Справа № 820/17522/14
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р.Справа № 820/17522/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника відповідача Коваленко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2014р. по справі № 820/17522/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер Рісайклінг"

до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер Рісайклінг" (далі за текстом - ТОВ "Полімер Рісайклінг", позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Західної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі за текстом - Західна ОДПІ м. Харкова, відповідач), в якому просив суд визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 26.09.2014року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення - рішення Західної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 26.09.2014року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції доказів та встановлення обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про не підтвердження господарських операцій між позивачем та ТОВ "КВК", ТОВ "Алеф- Винал-Крим" первинними документами у повному обсязі, що стало підставою для висновку податкового органу про неправомірне формування податкового кредиту за результатами таких господарських операцій.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Полімер Рісайклінг" зареєстрований як платник податків та зборів 01.05.2013року та перебуває на податковому обліку в Західній ОДПІ м. Харкова.

У період з 18.08.2014року по 22.08.2014 року фахівцями Західної ОДПІ м. Харкова проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Полімер Рісайклінг" щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період березень 2014року.

Під час перевірки було встановлено порушення ТОВ "Полімер Рісайклінг" п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п.201.6, п. 201.7 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено ознаки нереальності здійснення господарських операцій підприємства з ТОВ "КВК" та ТОВ "Алеф- Винал-Крим", у зв'язку з чим донараховано по ПДВ суму 618880грн, у т.ч. за березень 2014року - 618 880грн.

На підставі вищезазначеного акту, 26.09.2014 року Західною ОДПІ м. Харкова прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ "Полімер Рісайклінг" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 773600, 00 грн., у т.ч. за основним платежем 618880,00грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - 154720,00грн.

Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності податковим органом факту порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо завищення суми податкового кредиту з ПДВ в загальному розмірі 618880 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "КВК" та ТОВ "Алеф- Винал-Крим".

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Виходячи з позиції контролюючого органу, ТОВ "Полімер Рісайклінг" допущено порушення вимог п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п.201.6, п. 201.7 ст.201 Податкового кодексу України внаслідок документального не підтвердження реальності господарських операцій з з ТОВ "КВК" та ТОВ "Алеф- Винал-Крим" за перевірений період.

Колегія суддів зазначає, що правила формування податкового кредиту, обчислення та сплата податку на додану вартість врегульовані розділом V Податкового кодексу України.

Досліджуючи правомірність віднесення до складу податкового кредиту ТОВ "Полімер Рісайклінг" суми податку на додану вартість, сплачену в ціні придбаного товару (послуг) за перевірений період, колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту укладених платником податку договорів.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є визначальною для встановлення податкових зобов'язань та виникнення права на податковий кредит; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, що здійснює операції з постачання товарів/послуг.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, підтверджений податковою накладною.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "КВК" (Постачальник) та ТОВ "Полімер Рісайклінг" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 14 від 26.02.2014року, відповідно до умов п.1.1. якого Постачальник зобов'язується передати у власність покупця (позивача) картон ММ та інші ТМЦ, а Покупець зобов'язується сплатити за них грошову суму і прийняти вказаний товар.

Відповідно до п.2.2. Договору поставка товару вважається виконаною Постачальником, а всі ризики випадкової загибелі або пошкодження товару переходять до Покупця в момент передачі товару перевізнику, з яким Постачальником укладено договір перевезення до місця призначення.

Відповідно до п.3.1. вказаного договору, передача товару здійснюється за видатковою накладною, в якій зазначається найменування товару, що поставляється, кількість в одиницях вимірювання, узгоджена ціна товару та загальна вартість товару. Приймання товару здійснюється на території Покупця. Місце поставки: м. Харків, пров. Динамівський, буд.4. Факт приймання товару підтверджується підписом уповноваженої Покупцем особи на відповідній накладній.

На підтвердженням виконання умов даного договору, позивачем надані відповідні видаткові накладні (т. 3 а.с. 54-103) та податкові накладні (т.3 а.с. 14-53).

Також колегією суддів встановлено, що між ТОВ "Алеф-Виналь-Крим" (Постачальник) та ТОВ "Полімер Рісайклінг" (Покупець) укладено договір поставки № 24 від 27.02.2014року, відповідно до умов п.1.1. якого Постачальник зобов'язується передати у власність покупця (позивача) картон ММ та інші ТМЦ, а Покупець зобов'язується сплатити за них грошову суму і прийняти вказаний товар.

Відповідно до п.2.2. Договору поставка товару вважається виконаною Постачальником, а всі ризики випадкової загибелі або пошкодження товару переходять до Покупця в момент передачі товару перевізнику, з яким Постачальником укладено договір перевезення до місця призначення.

Згідно з п.3.1. вказаного договору, передача товару здійснюється за видатковою накладною, в якій зазначається найменування товару, що поставляється, кількість в одиницях вимірювання, узгоджена ціна товару та загальна вартість товару. Приймання товару здійснюється на території Покупця. Місце поставки 6 м. Харків, пров. Динамівський, буд.4. Факт приймання товару підтверджується підписом уповноваженої Покупцем особи на відповідній накладній.

На підтвердження виконання умов даного договору, позивачем надані відповідні видаткові (т.3 а.с. 238-248) та податкові накладні (т.3 а.с. 220-237).

Розрахунки між сторонами за договорами № 14 від 26.02.2014року та № 24 від 27.02.2014року на час розгляду справи не були проведені, в зв'язку з чим, за ТОВ "Полімер Рісайклінг" рахується кредиторська заборгованість перед ТОВ "КВК" у розмірі 2809536, 00грн., кредиторська заборгованість перед ТОВ "Алеф-Виналь-Крим" у розмірі 903744, 00грн., що обліковується на відповідному бухгалтерському рахунку 631, а отже податковий кредит сформований позивачем за податковими накладними, виписаними контрагентами по факту поставки товару.

На підтвердження фізичного переміщення товару від продавця до покупця за вищевказаними договорами №14 від 26.02.2014року та № 24 від 27.02.2014року позивачем було надано до суду копію договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення товару № 2.02 від 12.02.2014року, який укладений між ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) та ТОВ "Полімер Рісайклінг" (Замовник), відповідно до п.1.1 якого замовник від свого імені або за дорученням організації, з якою має прямі договірні відносини, замовляє й надає для перевезення вантажі, а Перевізник зобов'язується здійснювати їх перевезення автомобільним транспортом. Згідно з п.1.2. договору № 2.02 від 12.02.2014року передбачено, що Виконавець на підставі заявок замовника здійснює перевезення вантажу власним автотранспортом або організовує перевезення вантажів із залученням третьої Сторони, при цьому Виконавець виступає як Експедитор.

Як вбачається з акту перевірки, надання вищезазначених послуг підтверджується актом здачі-прийому (надання послуг) від 31.03.2014року № 7 на суму 15000. 00грн.(а.с. 32).

Також, між ТОВ "Полімер Рісайклінг" (Замовник) та ТОВ "АСС" (Перевізник) укладено договір про надання послуг № 02-12 від 20.02.2014року, відповідно до п.1.1 якого Замовник надає для перевезення вантажі, а Перевізник зобов'язується здійснити їх перевезення як власним автомобільним транспортом такі з залученням третіх осіб і надати інші послуги по перевевезенню товарів.

На підтвердження виконання умов договор щодо перевезення товару, позивач надав відповідні товарно-транспортні накладні (т.3 а.с. 104-156).

Факт прийняття товару підтверджується підписами уповноважених осіб на видаткових накладних.

Також з метою доведення наявності складських приміщень для зберігання ТМЦ представником позивача було надано до суду договір оренди нежитлових приміщень № 2 від 31.12.2013року, відповідно до умов якого ТОВ "АСС-Харківпласт" (Орендодавець) передає, а ТОВ "Полімер Рісайклінг" (Орендар) приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення літ. Е-3, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Залютинська, 4. На підтвердження виконання умов договору № 2 від 31.12.2013року, представник позивача надав відповідний акт приймання-передачі № 1 до договору оренди нежитлових приміщень № 2 від 31.12.2013року (а.с. 67).

Наявність необхідного персоналу підтверджується штатним розкладом підприємства (т.3 а.с. 199-200).

З пояснень представника позивача вбачається, що придбані у ТОВ "КВК" та ТОВ "Алеф-Виналь-Крим" ТМЦ використовувались позивачем у власній господарській діяльності, зокрема необхідність укладення договору № 14 від 26.02.2014року зумовлена виконанням умов договорів з контрагентами ТОВ "Профтехноконструкція" (договір № 6/02 від 25.02.2014року, т.1 а.с. 70), ТОВ " НВП "Віллон" (договір № 2/03 від 04.03.2014року т. 1 а.с. 74), ТОВ "Трейдторг" (договір поставки № 4/02 від 12.02.2014року т.2. а.с. 1), ПП "ТРИ С-ФЕЛІКС" (т.2, а .с. 3), ТОВ "АСС-КОМЕРЦ" (договір поставки № 3/02 від 10.02.2014року" (т.2. а.с. 5) та ТОВ "ВІП" (договір поставки № 3 від 03.03.2014року т.2. а.с. 7), на підтвердження реальності господарських відносин з якими по зазначеним договорам позивач надав відповідні первинні документи, а саме видаткові та податкові накладні, а також ТТН (т.1. а.с.77-248, т.2.49-182).

В акті перевірки зазначено, що основним видом діяльності за перевірений період ТОВ "Полімер Рісайклінг" є оптова торгівля іншими проміжними продуктами.

Колегією суддів встановлено, що на час видачі податкових накладних контрагенти ТОВ "КВК" та ТОВ "Алеф- Винал-Крим" були зареєстровані в установленому законом порядку, знаходились на обліку в податковому органі, мали статус платника ПДВ, свідоцтво платника ПДВ не було анульовано на момент укладання та виконання договорів, докази що спростовують ці обставини відповідачем не надано.

Також відповідачем не надано до суду доказів фактичної відсутності операцій по придбанню позивачем товару у ТОВ "КВК" та ТОВ "Алеф- Винал-Крим".

Отже, з наданих позивачем первинних документів вбачається, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договору купівлі-продажу № 14 від 26.02.2014року та договору поставки № 24 від 24.02.2014року та видам господарської діяльності, свідчить про наявність господарської мети при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України, тобто підстави вважати зазначені податкові документи недійсними відсутні.

Таким чином, формування податкового кредиту обумовлено придбанням товару з метою його використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності у платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право позивача на отримання податкового кредиту за перевірений період підтверджене належними доказами, а тому висновок відповідача про порушення позивачем вимог п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п.201.6, п. 201.7 ст.201 Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ТОВ "КВК" та ТОВ "Алеф- Винал-Крим" є необґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності формування податкового кредиту позивача через ненадання до перевірки заявок на перевезення вантажу по договору транспортно-експедиторських послуг, інформації щодо завантаження товару, документів про відрядження працівників підприємства, наказів про відрядження, табелів обліку робочого часу, заповнення ТТН з порушенням встановленого порядку їх заповнення, з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.п.1.2.п.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704 (надалі-Положення) встановлено, що записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів. Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції.

Отже, дані податкового обліку платника податків мають бути підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку.

Між тим, заявки на перевезення вантажу по договору транспортно-експедиторських послуг, інформація щодо завантаження товару, документи про відрядження працівників підприємства, накази про відрядження, табелі обліку робочого часу не є тими первинним документами, які підтверджують право на податковий кредит позивача. Вказані документи також не відображають зміст господарських операцій з поставки товару, а лише є додатковими доказами підтвердження обставин придбання товару та реального виконання господарських операцій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутність вказаних документів на час проведення контролюючим органом перевірки, при фактичній наявності таких документів на час складання податкової звітності, не може бути обґрунтованою підставою для висновку про заниження платником податків грошових зобов'язань.

При цьому, контролюючий орган не позбавлений права на отримання податкової інформації у відповідності до п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, ст. 73 Податкового кодексу України, якщо вважає недостатність наданих позивачем первинних та інших документів під час проведення перевірки.

Окремо слід зазначити, що за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товару та використання його у власній господарській діяльності, окремі недоліки такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність права на податковий кредит та підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання ТМЦ.

Згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Отже, керуючись приписами наведених норм процесуального закону, оцінивши надані позивачем до матеріалів справи докази, а також враховуючи, що в наданих позивачем до суду документах наявні необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відсутність яких спричиняє втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, колегія суддів зазначає, що підприємством ТОВ "Полімер Рісайклінг" доведено правомірність формування податкового кредиту перевіреного періоду в результаті фінансово-господарських відносин з контрагентом ТОВ "КВК", ТОВ "Алеф- Винал-Крим".

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2014р. по справі № 820/17522/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 02.02.2015 р.