Справа № П/811/2014/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2015 рокусправа № П/811/2014/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 липня 2014 року у справі № П/811/2014/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-промислова компанія „Універсал-Груп" до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-промислова компанія „Універсал-Груп? (далі за текстом - ТОВ „ТПК„Універсал-Груп") звернулось до суду з позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі за текстом - Долинська ОДПІ), в якому просило визнати протиправними тиа скасувати податкові повідомлення-рішення № від 18.06.14, №000182220 від 18.06.14.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 липня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Долинської ОДПІ № від 18.06.14, №000182220 від 18.06.14.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

На підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ „ТПК„Універсал-Груп" з 11.02.11 зареєстроване як юридична особа Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, перебуває на податковому обліку в Долинській ОДПІ та є платником податку на додану вартість.

З 16.05.2014 року по 22.05.2014 року Долинською ОДПІ на підставі наказу №190 від 15.05.14, направлень на перевірку №87 від 15.05.14, №88 від 15.05.14 проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ „ТПК„Універсал-Груп" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо відображення правових відносин з ТОВ „Земмаш - запчастина" за період з 01.03.12 по 31.03.12 та правових відносин з ТОВ „ТК „Агротрейд" за період з 01.02.12 по 28.02.12.

За результатами проведеної перевірки складено акт №214/11-06-2200/37530354 від 02 червня 2014 року, відповідно до висновків якого позиваче порушено вимоги: п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 5 118 грн. за 1 квартал 2012 року; п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 4 874 грн., в т.ч.: за лютий 2012 року - 604 грн., березень 2012 року - 4 270 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення форми „Р?:

- № від 18.06.14, яким позивачу згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового Кодексу України та відповідно до абз.2 п.123.1ст.123 Податкового Кодексу України, за порушення п.138.8 ст.138 Податкового Кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за основним платежем на суму 5118 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1279,50 грн., усього - 6397,50 грн.

- № від 18.06.14, яким позивачу згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового Кодексу України та відповідно до абз.2 п.123.1ст.123 Податкового Кодексу України, за порушення п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 4 874 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1218,50 грн., усього - 6092,50 грн.

Зазначені висновки про заниження податку на прибуток обґрунтовані безпідставним формуванням позивачем витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, по взаємовідносинах з ТОВ „ТК „Агротрейд" у І кварталі 2012 року на суму 3021, 34 грн. (що призвело до заниження оподатковуваного доходу на 3021, 34 грн. та заниження податку на прибуток на 634 грн.), а також по взаємовідносинах з ТОВ „Земмаш - запчастина" за І квартал 2012 року на суму 21350, 79 грн. (що призвело до заниження оподатковуваного доходу на 21350, 79 грн. та заниження податку на прибуток на 4484 грн.).

Висновки податкового органу про заниження податку на додану вартість обґрунтовані безпідставним формуванням позивачем податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ „ТК „Агротрейд? у лютому 2012 року на суму 604 грн., з ТОВ„Земмаш - запчастина? у березні 2012 року на суму 4270 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ „ТК „Агротрейд" та ТОВ „ТПК „Універсал - Груп" укладено договір №169 від 06.01.12, за умовами якого ТОВ „ТК „Агротрейд" (постачальник) зобов'язується поставити, а ТОВ „ТПК „Універсал - Груп" (покупець) прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та ціні, які вказані в рахунках - фактурах.

На виконання умов зазначеного договору ТОВ „ТК „Агротрейд" поставило позивачу партіями запасні частини вартістю 3625, 61 грн., про що виписані такі первинні документи: рахунок-фактура №с-00001601 від 01.02.12, видаткова накладна №12 від 02.02.12, податкова накладна №6 від 01.02.12 на суму 1700,38 грн., в т.ч. ПДВ - 283,40 грн.; рахунок-фактура №с-00001843 від 06.02.12, видаткова накладна №62 від 06.02.12, податкова накладна №57 від 06.02.12 на суму 1 650 грн., в т.ч. ПДВ - 275 грн.; рахунок-фактура №с-00002356 від 04.02.12, видаткова накладна №172 від 14.02.12, податкова накладна №159 від 14.02.12 на суму 275,23 грн., в т.ч. ПДВ - 45,87 грн.

Оплата товару здійснена позивачем у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень №59 від 01.02.12, №91 від 14.02.12, №113 від 21.02.12.

На підставі податкових накладних ТОВ „ТК „Агротрейд" позивачем сформовано податковий кредит у податковій декларації з ПДВ за лютий 2012 року у розмірі 604,27 грн., а вартість придбаних товарів у розмірі 3021, 34 грн. включена до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, податкової декларації з податку на прибуток підприємства у 1 кварталі 2012 року.

На підтвердження перевезення товарів від постачальника ТОВ „ТК „Агротрейд" (м.Харків) позивачем надано копії квитанцій вантажоперевізника ТОВ „Делівері" від 06.02.12 та від 17.02.12.

Операції з оприбуткування придбаних у ТОВ „ТК „Агротрейд" товарів відображено у бухгалтерському обліку позивача відповідними проводками.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ „Земмаш - запчастина".

Судом установлено, що позивач замовив у ТОВ „Земмаш - запчастина" запасні частини вартістю 25 620,95 грн.

Передоплата товару проведена на підставі виставленого рахунку-фактури №СФ-0000163 від 27.02.12 у безготівковій формі, шляхом списання коштів з банківського рахунка позивача на оплату товару за платіжним дорученням №152 від 06.03.12. У зв'язку з цим ТОВ „Земмаш - запчастина" на адресу позивача виписано податкову накладну №41 від 06.03.12 на суму 25620,95 грн., в т.ч. ПДВ - 4 270,16 грн. Товар поставлений позивачу за видатковою накладною №РН-0000155 від 06.03.12.

На підставі податкової накладної ТОВ „Земмаш - запчастина" позивачем сформовано податковий кредит у податковій декларації з ПДВ за березень 2012 року у розмірі 4 270,16 грн., а вартість придбаних товарів у розмірі 21350, 79 грн. включена до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, податкової декларації з податку на прибуток підприємства у 1 кварталі 2012 року.

Щодо обставин фактичного постачання товарів судом установлено, що придбаний у ТОВ „Земмаш-запчастина" товар доставлений з м.Харкова до м.Долинська Кіровоградської області працівником ТОВ „ТПК „Універсал - Груп" - водієм ОСОБА_1, який відповідно до наказу №45 від 06.03.12 був направлений у відрядження з метою закупки товару та на ім'я якого буда видана довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ „Земмаш - запчастина? №26 від 06.03.12, що зареєстрована в журналі реєстрації довіреностей ТОВ „ТПК „Універсал - Груп". Про роботу вантажного автомобіля, яким перевозився товар, складено подорожній лист №9 від 06.03.12, копія якого наявна в матеріалах справи.

Операції з оприбуткування придбаних у ТОВ „Земмаш - запчастина" товарів відображено у бухгалтерському обліку позивача відповідними проводками.

Виявлені порушення податкового законодавства кваліфіковані податковим органом за п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України і полягали в тому, що позивач сформував витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, та податковий кредит з податку на додану вартість за господарськими операціями з вказаними контрагентами, визнаними правочинами, які не спричиняють реального настання правових наслідків.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового Кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.4 статті 138 Податкового Кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

У відповідності до пункту 138.8 статті 138 Податкового Кодексу України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

При цьому, згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового Кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника податку сум ПДВ за такими накладними.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вимоги до первинних документів викладені у частині 2 статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні? від 16.07.1999 № 996-XIV, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пункту 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків іі надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

Судом першої інстанції на підставі досліджених первинних документів зроблено обґрунтований висновок, що надані позивачем первинні документи, підтверджують виконання господарських операцій та мають всі необхідні реквізити первинного документу бухгалтерського обліку, обов'язковість яких встановлена ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України та п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги посилання податкового органу на довідку Харківської ОДПІ Харківської області ДПС №613/220/37682048 від 23.11.12 „Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ „ТК Агротрейд" щодо підтвердження здійснення господарських відносин із платниками податків з ТОВ „ПКЦ Моторс СИМ", ВКФ „Агромарін", ТОВ компанія „Нова Ера", ТОВ „ПМТО „Агропромтехніка" за лютий 2012 року", та акт Харківської ОДПІ Харківської області ДПС №628/220/36308481 від 27.11.12 „Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ „Земмаш-запчастина" щодо документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів - ТОВ „Альфа мед 2006? за період березень 2012 року", якими не підтверджено реальність здійснення господарських взаємовідносин з придбання товарів у контрагентів - постачальників та по операціях з продажу товарів підприємствам - покупцям, з огляду на те, що зазначені акт та довідка свідчать про порушення з боку контрагента позивача, за які чинним законодавством встановлені певні види відповідальності, і не доводять порушення позивачем податкового законодавства, тому колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки статтею 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 р. у справі „Інтерсплав проти України").

Таким чином, безпідставними є посилання податкового органу на нікчемність правочинів по ланцюгу постачання.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції було досліджено співвідношення між документальним підтвердженням права позивача на податковий кредит, формування валових витрат та обставинами реального здійснення господарських операцій, за наслідками аналізу якого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про реальність господарських операцій та протиправність оскаржуванних податкових повідомлень - рішень.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 липня 2014 року у справі № П/811/2014/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров