Справа № 810/2225/14
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 лютого 2015 року м. Київ В/800/767/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача - Малиніна В.В.,

Суддів - Амєліна С.Є., Ситникова О.Ф., Тракало В.В., Штульман І.В.,

перевіривши заяву Державної фіскальної служби України (правонаступника Міністерства доходів і зборів України) про перегляд Верховним Судом України ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2014 року, ухваленої за результатами касаційного розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до Міністерства доходів і зборів України, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2014 року у вище зазначеній справі.

Відповідно до статті 2391 КАС України заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за змістом статтей 2392 і 240 КАС України перевіряє відповідність заяви вимогам цього Кодексу та вирішує питання про допуск справи до провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У заяві про перегляд судового рішення заявник зазначає про неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Як вбачається з тексту ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2014 року (справа № К/800/57602/14), про перегляд якої просить заявник, постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області та Міндоходів України щодо відмови ОСОБА_2 в анулюванні ідентифікаційного номеру фізичної особи - платника податків.

Зобов'язано Державу податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області та Міндоходів України анулювати виданий ОСОБА_2 ідентифікаційний номер.

Зобов'язано Державу податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області та Міндоходів України виключити інформацію про ОСОБА_2 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів.

Зобов'язано Державу податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області та Міндоходів України здійснювати подальший облік ОСОБА_2 як платника податків без ідентифікаційного номеру за формами обліку платників податків та інших обов'язкових платежів, що використовувались до прийняття Закону України від 22 грудня 1994 року№320/94-ВР «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів». У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Суд касаційної інстанції погодився з таким висновком судів попередніх інстанцій відмовивши у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України (правонаступника Міністерства доходів і зборів України) на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства доходів і зборів України, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, також у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Як на підставу неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права судом касаційної інстанції заявник посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 листопада 2014 року (справа № К/9991/74726/12), з тексту якої вбачається, що судами попередніх інстанцій встановлено, що рішеннями відповідачів оформленими у вигляді листів від 26 березня 2010 року № 2388/К/29-2115, та від 25 березня 2010 року №3465/К/29-204 заявнику було надано роз'яснення про те, що для вчинення відповідних дій вказаних нею у заявах від 16 березня 2010 року, поданих до відповідачів, необхідно звернутися до податкового органу відповідно до Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 року № 602/1226.

Відмовляючи у задоволені позовної заяви, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що позивачем при зверненні до податкових органів не було дотримано відповідного порядку.

Касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції, щодо скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позову та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову залишивши касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Також, заявник посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 11 листопада 2014 року (справа № К/9991/75233/12), з тексту якої вбачається, що судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Марганецької об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, оформленим у вигляді листа від 10 листопада 2010 року № 775/10/29-033, заявнику було надано роз'яснення про те, що для вчинення відповідних дій вказаних ним у заявах 27 жовтня 2010 року, поданих ним до відповідачів (звільнити його від ідентифікаційного номера; виключити інформацію про нього, яка складається із загальних відомостей про позивача та його ідентифікаційний номеру з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; здійснювати в подальшому облік позивача, як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційного номеру; проставити в його паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру; знищити Облікову картку форми № 1 ДР, яка була заповнена та на підставі якої були внесені дані про позивача до інформаційного фонду Державних реєстрів Державної податкової інспекції та Державної податкової адміністрації України) необхідно звернутися до податкового органу відповідно до Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 року № 602/1226.

Відмовляючи у задоволені позовної заяви, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що позивачем при зверненні до податкового органу не було дотримано відповідного порядку.

Касаційний суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову залишивши касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

На думку заявника, спірне питання полягає у неправомірному застосуванні норм статей 1,5 Закону України від 22 грудня 1994 року № 320/94-ВР «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів».

Таким чином, з доданих рішень Вищого адміністративного суду України від 11 та 18 листопада 2014 року та оскаржуваного рішення від 12 листопада 2014 року вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 237 КАС України, є підставою для допуску справи до провадження.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає за можливе допустити до провадження Верховного Суду України вище зазначену справу.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства доходів і зборів України, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, для перегляду ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2014 року.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї документами надіслати до Верховного Суду України протягом п'яти днів з дня її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.В.Малинін

С.Є.Амєлін

О.Ф.Ситников

В.В.Тракало

І.В.Штульман