Справа № 761/27741/13-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 26 червня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до дільничного інспектора міліції Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві Євтушенко Я.А., Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м.Києві про визнання дій неправомірними та такими що позбавили права на лікування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до дільничного інспектора міліції Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві Євтушенко Я.А., Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м.Києві про визнання дій неправомірними та такими що позбавили права на лікування. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 16.05.2013 року у приміщенні суду до позивача було застосовано фізичну силу та її примусово доставлено до приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України у м.Києві. Після надання медичної допомоги і хибного висновку лікаря відносно позивача складено протокол про адміністративне затримання. Зазначала, що дії відповідачів, щодо її затримання, доставляння до приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України у м.Києві є протиправними та такими, що позбавили її права на лікування з 16-21 травня 2013 року у належних умовах і під наглядом лікаря. Просила суд оскаржені дії і бездіяльність лейтенанта міліції Євтушенко Ярослава Анатолійовича (відповідач-1) дільничного інспектора міліції Шевченківського РУ ГУМВС України у м.Києві та Шевченківського РУ ГУМВС України у м.Києві (відповідач-2) визнати протиправними та такими, що позбавили позивача права на лікування 16-21 травня 2013 року у належних умовах під наглядом лікаря гіпертонічного кризу і його наслідків, права на участь у розгляді заяви від 16.05.2013 року про відстрочення виконання постанови районного управління міліції.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 26 червня 2014 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.05.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва винесено постанову, відповідно до якої позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на п'ять діб з моменту проголошення постанови.

16.05.2014 року о 10 год. 10 хв. відносно позивача був складений протокол про адміністративне затримання з метою виконання адміністративного стягнення, який містить обов'язкові реквізити (серії та номеру), передбачених чинним законодавством, його форма та зміст відповідають типовій формі протоколу про адміністративне затримання, встановленого додатком № 3 до Інструкції.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст.260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення його на місці правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається адміністративне затримання особи.

Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей та інше, передбаченого цією статтею визначається цим кодексом та іншими законами України.

Згідно до ст.326 КУпАП, постанова районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про міліцію», основними завданнями органів внутрішніх справ зокрема є виконання адміністративних стягнень До складу місцевої міліції входять спеціальні приймальники для осіб, підданих адміністративному стягненню.

Згідно положень ст. 11 ЗУ «Про міліцію», міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право: затримувати і тримати у спеціально відведених для цього приміщеннях осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, для складання протоколу або розгляду справи по суті, якщо ці питання не можуть бути вирішені на місці, - на строк до трьох годин, а у необхідних випадках для встановлення особи і з'ясування обставин правопорушення - до трьох діб з повідомленням про це письмово прокуророві протягом 24 годин з моменту затримання, проводити огляд осіб, речей, що знаходяться при них, транспортних засобів і вилучати документи та предмети, що можуть бути речовими доказами або використані на шкоду їх здоров'ю, у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, провадити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Пунктом 4.1. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.10.2013 N950, встановлено, що з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості складання його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов у справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів.

Статтею 327 КУПАП визначено порядок відбування адміністративного арешту. Так, ч.1 ст.327 КУПАП передбачено, що осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи внутрішніх справ.

Згідно з ч.2 ст.327 КУпАП, строк адміністративного затримання зараховується до строку адміністративного арешту.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року клопотання ОСОБА_2 про забезпечення доказів - задоволено частково.

Забезпечено в адміністративній справі докази шляхом витребування у Спеціальному приймальнику для утримання осіб підданих адміністративному арешту ГУ МВДС України в м.Києві (02099, м.Київ, вул.Ремонтна, 7): а) витяг з журналу первинного обстеження осіб, поміщених в приймальник із записами за 16 травня 2013 року щодо стану здоров»я ОСОБА_2; б) витяг з журналу надання медичної допомоги особам, які знаходяться під адміністративним арештом із записами від 16, 17, 18, 19 та 20 травня 2013 року щодо стану здоров»я ОСОБА_2; в) при наявності акту, в якому зафіксовано факт роз»яснення ОСОБА_2 негативних наслідків голодування та копію письмового повідомлення про це прокурора.

Забезпечено в адміністративній справі докази шляхом витребування у Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м.Києві - протокол серія КИ №015631 по справі №761/27741/13-а відносно ОСОБА_2, якщо такий складався. Направити до Київського апеляційного адміністративного суду належним чином засвідчену копію протоколу та його оригінал для огляду.

На дресу Київського апеляційного адміністративного суду представником Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві направлено пояснення про те, що Шевченківське РУ ГУ МВС України в м.Києві не може надати вищевказані матеріали, оскільки протокол серії КИ №015631 в момент передання для ознайомлення та підпису був пошкоджений позивачем. Пошкоджений протокол було відправлено до спеціального приймальника-розподільника разом з адміністративними матеріалами по гр. ОСОБА_2.

Відповідач Євтушенко Я.А., при затриманні позивача та складанні протоколу діяв у межах Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Позивач посилалась на те, що вищевказані статті КУпАП є неконституційними.

Колегія суддів критично ставиться до цього посилання позивача оскільки вказанні статті КУпАП не визнанні неконституційними, тому підлягають застосуванню.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доповнення позивача до апеляційної скарги, оскільки відповідно до статті 193 КАС України, доповнення можуть бути подані протягом строку передбаченого для подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 статті 193 КАС України, особа, яка подавала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Доповнення позивача до апеляційної скарги не можуть бути розглянуті, ще й тому, що позивач просила скасувати постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 26.06.2014 року №761/27741/13-а, яка не була предметом позову. (том ІІ, а.с. 34).

Щодо ненадання належної медичної допомоги позивачу, то колегія суддів зазначає наступне.

Для позивача викликалась швидка допомога, що не заперечувалось сторонами. Лікар швидкої допомоги надав медичну допомогу, що підтверджується копією та оригіналом довідки наданої позивачем.

Щодо належності надання медичної допомоги позивачу, то колегія суддів не має змоги надати їй оцінку.

Щодо належності надання медичної допомоги позивачу у Спеціальному приймальнику для утримання осіб підданих адміністративному арешту ГУ МВДС України в м.Києві, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Допомога надавалася позивачу, але також не можливо оцінити її належність.

Крім того, відповідачі не мали можливості керувати наданням допомоги позивачу у Спеціальному приймальнику для утримання осіб підданих адміністративному арешту ГУ МВДС України в м.Києві.

Разом з тим, позивач просила визнати неправомірними дії відповідачів та такими, що позбавили її права на лікування. При цьому не зазначивши які самі дії на думку позивача є неправомірними, оскільки дії щодо доставлення правопорушника до органів внутрішніх справ, складання протоколу про адміністративне затримання, направлення правопорушника до спец.приймальника є окремими процесуальними діями працівників міліції що регламентовані положеннями статей 259,260, 261-264, 326, 327 КУпАП.

Крім цього, позивачем не вказано конкретно які самі дії відповідачів позбавили її права на лікування, у належних умовах й під наглядом лікаря, а також щодо позбавлення права на участь у судовому засіданні щодо розгляд заяви про відстрочку виконання постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 16.05.2013 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 26 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 17 лютого 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 16 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.