Справа № 804/20829/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оспорюване рішення є неправомірним, оскільки позивач не порушував п. п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в висновки відповідача щодо первинної документації, складеної позивачем та його контрагентом, не відповідають дійсним обставинам справи, адже приймання-передача товару здійснювалась за адресою складу покупця, умови договору свідчать про те, що у наявність у покупця товарно-транспортних накладних чи інших документів на підтвердження транспортування товару не є обов'язковим, всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару в місце призначення несе постачальник, тягар оформлення товарно-транспортних накладних в свою чергу покладається на ПП «Мегаполіс». Факт ненадання відповідачу зазначених в акті перевірки договору перевезення і товарно-транспортних накладних підтверджується нашими поясненнями № 1/13 від 13.11.2014р. Факт реальності здійснення позивачем господарських операцій за угодою, укладеною з ПП «Мегаполіс», підтверджено у ході перевірки первинними бухгалтерськими документами, які включають зміни в структурі активів позивача, оскільки право підприємства на формування податкового кредиту не залежить від податкового обліку (стану місцезнаходження) контрагентів та сплати ним податку до бюджету, позивач вважає, що ним було сформовано ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлені належним чином, відповідно до положень ст.35 КАС України, докази чого наявні в матеріалах справи.
Відповідач заперечень та доказів на їх підтвердження на вимогу суду не надав.
13.01.2015р. позивач подав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження.
Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведене, клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача, строки розгляду та вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити спір за відсутності сторін, у письмовому провадженні, за наявними у справі доказами відповідно до вимог ч. 4, ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:
повноваження, компетенція контролюючих органів, обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України. Органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів. Податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: загальність оподаткування; рівність усіх платників перед законом; невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства; презумпція правомірності рішень платника податку; фіскальна достатність; соціальна справедливість; економічність оподаткування; нейтральність оподаткування; стабільність; рівномірність та зручність сплати; єдиний підхід до встановлення податків та зборів. Зазначені принципи спрямовані на недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації.
Товариство з обмеженою відповідальністю «СД Енергопласт» (ідентифікаційний код 33769732) є юридичною особою, зареєстроване в установленому Законом порядку та взято на податковий облік в Новомосковській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Позивач є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №200106112 серія НБ № 343530.
Згідно довідки АА № 537693 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), виданої Головним управлінням статистики у Дніпропетровській області, позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД-2010:22.29 - виробництво інших виробів із пластмас; 27.33 - виробництво електромонтажних пристроїв; 22.22 - виробництво тари з пластмас; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 - інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.
Як вбачається з акту перевірки, перевірку позивача було проведено з урахуванням інформації баз даних ОДПС, а саме: АС «податковий блок» та підсистеми АІС «Система обробки податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів», установчих документів, договорів, податкових накладних за серпень 2014 року, оборотно-сальдових відомостей по рахункам 631,26,20, згідно яких встановлено, що одним з постачальників ТОВ «СД Енергопласт» за серпень 2014 року є підприємство ПП «Мегаполіс» (код 39163468).
Так, у період, який перевірявся, між ТОВ «СД Енергопласт» (покупець) та ПП «Мегаполіс» (постачальник) був укладений договір поставки № 31-1/07 від 31.07.2014р., на підставі якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та сплатити, у відповідності до умов цього Договору, полімерні матеріали (надалі - Продукція) у відповідності з рахунком-фактурою.
Відповідно до договору підприємством ПП «Мегаполіс» у серпні 2014 року виписано видаткові накладні, розрахунки за договором проводились у безготівкові формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіям платіжних доручень № 2063 від 12.09.2014р., № 2074 від 22.09.2014р., № 222 від 03.10.2014р., і № 236 від 16.10.2014р та карткою рахунку № 361.
Також, на підтвердження виконання умов договору поставки відповідачу було надано:
- рахунок-фактуру № 15 від 07.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., видаткову накладну № 44 від 07.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., податкову накладну № 3 від 07.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн.;
- рахунок-фактуру № 18 від 11.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., видаткову накладну № 5 від 11.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., податкову накладну № 8 від 11.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн.;
- рахунок-фактуру № 21 від 13.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., видаткову накладну № 8 від 13.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., податкову накладну № 10 від 13.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн.;
- рахунок-фактуру № 24 від 15.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., видаткову накладну № 10 від 15.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., податкову накладну № 12 від 15.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн.;
- рахунок-фактуру № 27 від 18.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., видаткову накладну № 12 від 18.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., податкову накладну № 13 від 18.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн.;
- рахунок-фактуру № 29 від 20.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., видаткову накладну № 13 від 20.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн., податкову накладну № 14 від 20.08.2014р. на загальну суму 58 800,00 грн.;
- рахунок-фактуру № 31 від 27.08.2014р. на загальну суму 300 000,00 грн., видаткову накладну № 19 від 27.08.2014р. на загальну суму 300 000,00 грн., податкову накладну № 15 від 27.08.2014р. на загальну суму 300 000,00 грн.;
- рахунок-фактуру № 34 від 29.08.2014р. на загальну суму 300 000,00 грн., видаткову накладну № 21 від 29.08.2014р. на загальну суму 300 000,00 грн., податкову накладну № 18 від 29.08.2014р. на загальну суму 300 000,00 грн.
Отже податковий кредит ТОВ «СД Енергопласт» по взаємовідносинам з ПП «Мегаполіс» був сформований на підставі виписаних вищенаведених податкових накладних.
Придбання, оприбуткування та використання сировини, що поставлено ПП «Мегаполіс» крім первинних документів за Договором поставки підтверджують:податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2014 р. з додатком № 5;податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2014 р. з додатком № 5; Оборотно-сальдова відомість по рахунку 26 за серпень 2014р.; Оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 (контрагент ПП «Мегаполіс») за серпень 2014р.; Оборотно-сальдова відомість по рахунку 20 полістирол (гранула) за серпень 2014р.; Оборотно-сальдова відомість по рахунку 20 полікарбонат за серпень 2014р.; Журнал-ордер і відомість по рахунку 23 виробництво за серпень 2014р.; Журнал-ордер і відомість по рахунку 23 виробництво за серпень 2014р.; Журнал-ордер і відомість по рахунку 26 готова продукція за серпень 2014р.; Оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 замовлення контрагент ПАТ «Одесаобленерго» за 01.08.2014р.-30.09.2014р.; Оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 замовлення контрагент ПАТ «Житомиробленерго» за 01.08.2014р.-30.09.2014р.; Оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 замовлення контрагент ТОВ «Новітні електротехнічні технології»» за 01.08.2014р.-30.09.2014р.; Попередні калькуляції вартості виробництва продукції від 31.07.2014р.
Поставлена позивачу сировина, використана ним у здійсненні його господарської діяльності, відповідно до договору № 74/03.14-К від 06.03.2014р. укладеного ТОВ «СД Енергопласт» з ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» за яким, позивачем із сировини, поставленої ПП «Мегаполіс», вироблено і поставлено продукцію ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», що підтверджується:
- видатковою накладною № 386 від 12.08.2014р. на суму 28 572,48 грн. і податковою накладною № 16 від 12.08.2014р. на суму 28 572,48 грн.;
- видатковою накладною № 385 від 12.08.2014р. на суму 184 309,08 грн. і податковою накладною № 15 від 12.08.2014р. на суму 184 309,08 грн.;
- видатковою накладною № 447 від 16.09.2014р. на суму 4 525,92 грн. і податковою накладною № 15 від 15.09.2014р. на суму 4 525,92 грн.;
- видатковою накладною № 449 від 16.09.2014р. на суму 155 369,64 грн. і податковою накладною № 28 від 16.09.2014р. на суму 155 369,64 грн.
Також, на виконання умов Договорів № 01/13/08/2014 та № 02/13/08/2014 від 13.08.2014р. з ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» позивачем із сировини, поставленої ПП «Мегаполіс», вироблено і поставлено продукцію ПАТ «ЕК «Одесаобленерго», що підтверджується: видатковою накладною № 408 від 20.08.2014р. на суму 28 560,00 грн. і податковою накладною № 37 від 20.08.2014р. на суму 28 560,00 грн.; видатковою накладною № 409 від 20.08.2014р. на суму 46 308,00 грн. і податковою накладною № 38 від 20.08.2014р. на суму 46 308,00 грн.
На виконання умов Договору № 09/01/11/2013 від 01.11.2013р. з ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» позивачем із сировини, поставленої ПП «Мегаполіс», вироблено і поставлено продукцію ПАТ «ЕК «Одесаобленерго», що підтверджується:
- видатковою накладною № 404 від 20.08.2014р. на суму 46 308,00 грн. і податковою накладною № 47 від 25.06.2014р. на суму 46 308,00 грн.
Виконуючи зобов'язання згідно договору №04/19/07/2013 від 19.07.2013р. укладеного ТОВ «СД Енергопласт» з ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» позивачем із сировини, поставленої ПП «Мегаполіс», вироблено і поставлено продукцію ПАТ «ЕК «Одесаобленерго», що підтверджується: видатковою накладною № 405 від 20.08.2014р. на суму 31 844,40 грн. і податковою накладною № 48 від 25.06.2014р. на суму 31 844,40 грн.; видатковою накладною № 406 від 20.08.2014р. на суму 32 415,60 грн. і податковою накладною № 22 від 15.07.2014р. на суму 32 415,60 грн.; видатковою накладною № 407 від 20.08.2014р. на суму 9 996,00 грн. і податковою накладною № 21 від 15.07.2014р. на суму 9 996,00 грн.
Взаєморозрахунки за вказаними Договорами з ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» відображено у відповідних картках рахунку 361, що наявні в матеріалах справи.
Також з сировини, поставленої ПП «Мегаполіс», вироблено і поставлено продукцію ТОВ «Новітні Електротехнічні Технології», що підтверджується: рахунком-фактурою № 383 від 01.09.2014р., видатковою накладною № 428 від 01.09.2014р. на суму 100 320,00 грн., податковою накладною № 2 від 01.09.2014р. на суму 100 320,00 грн.; рахунком-фактурою № 432 від 30.09.2014р., видатковою накладною № 464 від 30.09.2014р. на суму 74 875,20 грн., податковою накладною № 55 від 30.09.2014р. на суму 74 875,20 грн.
Взаєморозрахунки за вказаними поставками проведено відповідно з відомостями картки рахунку 361.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов'язані з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту, врегульовано статтею 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), підпунктом "а" п.198.1 якої передбачено право на віднесення сум податку з ПДВ до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.
Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" N 996-XIV від 16.07.1999 року, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З аналізу наявних у справі первинних документів, які також досліджувались під час перевірки, що підтверджується актом перевірки, за господарськими операціями позивача з вищенаведеним контрагентом вбачається, що вони складені у відповідності до законодавства України. Жодних зауважень щодо їх оформлення в акті перевірки також не зазначено.
Стосовно твердження відповідача про те, що ТОВ «СД Енергопласт» неналежно оформило товарно-транспортні накладні на отриманий товар, а саме: не заповнені з 11 по 15 графи наданих до перевірки товарно-транспортних накладних, відсутні відомості про вантажно-розвантажувальні операції, відсутні відомості, щодо довіреності за якою отримано товар, відсутні відомості, щодо конкретної адреси навантаження ТМЦ (в графі пункт навантаження зазначено тільки назва міста без назви вулиці), відсутні підписи водія, то слід зазначити, що відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Суд також відхиляє доводи відповідача щодо відсутності відомостей про вантажно-розвантажувальні операції, відсутні відомості щодо довіреності, за якою отримано товар, відсутні відомості щодо конкретної адреси навантаження ТМЦ (в графі пункт навантаження зазначено тільки назва міста без назви вулиці), відсутні підписи водія, з огляду на те, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Як на час укладення правочинів позивача із ПП «Мегаполіс», так і під час їх виконання, сторони були належним чином зареєстрованими в ЄДРПОУ та були платниками податку на додану вартість; ні установчі документи контрагентів позивача, ні їх свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість не визнані в установленому порядку недійсними. Вказане відповідачем не спростоване.
Крім того, укладений між сторонами договір не визнавались недійсними в судовому порядку, а твердження відповідача про те, що не можуть визнаватися такими, що вчинені з діловою метою операції, за наслідками яких платник податків бажає отримати виключно податкову вигоду без здійснення реальної господарської діяльності, а тому операції ТОВ «СД Енергопласт» з ПП «Мегаполіс» на думку податкового органу не є господарською діяльністю ТОВ «СД Енергопласт», не приймається до уваги судом, оскільки не є безспірним.
Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер та здійснені за основною діловою метою ТОВ «СД Енергопласт» - отримання прибутку, а придбаний товар використовувався в господарській діяльності позивача, однак, відповідачем при винесені спірного податкового повідомлення-рішення зазначене не було прийнято до уваги.
Необхідно зазначити, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість навіть наявність порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Також не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу самого собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу.
При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Також, програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Крім того, абсолютно справедливо підкреслюється, що такі дані не є також належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.
Таким чином, використання Новомосковською ОДПІ інформації комп'ютерних баз: АС «Податковий блок» та підсистеми АІС «Система обробки податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів», не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Межі юридичної відповідальності кожного платника податку, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд, -
Стягнути з державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СД Енергопласт" судові витрати в сумі 476грн.40коп. (чотириста сімдесят шість грн. 40коп.) сплаченого згідно платіжного доручення від 24.12.2014р. за №1.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя С.В. Ніколайчук