Справа № 6325/12/2070
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 лютого 2015 р. № 2а-6325/12/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю представників позивача: Давидюк О.М., Арутюнян М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ"

до Індустріальної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Індустріальної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.02.2012р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2012 року по справі №2а-6325/12/2070 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ" до Індустріальної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення, залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2014 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012 року по справі №2а-6325/12/2070 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом касаційної інстанції зроблений висновок про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, порушень норм процесуального права, у зв'язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з'ясування та правильного вирішення спору по суті. Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що при проведенні перевірки контролюючим органом та при оформленні її результатів мало місце не дотримання вимог податкового законодавства. Позивач зазначив, що посилання відповідача на акт перевірки складений ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова стосовно контрагентів позивача, не може бути взятий судом до уваги оскільки нормами діючого законодавства України не передбачено можливість посилання ДПІ в ході проведення перевірки суб'єкта господарювання на акти перевірок інших суб'єктів господарювання. Отже, висновки акту перевірки є неправомірними, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для його скасування.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях до нього, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач, який у спірних правовідносинах виступає суб'єктом владних повноважень, в судове засідання свого представника не направив, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до приписів ст. ст. 35, 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає його належно повідомленим про слухання справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, беручи до уваги висновки суду касаційної інстанції, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Харкова в січні 2012 року проведено документальну невиїзну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Промспец Консалтинг" (), ТОВ "Промбуд-Монтажінвест" () та ТОВ "Бізнес-консалтинг плюс" () за період з 01.03.2011 р. по 30.09.2011 р., за результатами якої відповідачем складено акт № 112/23-30/33118966 від 26.01.2012р.

У вказаному акті містяться висновки про порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження ПДВ всього у сумі 139028,0 грн., в тому числі: за березень 2011 року - 27307,0 грн., червень 2011 року - 72062,0 грн., липень 2011 року - 15000,0 грн., серпень 2011 року - 7300,0 грн., вересень 2011 року - 17359,0 грн.

З акту перевірки № 112/23-30/33118966 від 26.01.2012 р. вбачається, що підставою для встановлення вказаних порушень позивачем норм податкового законодавства слугував висновок контролюючого органу про відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної фінансово-господарської діяльності, що вказує на проведення ТОВ "Промспец Консалтинг", ТОВ "Промбуд-Монтажінвест", ТОВ "Бізнес-консалтинг плюс" транзитних потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, коли операції здійснюються з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту і не мають реального характеру.

В зв'язку з наведеним відповідачем встановлено нереальність господарських правочинів, вчинених позивачем з зазначеними підприємствами у перевіреному періоді, що позбавляє позивача права на включення сум, нібито сплачених за спірними правочинами контрагентам, до складу валових витрат, а також податкового кредиту з ПДВ.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08.02.2012 р., згідно якого позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість на суму 158858,50 грн. (в тому числі за основним платежем - 139028,0 грн. та за штрафними санкціями 19830,5 грн.)

Судовим розглядом встановлено, що в перевіряємий період ТОВ "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ" мало господарські відносини з ТОВ "Промспец Консалтинг" (), ТОВ "Промбуд-Монтажінвест" () та ТОВ "Бізнес-консалтинг плюс" ().

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "Промбуд-Монтажінвест", суд зазначає наступне.

Між ТОВ "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ" (замовник) та ТОВ "Промбуд-Монтажінвест" (виконавець) укладено договори про надання послуг № 2 від 01.06.2011 р. та №3 від 01.09.2011р., які є тотожні між собою за умовами, предметом і змістом.

Згідно умов вказаних Договорів виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги, вказані в п. 1.2. вказаного договору, а замовник зобов'язується сплатити виконавцю ці послуги (п.1.1 Договорів). Відповідно до п. 1.2 Договорів виконавець зобов'язується надати послуги по сервісу системи водопроводу і каналізації.

На підтвердження виконання умов договору №2 від 01.06.2011 р. представником позивача надані службова записка від 23.05.2011 року за підписом завгоспа, наказ №24-05-11/П від 24.05.2011 року, акт від 27.05.2011 року, договірна ціна, технічне завдання, довідка про вартість виконаних послуг від 15.06.2011 року, акт виконаних робіт, податкова накладна від 01.06.2011 року.

На підтвердження виконання умов договору №3 від 01.09.2011р. представником позивача надані договірна ціна, технічне завдання, акт виконаних робіт без номеру та дати та податкова накладна від 01.09.2011 року .

Як вбачається з договорів замовник та виконавець не узгодили, які саме послуги мають бути надані.

Відповідно до п. п. 2.2. Договорів обов'язком замовника є сплата за роботу за ціною, вказаною в п.3 дійсного договору в термін ____ днів з моменту передачі послуг по договору.

Таким чином аналізуючи вказані пункти договорів сторонами не узгоджено строків сплати за роботу з моменту передачі послуг по договору. Як вбачається з банківських виписок, оплата за надання послуг по договорам № 2 від 01.06.2011 р. та №3 від 01.09.2011р., відбулась лише 12.07.2011 року та 28.10.211 року відповідно, тобто після закінчення дії договорів.

З долучених до матеріалів справи актів виконаних робіт вбачається, що дата їх складання відсутня, отже неможливо встановити коли саме були виконані послуги за даним договорами.

Згідно з п.п..2.2.2. Договорів обов'язком замовника є надання всієї необхідної документації; технічних завдань і всі необхідних вимог для виконання послуг по договору.

В технічному завданні до договору № 2 від 01.06.2011 р., долученому представником позивача до матеріалів справи, перелічений значний обсяг робіт, наприклад проведення випробування трубопроводів водопостачання напорних поліетиленових труб високого тиску зовнішнім діаметром 20 мм із з'єднянням терморезисторним зварюванням, перевірка наявності кріплення для трубопроводів, проведення випробування трубопроводів опалення та водопостачання із стальних електрозварювальних труб, які повинні бути виконані за 15 днів. Крім того, у технічному завданні зазначено, що всі роботи проводились в ручну без застосування техніки.

Відповідно до п.3.1. п.3.2 Договорів вартість надання послуг по даному договору встановлюється сторонами в гривнях і включає в себе вартість послуг, а також вартість витрат виконавця в процесі надання послуг за договором, ПДВ. Загальна сума договору № 2 від 01.06.2011 р., складає 140747,19 грн. у тому числі ПДВ 23457,87 грн. Загальна сума договору №3 від 01.09.2011 р., складає 60656,28 грн., у тому числі ПДВ 10109,38 грн.

Суд зазначає, що представником позивача не надано доказів в обґрунтування необхідності укладання вказаних договорів з ТОВ "Промбуд-Монтажінвест" для надання послуг по сервісу системи водопроводу і каналізації. Доказів на підтвердження економічної мети підприємства також надано не було.

Слід вказати, що вказані вище послуги виконувались за дуже стислий строк, первинні документи мають дуже багато неточностей, відомостей стосовно проведення маркетингових досліджень ринку до укладення вказаних договорів позивачем не надано, що є підставою стверджувати про нереальність даних договорів.

Також суд зазначає, що предмети договорів є ідентичні, а суду не надано доказів в підтвердження необхідності проводити роботи за дуже стислий період часу два рази.

Крім того, між ТОВ "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ" (замовник) та ТОВ "Промбуд-Монтажінвест" (виконавець) укладено договір про надання послуг №3 від 10.06.2011р., за умовами якого Виконавець зобов'язується за завданням Замовника надати послуги по сервісу системи опалення.

Вказаний договір датований 10 червня 2011 року, та як вбачається з п.1.3. Договору виконавець зобов'язується надати послуги у термін з 01.06.2011 року по 30.06.2011 року, тобто зобов'язання виконавця виникли раніше ніж укладено договір.

В матеріалах справи міститься службова записка від 11.04.2011 року, з якої вбачається, що радіатори опалення розташовані в неналежному місці, тому тягнуть негативні наслідки для стану приміщення за адресою: м.Харків, вул.Хабарова, 2а. Відповідно до наданих доказів можливо зробити висновок про термінову необхідність, проте позивач протягом тривалого часу зволікав та не вчинив ніяких дій щодо усунення.

Згідно банківської виписки оплата за даним договором відбулась 13.07.2011 року, тобто після закінчення дії даного договору.

Перелічені вище обставини, стосуються також і вказаного договору.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "Промспец Консалтинг", суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ") з ТОВ "Промспец Консалтинг" укладався договір № 4 від 01.03.2011р. про надання послуг, згідно якого ТОВ "Промспец Консалтинг" зобов'язувався надати послуги з перевірки відповідності документації, наданої позивачем (замовником).

Згідно умов Договору №4 від 01.03.2011 року п.1.3 виконавець зобов'язаний надати послуги у термін з 01.03.2011 року по 01.04.2011 року, але у розділі 7 «Термін дії договору» зазначено, що даний договір вступає в силу з 01.03.2011 року і діє до 30.04.2011 року.

Згідно умов Договору про надання послуг №6 від 01.06.2011р. про надання послуг з благоустрою території з використанням власних матеріалів включає в себе: реставрацію сходів, заміну ламп освітлення території, відновлення тротуарних доріжок, реставрація огороджень території, фарбування дверей в боксах, заміна замків, ремонт огороджень території, реставрація дахів, утеплення вольєрів для собак, відновлення підлоги у вольєрах, очистка і фарбування металевих решіток на вольєрах, і виконавець зобов'язується надати послуги у термін з 01.06.2011 року по 30.06.2011 року, тобто необхідно здійснити значний обсяг робіт за стислий період часу.

Договір про надання послуг № 7 від 01.06.2011р. згідно якого ТОВ "Промспец Консалтинг" зобов'язувався надавати послуги з прибирання офісної будівлі з використанням власних матеріалів, в тому числі щоденні послуги з прибирання санвузлів, дезінфекції туалетів.

За Договором № 9 від 15.06.2011р. за яким ТОВ "Промспец Консалтинг" зобов'язувався замовнику надати послуги з прибирання території з використанням власних матеріалів, в тому числі догляд за газонами, декоративна стрижка чагарника, прибирання та дезінфекція вольєрів для собак.

Відповідно до п. п. 2.2. Договорів №6 від 01.06.2011р., № 7 від 01.06.2011р., № 9 від 15.06.2011р. обов'язком замовника є плата за роботу за ціною, вказаною в п.3 дійсного договору в термін ____ днів з моменту передачі послуг по договору.

Таким чином аналізуючи вказані пункти Договорів сторонами не узгоджено строків сплати за виконання послуг за договорами.

Стосовно господарських взаємовідносин позивача з "Бізнес-консалтинг плюс", суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ "Бізнес-консалтинг плюс" укладалось ряд договорів №4 від 01.08.2011р. згідно якого ТОВ "Бізнес-консалтинг плюс" за дорученням позивача (замовник) зобов'язувався надавати юридичні послуги та консультації в обсязі та умовах, передбачених договором, втому числі усні та письмові консультації з правових питань, що виникатимуть у замовника протягом дії договору; № 5 від 01.09.2011р. предметом якого також є надання усних та письмових консультацій з правових питань, які виникатимуть у позивача протягом його дії, аналіз внутрішньої документації позивача, тощо; № 1 від 15.03.2011р., предметом якого також є надання ТОВ "Бізнес-консалтинг плюс" позивачу як замовнику усних та письмових консультацій з правових питань, які виникатимуть у позивача протягом його дії, аналіз внутрішньої документації позивача, тощо.

Відносно зазначених вище договорів про надання послуг по перевірці відповідності документації та надання консультаційних послуг, позивачем не надано доказів щодо економічного обґрунтування та необхідності для підписання вказаних договорів, а також доказів, які б підтверджували фактично надані юридичні послуги.

В зазначених договорах укладених позивачем з ТОВ "Промспец Консалтинг", ТОВ "Промбуд-Монтажінвест", ТОВ "Бізнес-консалтинг плюс" вказано, що виконавці надають послуги по договорам на території м. Харкова, вул.. Хабарова, 2а.

Відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа №71724), ОСОБА_3 є власником вказаної нежитлової будівлі літ «Б-3» №2»А» по вул. Хабарова, 2а, м.Харків.

З акту ДПІ вбачається, що ОСОБА_3 в перевіряємий період був керівником ТОВ "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ", а отже приміщення за адресою м.Харків, вул..Хабарова, 2а за договором оренди №4 04.01.2011 передано в оренду ТОВ "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ" за підписом однієї і тієї ж особи - ОСОБА_3

В матеріалах справи міститься договір оренди №2 04.01.2011 року за яким ТОВ "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ" приймає в оренду від орендодавця ФОП ОСОБА_3, об'єкт, а саме офісне приміщення першого поверху адміністративно-побутового приміщення «літ Б-3» розташованого за адресою : АДРЕСА_1 загальною площею 235.4 кв.м.

До суду надано копії вказаних договорів, довідок про вартість робіт, технічних завдань, актів виконаних робіт, податкових накладних, проте не подано доказів, які б вказували на дійсне та реальне виконання робіт за укладеними договорами, обсяги виконаних робіт у відповідному вимірі, обсяги та характеристики приміщень, території, де виконувалися роботи з їх прибирання, дезінфекції, фарбування, тощо. В обсязі наданих позивачем до суду доказів підтвердити реальний характер здійснених угод не вбачається за можливе.

Фактично предмети договорів стосуються обслуговування вказаного вище приміщення, що не пов'язано з господарською діяльністю позивача в розумінні положень п.п. 14.136 Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд доходить висновку, що оглянуті документи мають дефекти форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак не сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Позивачем не підтверджено фактичне виконання укладених з контрагентами ТОВ "Промспец Консалтинг", ТОВ "Промбуд-Монтажінвест", ТОВ "Бізнес-консалтинг плюс" угод, а також належних доказів оплати позивачем наданих за договором послуг в повному обсязі грошовими коштами, в тому числі з урахуванням суми податку на додану вартість.

Таким чином позивачем не додержано встановлений порядок формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198. Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому за правилами п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог статті 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на положення ст.71 КАС України та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України, котрими встановлена презумпція правомірності рішень платника податків, суд доходить висновку, що поданих суб'єктом владних повноважень доказів є явно недостатньо для висновку про правомірність спірних податкових повідомлень - рішень.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Відповідно до п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України, платник податку - будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному цим Кодексом. Виходячи з приписів Податкового кодексу України відповідальність за порушення вимог чинного законодавства несе саме платник податку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У рамках даної справи відповідачем не подано належних доказів на підтвердження відповідних обставин та не доведено здійснення товариством та його контрагентами узгоджених дій, спрямованих на створення штучних умов для отримання незаконної податкової вигоди.

З урахуванням вищевикладених обставин, перевіривши оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення № від 08.02.2012р., суд дійшов до висновку, що дії податкового органу з його прийняття не порушують приписи Податкового кодексу України, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма "БРІГ" до Індустріальної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2015 року

Суддя Бездітко Д.В.