Справа № 803/2633/14
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Справа № 803/2633/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Мартинюк О.П.,

за участю представника позивача Татарин В.М.,

представника відповідача Березної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волміт» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волміт» (далі - ТзОВ «Волміт», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ ГУ Міндоходів, відповідач) про визнання протиправними дій щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 15.04.2014 року, щодо відмови в укладенні договору про визнання електронних документів від 19.11.2014 року та зобов'язання укласти зазначений договір від 19.11.2014 року.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2015 року замінено у даній справі відповідача Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Волинській області її правонаступником Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ ГУ ДФС) (а. с. 45-46).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.04.2014 року між ТзОВ «Волміт» та Луцькою ОДПІ ГУ Міндоходів було укладено договір про визнання електронних документів. Листом від 07.11.2014 року Луцька ОДПІ ГУ Міндоходів повідомила ТзОВ «Волміт» про те, що зобов'язання сторін по договору про визнання електронних документів від 15.04.2014 року було припинено у зв'язку із істотним порушенням умов договору, зокрема, у зв'язку із незнаходженням позивача за податковою адресою.

Проте, як на момент укладення вказаного договору, так і на день звернення до суду ТзОВ «Волміт» юридичної та фактичної адреси не змінювало, відтак, у Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів були відсутні підстави для одностороннього розірвання договору.

Крім того, 19.11.2014 року позивач надіслав в електронному вигляді для укладення новий договір, проте, квитанцією № 2 від 04.12.2014 року вказаний документ безпідставно не було прийнято, без зазначення на це причин.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.02.2015 року (а. с. 63), просить визнати протиправними дії Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 15.04.2014 року, визнати протиправними дії Луцької ОДПІ ГУ ДФС щодо відмови в укладенні договору про визнання електронних документів від 19.11.2014 року та зобов'язати Луцьку ОДПІ ГУ ДФС укласти договір про визнання електронних документів від 19.11.2014 року.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову (а. с. 31) представник відповідача адміністративний позов не визнала та просить відмовити в його задоволенні з тих підстав, що у зв'язку із порушенням істотних умов договору позивачем Луцькою ОДПІ ГУ Міндоходів правомірно було розірвано в односторонньому порядку договір про визнання електронних документів від 15.04.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, просить у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Волміт» 17.01.2014 року зареєстроване як юридична особа за адресою: м. Луцьк, вул. Сонячна, 3, із вказаної дати знаходиться на обліку як платник податків в Луцькій ОДПІ ГУ Міндоходів, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 09.09.2014 року (а. с. 36).

15.04.2014 року між Луцькою ОДПІ ГУ Міндоходів та ТзОВ «Волміт» було укладено договір про визнання електронних документів, згідно із пунктом 1.1 якого предметом договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях як оригіналу. Пунктом 4.6 цього ж договору було передбачено, що орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації (а. с. 6-10).

Листом від 07.11.2014 року Луцька ОДПІ ГУ Міндоходів повідомила ТзОВ «Волміт» про те, що зобов'язання сторін по договору про визнання електронних документів від 15.04.2014 року було припинено у зв'язку із істотним порушенням умов договору, зокрема, у зв'язку із незнаходженням позивача за податковою адресою згідно із довідкою від 03.11.2014 року (а. с. 12-13). Як слідує із довідки про не встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків від 03.11.2014 року, ТзОВ «Волміт» за адресою: м. Луцьк, вул. Сонячна, 3 не знаходиться (а. с. 32).

Подану позивачем скаргу у відповідь на лист від 07.11.2014 року (а. с. 20) було листом Луцької ОДПІ ГУ ДФС від 12.12.2014 року залишено без задоволення із одночасним повідомленням про те, що рішення про поновлення або укладення нового договору між Луцькою ОДПІ та ТзОВ «Волміт» на даний час не прийнято, в разі прийняття такого рішення позивача буде повідомлено додатково (а. с. 50-51).

Крім того, судом також встановлено, що 19.11.2014 року, 04.12.2014 року, 15.12.2014 року ТзОВ «Волміт» надсилало в електронному вигляді для укладення договори про визнання електронних документів (а. с. 16-18, 66-68, 70-72), проте, рішень про укладення такого договору чи про відмову в укладенні такого договору відповідачем не прийнято.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Пунктом 14 частини першої статті 3 КАС України визначено, що адміністративний договір - дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

На думку суду, укладений між платником податків та органом державної фіскальної служби договір про визнання електронних документів за своєю правовою природою є адміністративним договором, відтак, на спори щодо його укладення та припинення поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку суду, відповідач не довів правомірність дій щодо розірвання в односторонньому порядку з позивачем договору про визнання електронних документів від 15.04.2014 року, з огляду на таке.

Як передбачено частиною першою статті 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-IV (з наступними змінами та доповненнями), електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Згідно із статтею 16 цього ж Закону суб'єкти електронного документообігу користуються правами та мають обов'язки, які встановлено для них законодавством. Якщо в процесі організації електронного документообігу виникає необхідність у визначенні додаткових прав та обов'язків суб'єктів електронного документообігу, що не визначені законодавством, такі права та обов'язки можуть встановлюватися цими суб'єктами на договірних засадах.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року за № 320/15011).

Підпунктами 5.1 - 5.5 пункту 5 вказаної Інструкції визначено, що платник податків: 5.1 отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; 5.2 отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; 5.3 ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); 5.4 надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; 5.5 після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Згідно із підпунктами 6.1 - 6.5 пункту 6 цієї ж Інструкції орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит: 6.1 видає два примірники договору; 6.2 записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; 6.3 приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; 6.4 звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; 6.5 після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Додатком 1 до вказаної Інструкції затверджений текст примірного договору про визнання електронних документів, пунктом 4.6 якого передбачено, що орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Як слідує із договору про визнання електронних документів, укладеного 15.04.2014 року між Луцькою ОДПІ ГУ Міндоходів та ТзОВ «Волміт», він відповідає примірному договору про визнання електронних документів, затвердженому Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.

З матеріалів справи слідує, що Луцька ОДПІ ГУ Міндоходів в односторонньому порядку розірвала договір про визнання електронних документів від 15.04.2014 року у зв'язку із незнаходженням позивача за податковою адресою, з покликанням на довідку від 03.11.2014 року.

Проте, суд не погоджується із доводами відповідача про наявність підстав для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 15.04.2014 року, оскільки позивач не змінював місця реєстрації, юридично та фактично знаходився за адресою: м. Луцьк, вул. Сонячна, 3, яка в розумінні пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України є його податковою адресою, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а. с. 24), договором оренди від 01.02.2014 року (а. с. 49), Статутом товариства (а. с. 52-55). При цьому, суд не бере до уваги довідку про не встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків від 03.11.2014 року та рапорт від 03.11.2014 року (а. с. 32, 34), оскільки вони не є належними доказами, які підтверджують місцезнаходження позивача.

Відтак, на думку суду, у Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів були відсутні підстави для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 15.04.2014 року, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання таких дій протиправними підлягають до задоволення.

Правова позиція позивача полягає у тому, що відповідач відмовив в укладенні договору про визнання електронних документів від 19.11.2014 року, про що свідчить квитанція № 2, за якою документ не прийнято (а. с. 14).

Разом з тим, з листа Луцької ОДПІ ГУ ДФС від 12.12.2014 року слідує, що рішення про поновлення або укладення нового договору між Луцькою ОДПІ та ТзОВ «Волміт» на даний час не прийнято, в разі прийняття такого рішення позивача буде повідомлено додатково (а. с. 50-51).

Таким чином, на думку суду, відповідач Луцька ОДПІ ГУ ДФС протиправно допускає бездіяльність щодо не укладення договору про визнання електронних документів, який надсилався позивачем 19.11.2014 року, 04.12.2014 року, 15.12.2014 року (а. с. 16-18, 66-68, 70-72). При цьому, відповідачем не доведено наявність передбачених законодавством України підстав для відмови в укладенні такого договору.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій Луцької ОДПІ ГУ ДФС щодо відмови в укладенні договору про визнання електронних документів від 19.11.2014 року та зобов'язання Луцьку ОДПІ ГУ ДФС укласти договір про визнання електронних документів від 19.11.2014 року, виходячи із положень частини другої статті 162 КАС України (якою передбачено право суду прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень), підлягають до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправною бездіяльність Луцької ОДПІ ГУ ДФС щодо неукладення договору про визнання електронних документів між Луцькою ОДПІ ГУ ДФС та ТзОВ «Волміт», та зобов'язання Луцьку ОДПІ ГУ ДФС укласти з позивачем договір про визнання електронних документів, в решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно із частиною третьою статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На думку суду, оскільки позовні вимоги немайнового характеру задоволено частково, а за подання вказаного адміністративного позову належало сплатити судовий збір в розмірі 73,08 грн., тому на користь позивача слід частково присудити з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 36,54 грн., сплачений квитанцією від 16.12.2014 року (а. с. 2).

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 КАС України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів № 1 від 15 квітня 2014 року, укладеного між Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Волинській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волміт».

Визнати протиправною бездіяльність Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області щодо неукладення договору про визнання електронних документів між Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волміт».

Зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Волміт» договір про визнання електронних документів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волміт» судовий збір в розмірі 36 гривень 54 копійки (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Валюх

Постанова складена у повному обсязі 09 лютого 2015 року