Справа № 806/141/15
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Житомир справа № 806/141/15

категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі прокурора Пустовіт М.Л.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

за участі третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом прокурора Малинського району Житомирської області в інтересах держави до Головного управління Держземагентства у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів,

встановив:

Прокурор Малинського району Житомирської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Житомирській області про надання ОСОБА_2 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Скуратівської сільської ради Малинського району Житомирської області орієнтовною загальною площею 140,9 га: № 106-сг від 07.04.2014, № 501-сг від 09.04.2014, № 502-сг від 09.04.2014, № 503-сг від 09.04.2014, № 504-сг від 09.04.2014, № 505-сг від 09.04.2014. Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення частини 7 статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" зазначені земельні ділянки розташовані не єдиним масивом, а подрібнені на 6 масивів, які знаходяться на значній відстані один від одного. Крім того, в заявах про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, ОСОБА_2 не обґрунтувала їх розміри з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких площ та не зазначила перспективи діяльності фермерського господарства, зокрема, нею не надано доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку землі великих площ. Також, згідно трудової книжки третя особа працює директором П(ПО)СП "Скуратівське". Наведені обставини, на думку прокурора, свідчать про те, що ОСОБА_2 не мала наміру створювати фермерське господарство, а переслідує мету отримання земельних ділянок в користування поза встановленим Земельним кодексом України порядком, без проведення аукціону, тобто, даними земельними ділянками буде користуватись П(ПО)СП "Скуратівське".

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з мотивів, викладених у письмових запереченнях. Пояснила, що розгляд заяв ОСОБА_2 та прийняття за наслідками їх розгляду спірних наказів відповідають вимогам Земельного кодексу України, Закону України "Про фермерське господарство". Вважає, що доводи прокурора про те, що третя особа не має наміру створити фермерське господарство, є лише припущеннями. Зазначила, що спірні накази не порушують законодавство України та прийняті відповідачем у відповідності з процедурою, яка визначена статтями 122-124 Земельного кодексу України. Крім того, чинне законодавство не встановлює обмежень для суб'єкта земельних відносин щодо граничних розмірів єдиних масивів земель для набуття в оплатний найм (оренду) та їх кількості.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, проти позову заперечила та пояснила, що нею дотримані вимоги законодавства, яке регулює порядок надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, тому відповідач не мав підстав для відмови в задоволенні її заяв. Зазначила, що разом із сім'єю проживає у сільській місцевості, і з 2011 року планує створити фермерське господарство, оскільки працевлаштуватись членам її сім'ї у АДРЕСА_1 немає можливості. Пояснила, що з 2013 року отримує пенсію, і з метою додаткового заробітку працює директором П(ПО)СП "Скуратівське". Вважає безпідставними доводи прокурора про відсутність сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку землі великих площ, оскільки має два трактора, сівалку, КАМАЗ та іншу техніку, за допомогою якої вона разом із сім'єю зможе обробити земельні ділянки. За наведених обставин, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Встановлено, що 11 березня 2014 р. та 08 квітня 2014 р. ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Держземагенства у Житомирській області із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, розташованих на території Скуратівської сільської ради Малинського району загальною площею 140,90 га. (а.с.10, 14, 18, 22, 26, 30). До заяв додано копію паспорту заявника, копію ідентифікаційного номера, копію трудової книжки, графічні матеріали, на яких зазначено бажані місця розташування земельних ділянок.

За наслідками розгляду заяв, відповідачем прийняті накази "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою":

- № 106-сг від 07 квітня 2014 р., яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Малинського району, за межами населених пунктів Скуратівскої сільської ради, орієнтовний розмір земельної ділянки 20,1 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а.с. 21);

- № 501-сг від 09 квітня 2014 р., яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Малинського району, Скуратівскої сільської ради, орієнтовний розмір земельної ділянки 14,0 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а.с. 17);

- № 502-сг від 09 квітня 2014 р., яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Малинського району, Скуратівскої сільської ради, орієнтовний розмір земельної ділянки 34,7 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а.с. 9);

- № 503-сг від 09 квітня 2014 р., яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Малинського району, Скуратівскої сільської ради, орієнтовний розмір земельної ділянки 30,0 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а.с. 25);

- № 504-сг від 09 квітня 2014 р., яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Малинського району, Скуратівскої сільської ради, орієнтовний розмір земельної ділянки 22,0 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а.с. 29);

- № 505-сг від 09 квітня 2014 р., яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Малинського району, Скуратівскої сільської ради, орієнтовний розмір земельної ділянки 20,1 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а.с. 13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних мотивів.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Згідно частини 7 статті 7 Закону України "Про фермерське господарство", що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Обґрунтовуючи порушення відповідачем зазначених норм, прокурор вказує на недотримання ним вимог щодо єдиного масиву земельних ділянок, та відсутність у заявах ОСОБА_2 обґрунтувань розмірів земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких площ, перспектив діяльності фермерського господарства.

Однак, така позиція позивача спростовується наступним.

Термін "єдиний земельний масив" введений Законом "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", однак його зміст чітко не визначений.

Разом з тим, вказаний Закон передбачає виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) єдиними земельними масивами двох видів. Перший з них являє собою сукупність суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок в одному полі чи групі компактно розташованих полів. Другий вид єдиного земельного масиву - це одна земельна ділянка, яка передається у спільну власність групі власників земельних часток (паїв).

Земельний масив - сукупність земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сільськогосподарських угідь) придатних для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства та несільськогосподарських угідь, необхідних для їх обслуговування (зокрема, земель під польовими дорогами, меліоративними системами, господарськими шляхами, прогонами), що мають спільні межі та обмежені природними та/або штучними елементами рельєфу (автомобільними дорогами загального користування, полезахисними лісовими смугами та іншими захисними насадженнями, водними об'єктами тощо).

Виходячи з загального аналізу вказаних вище понять, а також враховуючи відсутність у чинному земельному законодавстві чіткого визначення поняття "єдиного земельного масиву", суд приходить до висновку, що земельні ділянки, дозволи на розроблення проекту землеустрою по яким надані спірними наказами ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, становлять сукупність індивідуальних земельних ділянок в групі компактно розташованих полів, які знаходяться в межах території Скуратівської сільської ради Малинського району, а тому є єдиним земельним масивом.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачений статтею 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частин 2, 3 вказаної статті Кодексу, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Виходячи із аналізу наданих до заяв ОСОБА_2 документів, які відповідають переліку встановленому частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України, суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Крім того, у ході судового розгляду справи встановлено, що третя особа дійсно має сільськогосподарську техніку, за допомогою якої можна обробити земельні ділянки загальною площею 140,9 га.

Так, відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про фермерське господарство", після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

У ході судового розгляду справи встановлено, що отримавши дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, ОСОБА_2 розробляє статут майбутнього фермерського господарства.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснювала, що членами її фермерського господарства будуть її діти і зять, які проживають у АДРЕСА_1 і не працевлаштовані на даний час. Крім того, до матеріалів справи долучила фотокопії наявної у неї сільськогосподарської техніки.

Наведені обставини свідчать про намір третьої особи створити власне фермерське господарство, тому доводи прокурора про те, що даними земельними ділянками буде користуватись П(ПО)СП "Скуратівське", суд вважає безпідставними.

Відповідно до статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Згідно частини 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведено наявність порушень або загрози порушень інтересів держави з боку відповідача, не визначено в чому вони полягають, натомість оскаржувані розпорядження прийняті відповідачем в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного земельного законодавства, в зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог прокурора Малинського району Житомирської області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 16 лютого 2015 р.