Справа № П/811/818/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2015 рокусправа № П/811/818/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року у справі № П/811/818/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_1) звернулась до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі за текстом - Кіровоградська ОДПІ), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.02.2014 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 06.02.2014 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

На підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою - підприємцем 08.09.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_2 та є платником податку на додану вартість. Займається господарською діяльністю, зокрема з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Кіровоградською ОДПІ на підставі наказу № 1251 від 25.11.2013 р., відповідно до направлень № 899 та № 900 від 09.11.2013 р. проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

За результатами проведеної перевірки складено акт №417/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 27.12.2013 року, відповідно до висновків якого позивачем порушено вимоги: п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України - визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 29347,45 грн., в тому числі: за січень 2012 року в сумі 7049,72 грн., за лютий 2012 року в сумі 7386,94 грн., за травень 2012 року в сумі 6955,08 грн., за липень 2012 року в сумі 4887,32 грн., за листопад 2012 року в сумі 3068,39 грн.; п.44.1, п.44.3 ст. 44 та п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України - надання на перевірку податкових накладних на придбання товарів (робіт, послуг) не в повному обсязі.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми „Р" № від 06.02.2014 р., яким позивачеві згідно з п.54.3.2 п.54.3 ст.54 та відповідно до ч.2 п.123.1 ст.123 Податкового Кодексу України, за порушення п.198.6ст.198 Податкового Кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 44021,14 грн., з яких 29347,45 грн. - за основним платежем, та 14673,72 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято у зв'язку з ненаданням на перевірку податкових накладних, виписаних за результатами господарських операцій позивача з ТОВ „М'ясокомбінат Ятрань", ТОВ ТД „Мегаполіс України", у з'язку з чим податковий орган дійшов висновку про безпідставне включення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ за січень 2012 року у розмірі 7049,72 грн., лютий 2012 року у розмірі 7386,94 грн., травень 2012 року у розмірі 6955,08 грн., липень 2012 року в розмірі 4887,32 грн. по взаємовідносинах з ТОВ „М'ясокомбінат Ятрань" та за листопад 2012 року у розмірі 3068,39 грн. по взаємовідносинах з ТОВ ТД „Мегаполіс України".

Під час судового розгляду справи судом обгрунтовано зазначено про допущені відповідачем помилки щодо нарахування податку на додану вартість, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що податковим органом були допущені помилки в акті перевірки:

- податкова накладна № 798/0003 від 19.01.2012 на суму ПДВ 1208,63 грн. виписана на поставку товару з ТОВ „М'ясокомбінат Ятрань", однак відповідно до реєстру податкових накладних фактично виписана ТОВ ТД „Мегаполіс України";

- при розрахунку ПДВ за січень 2012 р. невірно зазначено сума ПДВ по податковій накладній № 316/0003 від 21.01.2012 р. на суму ПДВ 1378,00 грн., замість 1378,62 грн.

- при розрахунку штрафних санкцій за липень не правильно вказана сума ПДВ згідно податкової накладної № 440 від 27.07.2012 р., виписаної ТОВ „М'ясокомбінат Ятрань" на суму 440 грн. натомість відповідно до реєстру отриманих накладних за лютий 2012 р. сума ПДВ складає 895,78 грн.

Крім того, відповідачем під час судового розгляду справи в суді першої інстанції не заперечувалось, що інспектором під час перевірки були допущені арифметичні помилки щодо визначення суми податкового зобов'язання з ПДВ, про що свідчить надана суду службова записка від 14.04.2011р. №1001/11-23-17-01 та розрахунок штрафних санкцій по податкових зобов'язання з податку на додану вартість. З якої вбачається, що сума грошового зобов'язання складає 29803,93 грн. та 14901,97 грн. штрафні санкції.

Судом встановлено, що між ТОВ „М'ясокомбінат Ятрань" (постачальником) та ФОП ОСОБА_1 (покупцем) укладено договір поставки №239 від 01.06.11, відповідно до якого постачальник зобов'язується систематично, по замовленню покупця, постачати і передавати покупцю продовольчі товари, а покупець зобов'язується прийняти та своєчасно сплатити вартість товару у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у накладних, що виписують на кожну партію товару.

На виконання умов вказаного договору ТОВ „М'ясокомбінат Ятрань" виписані позивачу видаткові накладні та податкові накладні на загальну суму 144160,68 грн., в т.ч. ПДВ - 25526,82 грн.

Судом встановлено, що зазначені податкові накладні відповідають вимогам п.201 ст.201 Податкового Кодексу, підписані та скріплені печаткою ТОВ „М'ясокомбінат Ятрань" та включені до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за січень, лютий, травень, липень 2012 р.

Оплата отриманого товару позивачем здійснено в безготівковій формі, підтверджується долученими до справи квитанціями до прибуткового касового ордеру.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ ТД „Мегаполіс України" суд зазначає наступне.

Відповідно до договору поставки №0228-КД/11 від 30.06.11, укладеного між ТОВ ТД „Мегаполіс України" (продавцем) та ФОП ОСОБА_1 (покупцем) ТОВ ТД „Мегаполіс України" поставило тютюнові вироби позивачу, що підтверджується податковою накладною на суму 7251,80 грн., в т.ч. ПДВ 1208,63 грн. та фіскальним чеком.

Крім того, 09.07.2012 р. між ТОВ ТД „Мегаполіс України" (продавцем) та ФОП ОСОБА_1 (покупцем) укладено інший договір поставки №0092-КД/12 від 09.07.2012 р., за умовами якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати продукцію на умовах, визначених у цьому договорі та додаток №1 до вказаного договору, в якому визначено уповноважу особу на приймання товару від ТОВ ТД „Мегаполіс України? .

Фактичне отримання товарів підтверджується первинними документами: видатковими накладними, податковими накладними на загальну суму 18410,34 грн., в т.ч ПДВ - 3068,39 грн.

Оплата за поставлений товар позивачем здійснено в безготівковій формі, про що свідчать квитанції до прибуткового касового ордеру.

Судом встановлено, що придбаний у ТОВ „М'ясокомбінат Ятрань" та ТОВ ТД „Мегаполіс України" товар в подальшому був використаний у власній господарській діяльності.

Порядок формування податкового кредиту визначено статтею 198 Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій зокрема з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до п.198.2 ст.198 Податкового Кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податкової накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У пункті 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби сумі податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до п. 201.1, п.201.4, п.20.8, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України , платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в паперовому вигляді, або в електронній формі.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Враховуючи наведене, право на віднесення сум ПДВ, сплачених суб'єктом господарювання при придбанні товару (робіт, послуг), до складу податкового кредиту виникає у нього на підставі наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником ПДВ, фактичного придбання товару (робіт, послуг) та подальшого використання його в господарській діяльності підприємства.

Як передбачено п. 44.1 статті 44 Податкового Кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п.44.3 ст.44 Податкового Кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У відповідності до п.85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Підпунктом 20.1.8. пункту 20.1 статті 20 Податкового Кодексу України надано право податковому органу під час проведення перевірок вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно до п.16.1.5. п.16.1. ст.16 Податкового Кодексу України платники податків зобов'язані подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Враховуючи наведене, оцінивши всі докази у справі в їх сукупності, судом першої інстанції було досліджено співвідношення між документальним підтвердженням права позивача на податковий кредит та формування валових витрат та обставинами реального здійснення господарських операцій, за наслідками аналізу якого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про реальність господарських операцій та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року у справі № П/811/818/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров