Справа № 804/5215/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 рокусправа № 804/5215/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Тубольцева О. В. (дов. від 26.10.2012 р.)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року

у справі № 804/5215/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Торгстрой»

до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.03.2014 № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підтвердження правомірності формування податкового кредиту надано всі первинні документи, які були досліджені податковим органом під час проведення перевірки. Твердження податкового органу про відсутність підтверджуючих документів щодо податкового кредиту не відповідають дійсності, оскільки під час проведення перевірки позивачем в повному обсязі було надано відповідачу як податкові накладні, так і реєстри обліку придбання товарів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2014 позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.03.2014 №.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу (а.с.83), в якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована обставинами, викладеними в акті перевірки підприємства позивача. Відповідач зазначає, що позивачем завищено задекларований залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 433352 грн. через завищення податкового кредиту.

Представник відповідача судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Торгстрой" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт №155/22-02/32010549 від 17.03.2014.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено задекларований залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду у сумі - 433352 грн., у т. ч. за грудень 2013 року - 433352,00 грн.

До такого висновку податковий орган дійшов з огляду на те, завищення задекларованого залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, у сумі 433352,00 грн., відбулось внаслідок того, що підприємством віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість без підтверджуючих податкових накладних,тобто, як зазначено в акті перевірки, до перевірки не надано податкові накладні, а саме: від 06.12.2012 № 23, від 05.02.2013 № 5, від 28.02.2013 № 17.

Отже, відповідач встановив відсутність у платника податків - ТОВ "АТБ-Торгстрой" права на отримання податкового кредиту у зв'язку з не підтвердженням його необхідними первинними документами, зокрема податковими накладними.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2014, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року у сумі 433352,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність висновків податкового органу.

Спір між сторонами виник в приводу правильності формування податкового кредиту з операцій виконання підрядних робіт ТОВ «Дніпрожилбуд» на користь позивача у відповідних податкових періодах.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст.200 ПК України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.п. 200.3 ст.200 ПК України).

Згідно з п.200.4 ст.200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, правомірність визначення суми бюджетного відшкодування залежить від правомірного визначення платником податків суми податкового кредиту.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, вбачається, підставою для включення відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду є факт сплати (нарахування) цього податку у зв'язку з придбанням платником податку товарів (робіт, послуг), що підлягають використанню в його господарській діяльності, при обов'язковій умові надання податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість у порядку, встановленому Податковим кодексом України, після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість з'ясуванню підлягають, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Господарською операцією, згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Матеріалами справи підтверджено, що у грудні 2012 року та лютому 2013 року ТОВ «Дніпрожилбуд» виконано на користь позивача будівельно-монтажні роботи на загальну суму 2 166 761,00 грн., в т. ч. ПДВ 433352,00 грн.

Факт виконання вказаних вище робіт відповідачем не спростовується.

У встановленому порядку на підтвердження здійснення операцій з виконання підрядних робіт ТОВ «Дніпрожилбуд» складені та видані податкові накладні №23 від 06.12.2012 на загальну суму 1530000,00 грн., в т. ч. ПДВ 255000,00 грн., №17 від 28.02.2013 на загальну суму 612004,13 грн., в т. ч. ПДВ 102000,69 грн., №5 від 05.02.2013 на загальну суму 458109,07 грн., в т. ч. ПДВ 76351,51 грн.

Означені податкові накладні, на підставі яких суми податку на додану вартість віднесені позивачем до податкового кредиту у відповідних податкових періодах (грудні 2012 року, лютому 2013 року) пройшли реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, включені позивачем до Реєстру виданих та отриманих податкових накладних відповідних податкових періодах (за березень 2013 року, грудень 2012 року).

Дані щодо вказаних операцій внесені також у Розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за березень 2013 року, Розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за грудень 2012 року.

Отже вказані вище докази в їх сукупності підтверджують підстави видачі означених вище податкових накладних та їх наявність на час відображення відповідних операцій з виконання підрядних робіт в податковому обліку.

Таким чином, доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку позивача у відповідних податкових періодах матеріали справи не містять: суми податку на додану вартість з операції виконання підрядних робіт по взаємовідносинам з ТОВ «Дніпрожилбуд» задекларовані позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість у відповідних звітних періодах правомірно.

Посилання відповідача на той факт, що перелічені вище податкові накладні не були надані до перевірки, колегія суддів не приймає до уваги.

Як вбачається з акту перевірки від 167.03.2014, в ході перевірки податковим органом досліджувались реєстри обліку придбання товарів (робіт, послуг), податкові накладні, первинні документи.

При цьому посилаючись на відсутність певних податкових накладних, відповідач в акті перевірки, разом з тим, розкриває всю інформацію, яка міститься виключно в цих податкових накладних і відсутня в реєстрах податкових накладних (номенклатура (вид) товару/послуг).

До того ж запити щодо надання до перевірки відповідних документів позивачу надавались.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає неправомірним зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року у сумі 433352,00 грн. оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Суд першої інстанції під час розгляду справи в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2014 у справі № 804/5215/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко