Справа № 821/4651/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4651/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кузьменко Н.А.,

при секретарі: Багненко Т.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Нестеровича М.М., Пісоцької А.Б.

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 постійний представник Президента України в Автономній Республіці Крим про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

01 грудня 2014 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до ОСОБА_4 постійний представник Президента України в Автономній Республіці Крим, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента України в АР Крим на підставі пропозиції конкурсної комісії протягом місяця з дня прийняття рішення конкурсною комісією, визнання протиправною бездіяльності щодо не оформлення ОСОБА_1 на посаду керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента України в АР Крим на підставі пропозиції конкурсної комісії протягом місяця з дня прийняття рішення конкурсною комісією та визнати укладеним трудовий договір між ОСОБА_1 та Представництвом Президента України в АР Крим з 30.08.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на бездіяльність відповідача. Позивач посилається на ті обставини, що 29 липня 2014 року за результатами конкурсу на заміщення вакантної посади керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента в АРК ОСОБА_1 рекомендовано конкурсною комісією для призначення на посаду керівника аналітично-інформаційної служби Представництва. Позивач надав письмову згоду на проведення спеціальної перевірки та інші необхідні документи. Відповідачем проведено спеціальну перевірку та не встановлено перешкод для зайняття вакантної посади. Представництво листом від 29 серпня 2014 року №01/178/01-11 зазначило, що для завершення процедури призначення позивача останній повинен подати заяву на ім'я Постійного Представника Президента в АРК про призначення на вакантну посаду з зазначенням дати призначення. Заяву про призначення на посаду керівника аналітично-інформаційної служби Представництва ОСОБА_1 подав 05 вересня 2014 року (нарочно, отримано відповідачем 05 вересня 2014 року та поштовим зв'язком, отримано відповідачем 08 вересня 2014 року) із зазначенням дати прийняття на посаду 29 серпня 2014 року. Не отримавши відповідь позивач повторно звернувся до відповідача з зазначенням дати прийняття на посаду 16 вересня 2014 року, однак жодної відповіді на момент звернення з адміністративним позовом від Представництва не надійшло. З посиланням на норми Постанови КМ України «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців» від 15 лютого 2002 року №169, обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

В судовому засіданні 13 січня 2015 року судом замінено відповідача - ОСОБА_4 постійного представника Президента України в Автономній Республіці Крим на належного - Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим.

Відповідач подав до суду 12 січня 2015 року письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає, посилаючись на ті обставини, що 29 липня 2014 року відбувся конкурс на заміщення вакантної посади керівника аналітично-інформаційної служби, за результатами якого ОСОБА_1 рекомендовано призначити на дану посаду. За нормами Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» представництвом проведено спеціальну перевірку відомостей щодо особи, яка претендує на зайняття посади, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. 29 серпня 2014 року позивача повідомлено про рішення щодо прийняття його на роботу та запропоновано завершити процедуру призначення. В подальшому на адресу ОСОБА_1 неодноразово надсилались листи з метою здійснення прийняття останнього на посаду. Так, у листі від 08 жовтня 2014 року №01/258/01-11 зазначено «…при укладанні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи, що передбачено частиною другою статті 24 Кодексу законів про працю України». Аналогічні вимоги містились в листі 16 жовтня 2014 року, позивача двічі запрошували до Представництва для вирішення питання про працевлаштування, кадровий працівник неодноразово телефонував позивачу з проханням з'явитись для вирішення зазначеного питання. Позивач проігнорував всі листи та всі дзвінки впродовж п'яти місяців. Оскільки позивач не вжив дій по вступу на посаду, відсутні підстави для укладення трудового договору з 30 серпня 2014 року. З посиланням на норми Кодексу законів про працю України обґрунтовує помилковість позиції позивача. З наведеного відповідач робить висновок про залишення адміністративного позову без задоволення. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представник третьої особи проти позову заперечував, однак письмового заперечення на адміністративний позов не надав.

Розглянувши надані сторонами документи, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові, врахувавши позицію відповідача викладену в письмових запереченнях, дослідивши надані сторонами матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 29 липня 2014 року відбувся конкурс на заміщення вакантної посади керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента в АРК, за результатами якого ОСОБА_1 рекомендований на зазначену посаду, що підтверджується протоколом № 2 від 29 липня 2014 року засідання конкурсної комісії Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим.

Проведеною спеціальною перевіркою перешкод для зайняття позивачем вакантної посади не встановлено, що підтверджується довідкою про результати спеціальної перевірки відомостей щодо ОСОБА_1, який претендує на зайняття посади керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента України в АР Крим.

Представництво листом №01/178/01-11 від 29 серпня 2014 року повідомило позивача, що «Для завершення процедури призначення Вас на посаду керівника аналітично - інформаційної служби Представництва Ви маєте подати заяву на ім'я Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим про призначення на вказану посаду із зазначенням дати призначення…».

Листом від 31 серпня 2014 року ОСОБА_1 у відповідь зазначив «…Згідно листа Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим від 31.07.2014 року №01/106/01-10, за результатами конкурсу на заміщення вакантної посади керівника аналітично-інформаційної служби Представництва, мене рекомендовано для призначення на посаду. Про рішення щодо призначення мене на посаду … прийняте у строки, відведені українським законодавством, прошу повідомити мене за телефоном… та за поштовою адресою…».

В матеріалах справи наявні заява ОСОБА_1 від 05 вересня 2014 року про призначення на посаду з 29 серпня 2014 року за результатами конкурсу (вхідний №110/05-34 від 08.09.2014 року) та заява ОСОБА_1 від 10 вересня 2014 року про призначення на посаду з 16 вересня 2014 року за результатами конкурсу (вхідний №124/05-34 від 16.09.2014 року).

На вищезазначені заяви відповідачем надані ОСОБА_1 відповіді № 01/258/01-11 від 08.10.2014 року та № 01/275/01-11 від 16.10.204 року, в яких зазначено, що рекомендованою кореспонденцією надійшли заяви про призначення на посаду, але укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу на підставі його заяви і не може бути здійснено до настання трудових правовідносин. При укладанні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи, що передбачено ч. 2 ст. 24 КЗпП України. Доказів надання позивачем 05 вересня 2014 року та 10 вересня 2014 року документів передбачених частиною другою статті 24 Кодексу законів про працю України сторони суду не надали.

Крім того, Представництво Президента України в АР Крим повідомленням - запрошенням № 01/244/01-11 від 01.10.204 року просило вдруге прибути особисто позивача 06 жовтня 2014 року о 12.30 год. для працевлаштування (дане повідомлення отримано ОСОБА_1 03.10.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Повідомленням - запрошенням № 01/322/01-11 від 14.11.2014 року позивача втретє запрошено прибути особисто 24 листопада 2014 року о 09 год. 00 хв. для завершення працевлаштування (дане повідомлення отримано позивачем 20.11.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента України в АР Крим на підставі пропозиції конкурсної комісії протягом місяця з дня прийняття рішення конкурсною комісією та щодо не оформлення ОСОБА_1 на посаду керівника аналітично-інформаційної служби Представництва Президента України в АР Крим на підставі пропозиції конкурсної комісії протягом місяця з дня прийняття рішення конкурсною комісією протиправною, а також просить визнати укладеним трудовий договір між ОСОБА_1 та Представництвом Президента України в АР Крим з 30.08.2014 року.

Спірні правовідносини врегульовані Кодексом законів про працю України, Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців» № 169 від 15 лютого 2002 року, Указом Президента України «Про Порядок проведення спеціальної перевірки відомостей щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування» № 33/2012 від 25 січня 2012 року.

Частиною 2 ст. 38 Конституції України передбачено, що громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

За визначенням, наданим у ст.1 Закону України "Про державну службу ", державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Відповідно до ст.15 вказаного Закону, прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України. Порядок проведення конкурсу для вступу на державну службу регулюється Положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення конкурсу для вступу на державну службу регулюється Порядком проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2002 року № 169 (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що відповідно до цього Порядку проводиться конкурсний відбір на заміщення вакантних посад державних службовців третьої - сьомої категорій (далі - конкурс), крім випадків, коли законами України встановлено інший порядок заміщення таких посад.

Конкурсна комісія на підставі розгляду поданих документів, результатів іспиту та співбесіди з кандидатами, які успішно склали іспит, на своєму засіданні здійснює відбір осіб для зайняття вакантних посад державних службовців. (п. 25 Порядку).

Пунктами 30, 31 та 32 Порядку № 169 передбачено, що засідання конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується всіма присутніми на засіданні членами комісії і подається керівникові не пізніше ніж через два дні після голосування. Кожний член комісії може додати до протоколу свою окрему думку.

Конкурсна комісія повідомляє кандидатів про результати конкурсу протягом трьох днів після його завершення.

Протягом трьох днів з дати одержання повідомлення про результати конкурсу кандидат надає письмову згоду на проведення спеціальної перевірки та медичну довідку про стан здоров'я за формою, затвердженою МОЗ.

Рішення про призначення на посаду державного службовця та зарахування до кадрового резерву приймає керівник державного органу на підставі пропозиції конкурсної комісії протягом місяця з дня прийняття рішення конкурсною комісією.

Рішення про призначення на посаду державного службовця приймається за результатами спеціальної перевірки.

Статтею 15 Закону України «Про державну службу» передбачено, що стосовно осіб,які претендують на зайняття посади державного службовця, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірка в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". У разі прийняття на державну службу на конкурсній основі спеціальна перевірка проводиться після проведення конкурсу стосовно осіб, які рекомендовані для призначення на посаду.

Указом Президента України № 33/2012 від 25 січня 2012 року затверджено Порядок проведення спеціальної перевірки відомостей щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою кандидата, яка подається разом із заявою про призначення, а в разі конкурсного добору така згода подається протягом трьох днів із дати одержання кандидатом повідомлення про результати конкурсу. (п.5 Указу Президента України № 33/2012).

Пунктами 13 та 14 Указу Президента України № 33/2012, кадрова служба (інший підрозділ) органу, який надіслав запит, на підставі інформації, зазначеної в абзаці першому пункту 12 цього Порядку, готує довідку про результати спеціальної перевірки, яка підписується її керівником.

Довідка про результати спеціальної перевірки або копія довідки про результати раніше проведеної спеціальної перевірки додається до документів, поданих кандидатом, або до особової справи, якщо прийнято рішення про його призначення на посаду.

Частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. (ст. 24 КЗпП України).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 29 серпня 2014 року відповідач листом №01/178/01-11 повідомив позивача про рішення щодо прийняття на роботу та запропоновано завершити процедуру призначення. Крім того, повідомленнями - запрошеннями № 01/244/01-11 від 01.10.204 року та № 01/322/01-11 від 14.11.2014 року відповідач просив прибути особисто позивача для завершення працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ігнорував запрошення відповідача прибути в Представництво Президента в АР Крим для завершення процедури працевлаштування натомість поштою направив дві заяви від 05 вересня 2014 року та 10 вересня 2014 року про призначення його на посаду. Також, позивачем не були подані по Представництва відповідно до вимог ст.24 КЗпП України паспорт та трудова книжка.

Факт неприбуття позивача до Представництва підтверджується копією витягу з журналу відвідувань Представництва Президента України в АР Крим за вересень 2014 року та актами від 06 жовтня 2014 року та 24 листопада 2014 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Представництво Президента України в АР Крим вжило всіх передбачених чинним законодавством заходів з приводу прийняття на роботу ОСОБА_1, доказів протилежного сторони суду не надали.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав для висновку про протиправність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 12 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 постійний представник Президента України в Автономній Республіці Крим про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 16 лютого 2015 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 12.1.