Справа № 2а/205/153/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" січня 2015 р. справа № 2а/205/153/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 р. у справі № 2а/205/153/14

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

"13" червня 2014 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення розрахунку пенсії за період з 01.01.2005 року по 31.12.2009 року з застосуванням коригую чого коефіцієнту підвищення; зобов'язати відповідача здійснити коригування всіх виплат, які включаються до заробітку при обчисленні пенсії (крім посадового окладу та надбавки за ранг) отриманих ОСОБА_2 на час призначення пенсії (перерахунку) на коефіцієнт підвищення, за період з 01.01.2005 року по 31.12.2009 року, відповідно до роз'яснення начальника пенсійного забезпечення Мінпраці України Шамбір Н.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо незастосування коригую чого коефіцієнту при нарахуванні та перерахунку пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 р. у справі № 2а/205/153/14 адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо не проведення розрахунку пенсії за період з 01.01.2005 року по 31.12.2009 року з застосуванням коригуючого коефіцієнта підвищення. Зобов'язано відповідача здійснити коригування всіх виплат, які включаються до заробітку при обчисленні пенсії (крім посадового окладу та надбавки за ранг) отриманих ОСОБА_2 на час призначення пенсії (перерахунку) на коефіцієнт підвищення, за період з 01.01.2005 року по 31.12.2009 року. В задоволенні решти позовних вимог відмолено.

Постанову суду в частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що дії пенсійного фонду при нарахуванні та перерахунку пенсії визнано такими, що здійснено не у спосіб передбачений законом. В задоволенні решти позовних вимог відмолено у зв'язку із невідповідністю позовних вимог встановленим способам захисту порушеного права.

Не погодившись з постановою суду, Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 р. у справі № 2а/205/153/14, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» виплати отримані після її прийняття коригуванню не підлягають.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська з 12.01.2010 року та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

В квітні 2012 року позивачу стало відомо про зменшення розміру пенсійної виплати, з приводу чого ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про роз'яснення щодо причини зменшення розміру пенсії та надання розрахунку призначення пенсії.

Листом №Г85-1/12 від 01.06.2012 УПФУ у ленінському районі м. Дніпропетровська надано відповідь, в якій вказано що пенсія ОСОБА_2 нарахована та виплачується у відповідності до норм чинного законодавства.

21.06.2012 року позивач звернулась до УПФУ в друге з вимогою про надання роз'яснення щодо розрахунку пенсії за період з 01.01.2005 року по 31.12.2009 року.

Листом №Г 128-1/12 від 27.06.2012 року відповідачем надано відповідь, в якій зазначено про перегляд розміру пенсійної виплати , його коригування в результаті виявленої помилки. Управлінням зазначено, що розмір пенсійної виплати приведений у відповідність до вимог чинного законодавства.

ОСОБА_2 дійшла до висновку, що відповідачем протиправно не застосовано коригуючий коефіцієнт підвищення при перерахунку пенсії, що призвело до зменшення пенсійної виплати та звернулась до суду за захисту порушеного права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того що при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідачем не застосовано положення постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Під час розгляду справи щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд повинен перевірити спірні дії на відповідність критеріям, визначених ч.3 ст. 2 КАС України. Не відповідність хоча б одному з наведених критеріїв тягне за собою скасування такого рішення суб'єкта владних повноважень лише за умови, що спірним рішенням порушено права, свободи та законні інтереси особи. Якщо ж права, свободи та інтереси позивача не були порушені, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_2 звертаючись до суду вказувала на протиправність незастосування Управлінням пенсійного фонду України під час перерахунку пенсії коригуючого коефіцієнту підвищення.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1, необхідною підставою для розгляду питання про призначення чи перерахунку пенсії є звернення особи до відповідного органу Пенсійного фонду України з заявою, передбаченою даним Порядком. Додатком 2 затверджено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії.

Згідно п.4.3 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку).

Аналіз наведених положень свідчить про те, що органом, який призначає пенсію, є відповідне Управління пенсійного фонду України. Управління може прийняти певне рішення щодо призначення чи відмови у призначенні/перерахунку пенсії лише після надходження заяви, а прийняті Управлінням рішення оформляються розпорядженням.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не зверталась до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про перерахунок пенсії з застосуванням коригую чого коефіцієнту підвищення відповідно встановленого зразка.

На думку колегії суддів, листи відповідача є лише роз'ясненнями щодо порядку нарахування та перерахунку пенсії ОСОБА_2. Дані листи не можна розглядати як відмову у перерахунку пенсії, оскільки Пенсійний фонд України, як державний орган має діяти відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданої компетенції, в той час як жодним нормативно-правовим актом не передбачено право Пенсійного фонду вирішувати питання щодо призначення/відмови у призначенні/перерахунку пенсії на власний розсуд без відповідної заяви від особи.

Роз'яснення ж відповідача щодо порядку нарахування пенсії жодним чином не порушило прав ОСОБА_2, оскільки не тягне за собою виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків особи.

Порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, чого у позивача не відбувалося.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 6 березня 2008 року №2 визначено, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача. Якщо ж права, свободи та інтереси позивача не були порушені, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позивачем не дотримано порядку звернення до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, що в свою чергу свідчить про відсутність факту порушення прав особи неправомірною відмовою суб'єкта владних повноважень, а отже підстави для задоволення позову - відсутні.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до адміністративного суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Отже, виходячи із наведених приписів, позивач, звертаючись до суду із даним позовом зобов'язаний довести, яким чином оспорювані ним дії та рішення порушують (зачіпають) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не встановлено наявності порушеного права позивача та не досліджено питання щодо необхідності відновлення порушеного права.

З урахуванням того, що судом першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі встановлено всіх обставин справи, що мають істотне значення для вирішення питання по суті справи, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення, та відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України колегія суддів вважає за необхідне прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 р. у справі № 2а/205/153/14 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 р. у справі № 2а/205/153/14 - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко