Справа № 826/15465/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року позивач звернулася у суд із позовом до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо обов'язку неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити визначені у виконавчому листі №826/14558/13-а виконавчі дії як 25 вересня 2014 року, так і в подальшому - до подання представником ОСОБА_2 письмової скарги 03 жовтня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміні, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку, що відповідачем належно вживались дії в рамках виконавчого провадження та не допущено протиправної бездіяльності, адже такі здійснювались у встановлений законом строк.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися в повній мірі.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 червня 2014 року в адміністративній справі №826/14558/13-а задоволено заяву представника позивача про вжиття заходів процесуального примусу. Вирішено тимчасово вилучити в Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області наступні письмові докази: генеральні плани села Лука Києво-Святошинського району Київської області, затверджені в 1976 році, 16 вересня 2008 року та 30 липня 2012 року, рішення про затвердження цих генеральних планів, проект землеустрою щодо встановлення і зміни меж сіл Гориничі, Лука, Гнатівна в межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, розроблений Державним підприємством «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за договором №2386 від 30 грудня 2004 року, акт погодження меж земельних ділянок, який Гореницька сільська рада підписувала під час розробки проекту землеустрою (технічної документації) за замовленням громадянина ОСОБА_3, в результаті чого ця особа отримала від Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області рішення від 11 березня 2010 року і від 19 грудня 2012 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :04:007:5004 та державний акт про право власності на цю земельну ділянку, щодо якої між сільрадою і ОСОБА_2 й іншими громадянами виник спір ще 25 березня 2008 року.

Окрім того, згаданою ухвалою тимчасове вилучення вищеописаних документів доручено відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області і встановлено строк надання документів - до 21 липня 2014 року, а також зобов'язано начальника цього відділу державної виконавчої служби подати до Окружного адміністративного суду м. Києва письмовий звіт про виконання даної ухвали в місячний строк з дати її отримання.

Матеріали справи свідчать про те, що вищевказана ухвала надавалась до виконання відповідачу, однак постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Чижик А.П. від 24 липня 2014 року ВП №44202334 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з її виконання через її невідповідність вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Попри наведене, колегією суддів установлено, що 25 липня 2014 року ОСОБА_2 отримано виконавчий лист Окружного адміністративного суду м. Києва №826/14558/13-а 2014 р. за згадуваною вище ухвалою цього суду, який пред'явлено до виконання відповідачу 26 серпня 2014 року. Зі змісту цього виконавчого документа слідує, що стягувачем за ним є ОСОБА_2, а боржником - Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Міщенка Л.М. від 28 серпня 2014 року ВП №44557520 відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа, встановлено боржнику семиденний строк для самостійного виконання рішення.

Як убачається з матеріалів справи, у встановлений державним виконавцем строк боржником рішення суду самостійно не було виконане.

У зв'язку із чим, 15 вересня 2014 року державним виконавцем складено письмову вимогу №5878/5879-9, зі змісту якої слідує, що відповідачем повідомлено стягувача і боржника про те, що 25 вересня 2014 року об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 відбудеться виконання судового рішення.

Так, позивач стверджує, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка проявилась у тому, що у визначену у вимозі дату та час на вказаному місці виконавчі дії не проводились, оскільки державний виконавець не прибув. На підтвердження чого позивачем надано письмовий акт від 25 вересня 2014 року, підписаний позивачем, її представником та ще чотирма іншими особами, яким зафіксовано факт неприбуття.

Матеріали справи свідчать, що внаслідок викладених вище обставин, що мали місце 25 вересня 2014 року, позивач 03 жовтня 2014 року скаржилась до керівника відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №44557520, додаючи згаданий акт від 25 вересня 2014 року.

Як убачається із матеріалів справи, 03 жовтня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Євко І.В. винесена наступна вимога (№6310;6311), якою повідомлено сторін виконавчого провадження ВП №44557520 про те, що виконання судового рішення відбудеться 13 жовтня 2014 року об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1.

У матеріалах справи наявний акт державного виконавця Данилишина П.Б. від 13 жовтня 2014 року, складений про те, що під час проведення виконавчих дій з вилучення технічної документації у Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області представником стягувача ОСОБА_7 вчинено на нього тиск, який проявився у наданні вказівок щодо виконання судового рішення та підвищенні тону в приміщенні сільради.

Як убачається з матеріалів справи, 20 жовтня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Євко І.В. складено акт, яким зафіксовано факт тимчасового вилучення частини документів, визначених в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 червня 2014 року та виконавчому листі №826/14558/13-а 2014 р., та про відсутність деяких із документів, що підлягали тимчасовому вилученню.

Зі змісту адміністративного позову слідує, що ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність відповідача щодо необхідності здійснення виконавчих дій у згадуваному виконавчому провадженні в період з 25 вересня 2014 року по 02 жовтня 2014 року (включно) (до моменту подання нею скарги на дії державного виконавця).

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії державного виконавця підлягають перевірці на відповідність вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, апеляційний суд не може погодитись із таким висновком місцевого суду, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Колегія суддів наголошує, що право на судовий захист, гарантоване Конституцією України та закріплене в Кодексі адміністративного судочинства України, має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Тобто, із позовом до суду може звернутись лише учасник спірних правових відносин.

При цьому, загальними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно частини 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З аналізу наведеного вбачається, що об'єктом захисту в адміністративному судочинстві є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Отже захист таких є наступним, тобто передбачає наявність відповідного права, свободи чи інтересу у особи.

У контексті наведеного, колегія суддів зазначає, що положеннями частини 1 статті 268, пункту 3 частини 1 статті 269, частини 1 статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що заходами процесуального примусу є встановлені цим Кодексом процесуальні дії, що застосовуються судом до осіб, які порушують встановлені у суді правила або протиправно перешкоджають здійсненню адміністративного судочинства. До заходів процесуального примусу відноситься, зокрема, тимчасове вилучення доказів для дослідження судом. Цей захід може застосовуватись шляхом постановлення відповідної ухвали у разі неподання без поважних причин письмових чи речових доказів, що витребувані судом, та неповідомлення причин їх неподання.

Згідно частини 2 статті 271 Кодексу в ухвалі про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом зазначаються: ім'я (найменування) особи, в якої знаходиться доказ, її місце проживання (перебування, знаходження), назва або опис письмового чи речового доказу, підстави проведення його тимчасового вилучення, кому доручається вилучення.

З огляду на положення цих норм, застосування судом такого заходу як тимчасове вилучення доказів для їх дослідження є правом суду, а сутність його полягає у відібранні визначеним виконавцем за ухвалою суду документа чи іншого об'єкта матеріального світу, який може бути доказом в адміністративній справі, від його володільця.

Враховуючи викладене, учасниками відносин з приводу виконання ухвали суду про тимчасове вилучення доказів для їх дослідження судом являються суд, який виніс дану ухвалу, визначений судом виконавець (в спірному випадку - відповідач) та володілець предметів (в спірному випадку - Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області), що вилучаються як докази.

Отже, позивач у справі не являється суб'єктом правових відносин, пов'язаних із виконанням ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 червня 2014 року в адміністративній справі №826/14558/13-а про тимчасове вилучення доказів у Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, а також виданого цим судом на її виконання виконавчим листом, відтак і права чи інтереси першого при виконанні такого рішення жодним чином не можуть порушуватись.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про безпідставність вимог позивача до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області та неможливість їх задоволення.

На користь викладеного висновку свідчить також, зокрема, те, що адміністративний позов ОСОБА_2 фактично не містить предмету такого. Так, предметом позову є матеріальний зміст позовних вимог, який проявляється в заінтересованості отримати певне матеріальне благо чи іншим чином захистити порушені права, свободи чи інтереси.

Способи захисту (відновлення) порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб в адміністративному судочинстві визначені частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

У той же час, вимоги позивача зводяться лише до необхідності судової констатації факту допущення відповідачем по справі порушень приписів чинного законодавства, і не спрямовані на реальний судовий захист, позаяк, як встановлено судом вище, спірні правовідносини жодним чином не впливають на її права та інтереси.

Таким чином, суд першої інстанції в даному випадку передчасно перевірив відповідність дій відповідача у виконавчому провадженні ВП №44557520 на предмет дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», залишивши поза увагою те, що такі дії не впливають на права та інтереси позивача, чим порушив норми процесуального права. Водночас, правильним є висновок суду про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що мотивувальна частина постанови суду першої інстанції підлягає зміні в частині підстав для відмови у задоволенні позову.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 2, 201 ч. 1 п. 1 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року змінити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити з підстав, викладених у постанові апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М