Справа № 825/3699/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3699/14 Головуючий у 1-й інстанції: Смірнова О.Є. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівКлючковича В.Ю.,
Собківа Я.М.,
При секретарі судового засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Датчикове підприємство «Завод Рапід» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Датчикове підприємство «Завод Рапід» пред'явило позов до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2014 № .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, працівниками ДПІ у м. Чернігові проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Датчикове підприємство «Завод Рапід» з питань достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість в складі податкового кредиту операцій з ТОВ «Атомтехнологія» за червень 2012 року, за результатами якої складено акт від 29.09.2014 № 2192/22/35779941 (а.с. 9-26).

В вищезазначеному акті перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, встановлено заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет у загальній сумі 11291,00 грн., в тому числі за червень 2012 року на 11291,00 грн.

За висновками акта перевірки ДПІ у м. Чернігові винесено податкове повідомлення-рішення від 17.10.2014 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 11291,00 грн. за основним платежем та 2822,75 грн. за штрафними санкціями (а.с. 27).

Позивач не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність прийняття податкового повідомлення-рішення відповідачем суду не доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів може погодитись із огляду на наступне.

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає зокрема у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг.

При цьому згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (пункти 14.1.156, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України)

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності ТОВ «Датчикове підприємство «Завод Рапід» є ремонт і технічне обслуговування повітряних і космічних літальних апаратів, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 21.11.2014.

Так, між ТОВ «Датчикове підприємство «Завод Рапід» та ТОВ «Атомтехнології» укладено договір від 16.01.2012 № 16/01/12. За умовами даного договору ТОВ «Атомтехнології» (Постачальник) зобов'язується передати у власність ТОВ «Датчикове підприємство «Завод Рапід» (Покупець), а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити на умовах даного договору продукцію, кількісні і якісні характеристики якої викладені в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і чинний до 31.12.2012 (а.с. 63-67).

Відповідно до договору від 16.01.2012 № 16/01/12 ТОВ «Датчикове підприємство «Завод Рапід» придбало у ТОВ «Атомтехнології» спеціальну металопродукцію (сталь марки 36 НХТЮ), яку використовувало у виробничій діяльності. Факт отримання продукції підтверджується видатковими накладними від 27.06.2012 № РН-0000042 та від 28.10.2013 № РН-0000260 (а.с. 60-61). Згідно до рахунку фактури від 07.06.2012 № СФ-000129 ТОВ «Датчикове підприємство «Завод Рапід» здійснено оплату в сумі 67748,40 грн. (а.с. 57) відповідно до платіжного доручення від 07.06.2012 № 1559 (а.с. 56), що також підтверджується банківською випискою (а.с. 62). На оплачену продукцію ТОВ «Атомтехнології» виписано податкову накладну від 07.06.2012 № 2 на загальну суму 67748,40 грн., в т.ч. ПДВ 11291,40 грн. (а.с. 59).

Продукція доставлена перевізником ТОВ «Транспортна компанія «САТ», що підтверджується: договором від 10.01.2011 № 2284, укладеним між ТОВ «Транспортна компанія «САТ» та ТОВ «Датчикове підприємство «Завод Рапід» (а.с. 53-54); актом здачі-прийняття робіт від 03.07.2012 № ЧГ 0002601 (а.с. 55) та товарно-транспортною накладною від 02.07.2012 № ДН 2015288 (а.с. 58).

Вищезазначені господарські операції відображені в бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 3711 за червень 2012 року (а.с. 109).

Придбана у ТОВ «Атомтехнології» сталь використана позивачем для виготовлення продукції «датчиків тиску» (а.с. 68-92).

ТОВ «Датчикове підприємство «Завод Рапід» реалізувало продукцію, виготовлену з даної сталі, що підтверджується накладними на відпуск готової продукції (а.с. 110-129).

Отже, на підтвердження виконання вказаних правочинів (договорів) надавались первинні бухгалтерські документи, які повністю відповідають вимогам, встановлених до первинних документів, які пред'являються п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2 Положення про документальне - забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88. Вимоги правочинів (договорів) виконані в повному обсязі, сторони претензій не мають, що відповідачем в судовому засіданні не заперечувалось.

Колегія суддів також зазначає, що відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, прийнятого в порядку ст. 551 Господарського кодексу України щодо встановлення підробної реєстрації контрагентів, втрачених документів або реєстрацію на осіб, які не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження, а також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентами.

Колегія суддів зазначає, що на момент здійснення правовідносин підприємство-контрагент позивача було зареєстровано як юридична особа та платник податку на додану вартість, що підтверджується інформацією з бази даних Міністерства доходів і зборів України, яка міститься на офіційному сайті Міністерства доходів і зборів України (http://minrd.gov.ua/) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 40-42).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що операції позивача з контрагентом здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Крім того, колегія суддів не приймає посилання податкового органу, які покладені в основу акта перевірки, на акт ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 28.03.2013 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Атомтехнологія», з огляду на те, що акти про неможливість проведення зустрічних звірок не є тим самим, що і результати проведених зустрічних звірок, які є джерелом отримання податкової інформації, що положеннями ст. 83 Податкового кодексу України визначена в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації органами державної податкової служби визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок вказаного контрагенту не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 27 лютого 2014 року у справі № К/800/41631/13.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.