Справа № 235/3103/14-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Токарєв А.Г.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року справа №235/3103/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Лях О.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2014 року у справі № 235/3103/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання здійснити нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2014 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Красноармійської міської ради (далі - Управління) про визнання противоправною бездіяльність, зобов'язання здійснити нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зазначивши, що вона має на утриманні дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130 грн. на місяць. Позивач вважає, що вказаний розмір допомоги за жовтень 2013 року - березень 2014 року не відповідає чинному законодавству, незаконно занижений відповідачем та має бути перерахований та на користь позивача повинні бути здійснені відповідні доплати. Просила визнати противоправною бездіяльність Управління щодо не нарахування та невиплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за жовтень 2013 року - березень 2014 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісячно, зобов'язати Управління здійснити нарахування позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за жовтень 2013 р. - березень 2014 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісячно в сумі 972 грн. на місяць з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2014 року у зазначеній справі позовні вимоги задоволені повністю, а саме:

визнано противоправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2, державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 22 листопада 2013 року по 01 квітня 2014 року включно, у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісячно;

зобов'язано Управління провести нарахування на користь позивачки допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 22 листопада 2013 року по 01 квітня 2014 року включно, у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, щомісячно з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідач з таким судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідно до статті 13 Закону України від 18.01.2001 № 2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (далі - Закон № 2240-ІІІ) позивач має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні та отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 130,00 грн. на місяць, як особа, застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування.(а.с.7)

Позивачка є застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому на неї поширюються положення Закону № 2240-ІІІ.

Законом № 2240-ІІІ передбачено, що цей закон відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до інших законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VІ) статтю 43 Закону № 2240-ІІІ викладено в наступній редакції: "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом". Проте відповідно до Прикінцевих положень Закону № 107-VІ Розділ І цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року стаття 43 Закону № 2240-ІІІ відновила попередню редакцію, відповідно до якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Прожитковий мінімум (відповідно до статті 1 Закону України від 15.07.1999 № 966-ХІV "Про прожитковий мінімум") - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно статті 7 Закону України від 06.12.2012 № 5515-VІ "Про Державний бюджет України на 2013 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає з 1 січня - 972 гривні, з 1 грудня - 1032 гривні.

Відповідно до статті Закону України від 16.01.2014 № 619-VІІ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня також складає 1032 гривні.

Оскільки ані законами України про Державний бюджет України на 2013, 2014 роки, ані іншими законами не встановлювалось в цей період іншій, ніж у Законі № 2240-ІІІ розмір допомоги, спірні відносини регулюються Законом № 2240-ІІІ, а положення Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року в тій частині, в якій воно суперечить названому закону, застосовуватись не може. Отже, у відповідача наявний обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірі, передбаченому Законом № 2240-ІІІ.

Тобто, своїми діями Відповідач порушив права позивача на гарантовану державою матеріальну підтримку материнства та належний соціальний захист, який гарантується державним соціальним забезпеченням, що має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2012 року у справі № 21-410а12.

Згідно частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не впливають на правильність цих висновків, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2014 року у справі № 235/3103/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання здійснити нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.П.Лях