Справа № 2а-4014/12/1470
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. м. Київ К/800/34659/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.,
Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року у справі № 2а-4014/12/1470 за позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування припису, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про скасування припису від 08.06.2012 року № 135 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано зупинити експлуатацію зерносховища в с. Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що припис № 135 від 08.06.2012 року є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки винесений в результаті проведеної позапланової перевірки відповідачем, підстави для проведення якої були відсутні, а позивач не є суб'єктом містобудування, оскільки зерносховище не будувала, не експлуатує його, та цей об'єкт нерухомого майна їй не належить, а відтак, оскаржуваний припис винесений особі, тобто позивачу, яка не має жодного відношення до зерносховища.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано припис № 135 від 08.06.2012 року.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 07.06.2012 року головним державним інспектором Північно-західного інспекційного відділу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил позивачем на об'єкті: зерносховище зі стоянкою сільгосптехніки в с. Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області, якою було встановлено факт використання зерносховища без введення його в експлуатацію.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт від 07.06.2012 року, винесено приписи № 131 від 07.06.2012 та № 135 від 08.06.2012 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також складено протокол від 07.06.2012 року про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності відносно позивача.

Приписом № 135 від 08.06.2012 року позивача зобов'язано зупинити експлуатацію зерносховища в с. Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачем не надано суду жодних доказів, що саме позивач проводила самочинне будівництво зерносховища та те, що позивач є власником вказаного нерухомого майна.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" визначено, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Згідно з пунктами 16, 17 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2012 року № 466, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки складається протокол разом з приписом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач згідно довідки Первомайського МБТІ не є власником нерухомого майна (зерносховища).

Разом з тим, судами попередніх інстанцій, в порушення положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повного та всебічного розгляду справи, не встановлено кому саме належить самочинно збудоване майно.

Колегія суддів зауважує, що факт відсутності державної реєстрації за позивачем права власності на самочинно збудоване приміщення не означає, що це приміщення не перебуває у фактичному володінні позивача.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що в матеріалах справи містяться угоди про умови інвестування об'єкта спільної власності між ТОВ "Агрофірма Корнацьких", ПП "Стройфірма Корнацьких" та ОСОБА_5, ОСОБА_4, та ОСОБА_6 про інвестування забудови капітальних споруд, однак правової оцінки даним угодам не надано, їх зміст не досліджено.

Відносно посилань судів попередніх інстанцій на документи прокуратури та податкової інспекції з яких вбачається, що зазначене зерносховище експлуатує ТОВ "Агрофірма Корнацьких", то колегія суддів зазначає, що вказаний факт не спростовує експлуатацію майна і позивачем.

Також слід зазначити, що судами попередніх інстанцій не надано відповідної оцінки та не спростовано про те, що судовим рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року встановлено факт укладення ОСОБА_4 договору охорони вказаного зерносховища.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності направлення справи на новий розгляд.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)