Справа № 2а-7363/12/1370
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Справа № 9104/181573/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м.Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2012 року в адміністративній справі за позовом Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби до Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

20 серпня 2012 року Державна податкова інспекція у Хортицькому районі м.Запоріжжя Запорізької області звернулася до суду з позовом про стягнення з рахунків ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» податкового боргу по земельному податку в сумі 27 864,24 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, його оскаржила Державна податкова інспекція у Хортицькому районі м.Запоріжжя Запорізької області, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Мотивуючи свою незгоду із судовим рішенням, апелянт зазначив, що ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» має борг перед державою по сплаті податкових зобов'язань з податку на додану вартість, який становить 27 864,24 грн.. Суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про порушення позивачем порядку звернення до суду із вимогою про стягнення узгодженого податкового боргу. Апелянт вважає, що податковий орган вправі самостійно обирати спосіб захисту державних інтересів: звернення з поданням або з адміністративним позовом.

Заперечень на апеляційну скаргу подано не було.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» є юридичною особою та перебуває на обліку в ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя Запорізької області ДПС.

ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» самостійно задекларував в податковій декларації № 1197 від 20.02.2012 р. податкові зобов'язання по земельному податку за березень 6 966,06 грн., за квітень 2012 р. 6 966,06 грн., за травень 2012 р. 6 966,06 грн., за червень 2012 р. 6 966,06 грн. Всього 27 864,24 грн..

Податковим органом у відповідності до Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» відповідачу були надіслані податкові вимоги № 1/140 від 15.06.2010 р. на суму 85 716,72 грн. та № 2/163 від 22.07.2010 р. на суму 73 236,33 грн., які надіслані з повідомленням про вручення та отримані платником.

Суд першої інстанції, розглянувши спір, дійшов висновку, що податковий орган, враховуючи, що у відповідача існує узгоджений податковий борг, повинен був звернутися до суду із поданням в порядку, встановленому ст. 183-3 КАС України, а оскільки ДПІ у Сокальському районі подала до суду адміністративний позов, порушено порядок звернення, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Згідно із частиною другою статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Разом з тим, відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

В силу вимог підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 цього ж Кодексу податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, зокрема, сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Таким чином, надіслана платникові податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії за умови, якщо від моменту надсилання податкової вимоги до моменту звернення до суду, податковий борг не зменшився до нуля. При цьому чинним податковим законодавством України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визнання боргу безнадійним.

Тобто, друга податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов'язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Як вбачається з копії облікової картки платника ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» борг відповідача перед бюджетом по сплаті податків (станом на 26 жовтня 2012 року) становив 250794 гривні 07 копійок, відповідачем не було погашено весь попередній борг після вручення йому другої податкової вимоги до вступу в силу Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, оскільки податкові вимоги відповідачу були направлені до вступу в силу Податкового кодексу України, на ці правовідносини про погашення боргу поширювалися норми Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Твердження про те, що порядок розгляду стягнення податкового боргу з рахунків передбачає звернення податкового органу з поданням в порядку ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України і лише в разі відмови в прийнятті подання заявник має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку є неправильним, враховуючи наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Колегія суддів вважає доводи суду першої інстанції помилковими, оскільки вищенаведені положення Податкового кодексу України не містять імперативної умови звернення в порядку ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України як обов'язкової підстави для подання позову про стягнення податкового боргу для розгляду в загальному порядку позовного провадження.

Крім того, і подання і позовна заява є формами звернення до суду з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Подання відрізняється від позовної заяви спрощеною процедурою розгляду із певним обмеженням прав відповідача.

Розгляд справи у позовному провадженні зумовлює більші можливості для сторін довести правомірність вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, оскільки в матеріалах справи наявні докази існування податкового боргу, який відповідачем добровільно погашений не був, після надіслання другої податкової вимоги у 2010 року податковий борг не обнулився і тому нові податкові вимоги відповідачу не недсилалися, підстави для відмови в задоволенні позовних вимог податкового органу про стягнення добровільно несплачених податків до бюджету відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, їх слід задовольнити та стягнути з ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на користь бюджету податковий борг в сумі 27 864 гривні 24 копійки.

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 КАС законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки таким вимогам постанова Львівського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2012 року не відповідає, відповідно до статті 202 КАС України, вона підлягає скасуванню, з ухваленням нової - про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м.Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2012 року в справі № 2а-7363/12/1370 скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м.Запоріжжя Запорізької області задовольнити.

Стягнути з рахунків Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» (м. Львів, вул.Наукова, 7, ) на користь Державного бюджету України 27864 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні 24 (двадцять чотири) копійки податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб .

Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено та підписано 16 лютого 2015 року.