Справа № 392/1472/14-а (2-а/392/42/14)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" січня 2015 р.справа № 392/1472/14-а 2-а/392/42/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2014 року у справі № 392/1472/14-а (2-а/392/42/14) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області про визнання неправомірними дій та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області щодо призупинення виплати пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, з 01.07.2014 року - неправомірними; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області поновити виплату пенсії за вислугу років, як працівнику освіти з 01.07.2014 року.

Не погодившись з постановою суду, відповідач, посилаюсь на порушення судом норм матеріального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2014 року та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 15.08.1985 року по 15.04.1998 року працював на посаді вчителя історії Хмелівської восьмирічної школи, яка передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

15 квітня 1998 року позивача обрано головою Хмелівської сільської ради Маловсиківського району Кіровоградської області, де він працює і по теперішній час.

У вересні 2011 року позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії по вислузі років.

Сторонами не заперечується, що позивач мав достатній спеціальний стаж для отримання пенсії за вислугу років у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (Закон № 1788-ХІІ).

Протоколом № 1046 від 12.10.2011 року позивачу було призначено пенсію по вислузі років.

З 01.07.2014 року відповідачем припинено виплату пенсії за вислугу років, мотивувавши це тим, що отримання цього виду пенсії можливе лише за умови залишення роботи сільським головою. (а.с. 9)

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Частиною другою статті 7 цього ж Закону встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Системний аналіз викладених норм дає підстави стверджувати, що виплата пенсії за вислугу років безпосередньо пов'язана з важким та шкідливим характером роботи, виконання якої може спричинити втрату професійної працездатності до досягнення загального пенсійного віку. Тому законодавець надав можливість окремим категоріям спеціалістів за своїм бажанням припинити таку роботу за наявності достатнього спеціального стажу, та отримувати пенсію за вислугу років. У випадку, коли спеціаліст вважає себе придатним продовжувати виконувати таку роботу - пенсія не виплачується. При цьому, влаштування після призначення пенсії за вислугу років на іншу (не шкідливу) роботу не є перешкодою для її виплати.

Таким чином, пенсія за вислугу років є соціальною гарантією, яка надається державою окремим спеціалістам, і полягає у матеріальній компенсації, пов'язаній із залишенням роботи, яка призводить до втрати професійної працездатності або придатності, та можливістю влаштуватись на іншу (більш безпечну) роботу або залишитись непрацюючим.

Оскільки у позивача наявні обидві обов'язкові умови отримання пенсії за вислугу років: достатній спеціальний стаж (наявність якого не заперечується сторонами); факт залишення роботи, яка призводить до втрати професійної працездатності або придатності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

При цьому, факт отримання необхідного стажу вже під час роботи сільським головою не може бути перешкодою для призначення пенсії, оскільки це суперечитиме іншій державній гарантії - охороні трудових прав осіб, які займають виборні посади.

Так, відповідно до частини п'ятої статті 12 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

За правилами частини четвертої статті 33 Закону України від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» час роботи депутата у місцевій раді на постійній основі зараховується до загального і безперервного стажу роботи (служби) депутата, а також стажу роботи (служби) за тією спеціальністю, за якою він працював до обрання на виборну посаду.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про задоволення позову є обґрунтованими, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати оскаржену постанову такою, що ухвалена з порушеннями норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2014 року у справі № 392/1472/14-а (2-а/392/42/14) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак