Справа № 2011/19214/12
Суддя: Федосенко В. В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/4/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 лютого 2015 року. Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - Федосенко В.В.,

при секретарі - Прядко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району міста Харкова про визнання дій протиправними та незаконними

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати протиправними та незаконними дії центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова у призначенні позивачу медикаментозного лікування 16 березня 2011 року, що призвело до погіршення його здоров'я, а також визнати протиправними та незаконними дії центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова у відмові надати йому психологічну послугу

2 серпня 2011 року, що призвело до нервово зриву та погіршення його здоров'я, посилаючись на те, що

16 березня 2011 року відповідачем ОСОБА_1 було призначено медикаментозне лікування, яке він почав застосовувати з 20 березня 2011 року. Він приймав ліки «Транквілар» і «Афобазол».

Позивач посилався на те, що дії відповідача у призначенні йому медичних препаратів для лікування є незаконними і доказуються наступним.

Відповідач не належить до закладу охорони здоров'я, які зазначаються в ст. 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» (із змінами) від 19.11.1992 № 2801- XII. За таких підстав відповідач порушив частину 1, 2 статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я».

Позивач посилався на те, що працівник ЦСССДМ Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_2 не є кваліфікованим фахівцем з медицини, а у відповідача відсутня ліцензія на проведення медичного лікування клієнтів центру. Позивач посилався на ст. 5 Закону України «Про соціальні послуги» (із змінами) від 19.06.2003 № 966-1V, в якій психологічними послугами визначається надання консультацій з питань психічного здоров'я та поліпшення взаємин з оточуючим соціальним середовищем, застосування психодіагностики, спрямованої на вивчення соціально-психологічних характеристик особистості, з метою її психологічної корекції або психологічної реабілітації, надання методичних порад.

2 серпня 2011 року працівник відповідача ОСОБА_3 відмовила ОСОБА_1 в наданні психологічної послуги, що суперечить ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» (із змінами) від 19.06.2003 № 966-4, де зазначається , що соціальні послуги - комплекс правових, економічних, психологічних, освітніх, медичних, реабілітаційних та інших заходів, спрямованих на окремі соціальні групи чи індивідів, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги (далі - особи, що потребують соціальних послуг), з метою поліпшення або відтворення їх життєдіяльності, соціальної адаптації та повернення до повноцінного життя. Відповідно до ст. 3 наведеного Закону надання соціальних послуг ґрунтується на принципах: адресності та індивідуального підходу; доступності та відкритості; добровільності вибору отримання чи відмови від надання соціальних послуг; гуманності; комплексності; максимальної ефективності використання бюджетних та позабюджетних коштів суб'єктами, що надають соціальні послуги; законності; соціальної справедливості; забезпечення конфіденційності суб'єктами, які надають послуги, дотримання ними стандартів якості, відповідальності за дотримання етичних і правових норм. Позивач посилався на те, що він та його сім'я знаходилися на той час під соціальним супроводом, а тому відмова відповідача у наданні йому психологічної послуги суперечило вимогам пункту 2.3. наказу Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту від 25.04.2008 № 1795, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.05.2008 за № 471/15162 «Про затвердження Порядку здійснення соціального супроводу центрами соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді сімей та осіб, які опинилися у складних життєвих обставинах», який діяв в той період. Згідно наведеній нормі здійснення соціального супроводу передбачає, зокрема, психологічну, соціальну та юридичну підтримку, призначенням якої є надання професійної посередницької допомоги у розв'язанні різноманітних проблем. Позивач посилається на те, що ст. 5 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що психологічні послуги - надання консультацій з питань психічного здоров'я та поліпшення взаємин з оточуючим соціальним середовищем, застосування психодіагностики, спрямованої на вивчення соціально-психологічних характеристик особистості, з метою її психологічної корекції або психологічної реабілітації, надання методичних порад.

Відповідач заперечував на адміністративний позов ОСОБА_1 Посилався на те, що для перевірки заяви ОСОБА_1 нібито призначення посадовою особою Центру «медикаментозного лікування» ХМЦСССДМ «Довіра» було ініційовано службове розслідування, в результаті якої дана заява не знайшла свого офіційного підтвердження, про що було письмово повідомлено позивача. Вказане питання також було розглянуто Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та було винесено постанову від 08.06.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи. Прокуратурою Дзержинського району м. Харкова 26.10.2011 року дана постанова була скасована та направлена на додаткову перевірку, результатом чого ДІМ ЦВМ дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 р.), за відсутності ознак злочину передбаченого ст. 296 КК України.

Твердження позивача щодо, начебто, відмови психолога Центру у наданні психологічної послуги не відповідає дійсності реальним обставинам. Так, гр. ОСОБА_1 було призначено час 2 серпня 2011 року з 15:00 до 16:00 години для отримання психологічної консультації, позивач з'явився до центру в зазначений день о 17:30, з вимогою надання негайної психологічної консультації. Психолог Центру, окрім надання психологічних консультацій, виконує також іншу роботу, відповідно до своїх функціональних обов'язків, і на момент приходу позивача виконувала доручення керівництва, проте категоричної відмови в наданні психологічної консультації позивачу не надала, а просила зачекати до моменту завершення виконання вказаного доручення. Про даний інцидент був складений акт працівників Центру.

Позивач в судове засідання не з'явився та просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, про що подав до суду письмову заяву.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився та просив розглядати справу за його відсутності, позов не визнає, про що подав до суду письмову заяву.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України - судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16 березня 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача - Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова зі скаргами на свій психологічний стан, про що є запис в картці отримувача послуг № 883, відкритою відповідачем 17 листопада 2009 року.

Психологом Центру ОСОБА_2 позивачу було призначено медикаментозне лікування. Даний факт підтверджується свідком ОСОБА_4, яка працює на посаді начальника відділу по соціальній роботі ЦСССДМ Дзержинського району м. Харкова; доповідною запискою начальника відділу наданою директору Харківського міського ЦСССДМ «Довіра» Дроздовій Т.В.; постановою ДІМ ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 08.06.2011; квитанціями про сплату позивачем 31,20 гривень за придбання таблеток «Гидазепам», 61,00 гривень за придбання таблеток «Афобазол», 25,98 гривень за придбання таблеток «Транквилар».

Свідок ОСОБА_4 повідомила, що за наказом директора ХМЦСССДМ «Довіра» вона проводила службову перевірку щодо скарги ОСОБА_1 на призначення ОСОБА_2 медикаментозного лікування. Для з'ясування цих обставин свідок ОСОБА_4 викликала до Центру ОСОБА_2 та зажадала від останньої надати письмові пояснення щодо цього інциденту. На питання ОСОБА_4 щодо призначення медикаментозного лікування ОСОБА_1 ОСОБА_2 пояснила, що призначаючи ліки вона діяла як психолог та колишній медичний працівник. ОСОБА_4 також підтвердила, що складала доповідну, копію якої надав до суду позивач і ця доповідна є справжньою.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, як на підставу доказу того, що позивачу не призначалися ліки. В абзаці третьому постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 08.06.2011 з пояснень наданих ОСОБА_2 йдеться, що вона дійсно в той період працювала в ЦСССДМ Дзержинського району м. Харкова на посаді провідного спеціаліста. 16 березня 2011 року до неї звернувся гр. ОСОБА_1 з проханням надати йому психологічну допомогу. під час спілкування зі ОСОБА_1 будь-яких призначень медичних препаратів чи проходження психотерапії вона здійснювала.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» (що діяла на час подання адміністративного позову) безпосередню охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров'я. Пунктом 1.1 «Положення про Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова», затвердженого рішенням Харківської міської ради від 22.12.2010 № 80/10 визначено, що Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова, скорочена назва РЦСССДМ Дзержинського району м. Харкова (далі - Центр) є спеціальним закладом, що забезпечує організацію та проведення у територіальній громаді м. Харкова соціальної роботи із соціально незахищеними категоріями сімей, дітей та молоді, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги. Відповідно ЦСССДМ Дзержинського району м. Харкова не відноситься до медичних закладів, тому ствердження позивача, що відповідач не мав законних підстав призначати йому ліки судом приймаються як обґрунтовані.

Відповідно до п. 9 «Загального Положення про центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2004 № 1126, що діяв під час виникнення спору основними завданнями районного, міського, районного у містах, селищного та сільського центру є:

1) участь у виконанні загальнодержавних та інших соціальних програм шляхом проведення соціальної роботи із сім'ями, дітьми та молоддю, зокрема забезпечення соціального обслуговування, соціального супроводу та патронажу, соціальної профілактики і реабілітації, соціальної та психологічної адаптації;

2) створення спеціалізованих формувань та забезпечення їх функціонування;

3) залучення громадськості до проведення роботи із сім'ями, дітьми та молоддю, підтримка та розвиток волонтерського руху.

Тобто, основними завданнями відповідача є проведення соціальної роботи, а не медикаментозне лікування клієнтів Центру.

Погіршення стану здоров'я позивача після приймання ліків підтверджується його зверненням до дільничного терапевта та невропатолога. Тому суд погоджується з тим, що у позивача погіршився стан здоров'я після приймання ліків, які йому призначила ОСОБА_2

2 серпня 2011 року позивач звернувся о 16:30 годин до відповідача з проханням надати йому психологічну послугу. Психологом Центру ОСОБА_3 позивачу було відмовлено в наданні психологічної послуги з причини виконування останньою доручення начальника відділу Центру. Свідок ОСОБА_4 не заперечувала той факт, що на момент звернення ОСОБА_1 до Центру 02.08.2011 ОСОБА_3 виконувала її завдання і не могла відразу надати психологічну консультацію позивачу.

Наказом Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова від 07.07.2011 № 78 «Про взяття під соціальний супровід сім'ї ОСОБА_1, яка опинилась в складних життєвих обставинах» позивач під час звернення 02.08.2011 до відповідача знаходився під соціальним супроводом. Відповідно до п. 1.4. «Порядку здійснення соціального супроводу центрами соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді сімей та осіб, які опинилися у складних життєвих обставинах», що діяв на той час, затвердженого наказом Міністерства сім'ї молоді та спорту від 25.04.2008 № 1795 соціальний супровід базується на принципах: добровільності в прийнятті допомоги, активної участі сім'ї або особи в подоланні складних життєвих обставин; поваги до людини, визнання її цінності незалежно від реальних досягнень та поведінки особистості; реалізації першочергового права дитини на зростання та виховання в сім'ї. Індивідуального та диференційованого підходу до кожної особи, кожної сім'ї з урахуванням їхніх потреб та особливостей; системності, комплексності, безоплатності, доступності соціальних послуг; толерантності та гуманізму, відповідальності за дотримання норм професійної етики; пріоритетності інтересів сім'ї в цілому й окремих її членів, збереження цілісності сім'ї.

Суд ставить під сумнів ствердження відповідача, що позивачу була би надана психологічна послуга пізніше.

Як вбачається з медичної довідки КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги» від 29.09.2011№ 609 2 серпня 2011 року об 17:59 за місцем знаходження відповідача: АДРЕСА_1 к хворому ОСОБА_1, 37 років виїжджала о/р ШМД № 101, лікар ОСОБА_7, який був госпіталізований до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова». Тобто, швидка допомога прибула за хвилину до кінця робочого дня ЦСССДМ Дзержинського району м. Харкова. До того, позивачем об 17:50 02.08.2011 було надано скаргу відповідачу про відмову психологом центру надати йому психологічну послугу. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не дотримався основного принципу надання соціальних послуг у вигляді доступності та відкритості, про що йдеться в ст. 3 Закону України «Про соціальні послуги» та відсторонився від значення пріоритетності інтересів сім'ї в цілому й окремих її членів, про що йдеться в п. 1.4. «Порядку здійснення соціального супроводу центрами соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді сімей та осіб, які опинилися у складних життєвих обставинах».

Психологічні послуги - надання консультацій з питань психічного здоров'я та поліпшення взаємин з оточуючим соціальним середовищем, застосування психодіагностики, спрямованої на вивчення соціально-психологічних характеристик особистості, з метою її психологічної корекції або психологічної реабілітації, надання методичних порад, відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 5 Закону України «Про соціальні послуги».

Суд погоджується з висновками позивача про відмову ЦСССДМ Дзержинського району м. Харкова надати йому психологічну послугу 02.08.2011 виходячи з того, що відповідач відразу не відреагував на скаргу, яку отримав об 17:50 та не звернув увагу на психоемоційний стан позивача, коли той звернувся до відповідача.

Факт того, що відмова 02.08.2011 ЦСССДМ Дзержинського району м. Харкова надати позивачу психологічну послугу призвела до його нервового зриву і погіршенню здоров'я суд вважає доведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів, які би свідчили про правомірність дій Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова, а тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 94 КАС України.

На підставі ст.16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я»,ст. ст.3, 5 Закону України «Про соціальні послуги», Положення про Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова затвердженого рішенням Харківської міської ради від 22.12.2010 № 80/10 та керуючись ст. ст. 7-9, 18, 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

1) Визнати протиправними та незаконними дії центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова у призначенні ОСОБА_1 медикаментозного лікування 16 березня 2011 року, що призвело до погіршення його здоров'я.

2) Визнати протиправними та незаконними дії центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова у відмові надати ОСОБА_1 психологічну послугу 2 серпня 2011 року, що призвело до нервового зриву та погіршення його здоров'я.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її проголошення, а якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, або у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, шляхом подачі до Апеляційного адміністративного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова апеляційної скарги.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Федосенко В.В.

13 лютого 2015 року року м. Харків