

Таким чином, ні акт службового розслідування, який не є рішенням суб'єкта владних повноважень, ні окремі його положення не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Частиною другою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин.

Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту, а отже, суд не повинен розглядати справу в тому разі, якщо пред'явлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним Акту службового розслідування Національного агентства України з питань державної служби від 31 липня 2014 року.

Суд зазначає, що оскільки акт службового розслідування не є юридичною формою рішення відповідача, питання щодо визнання його незаконним, має провадиться за межами будь-якої юрисдикції.

Керуючись ст. 2, ст. 17, ст. 105, ст. 157, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної пенітенціарної служби України, Національного агентства України з питань державної служби про визнання протиправними та скасування розпорядження, наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів в частині позовних вимог про визнання протиправним Акту службового розслідування Національного агентства України з питань державної служби від 31 липня 2014 року закрити.

2. Копії ухвали про закриття провадження у справі в частині позовних вимог невідкладно надіслати сторонам.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко
Судді: І.О. Іщук
В.П. Шулежко