Справа № 522/22322/14-а
Суддя: Донцов Д. Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого одноособово судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу Супроводження Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області старшим лейтенанта міліції Брижака Олега Степановича, Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу Супроводження Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області старшим лейтенанта міліції Брижака Олега Степановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, винесеної 17.11.2014 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, перебдаченої ч.1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження по справі.

В подальшому, його представник, ОСОБА_3 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу Супроводження Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області старшого лейтенанта міліції Брижака Олега Степановича на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень.

Окрім того, представник позивача подав до суду заяву про притягнення до участі у справі як співвідповідача Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, яке було судом задоволено.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначав наступне: 17.11.2014 року старший ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області лейтенант міліції Брижак Олег Степанович виніс Постанову серії ПС1 № 693894 в справі про адміністративне правопорушення про те, що він, керуючи автомобілем BMW 530і д/н НОМЕР_1, рухався з перевищенням швидкості на 24 кілометрів на годину встановленого у населеному пункті обмеження швидкості руху, чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху, притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 122 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень. Стверджує, що в момент вимірювання швидкості руху його автомобіль рухався із швидкістю 79 кілометрів на годину, відповідно до показів приладів його автомобіля. Також посилається на відсутність доказів того, що саме він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, зокрема, відсутність доказів того, що вимірювалася швидкість саме його автомобіля, оскільки у момент, близький до вимірювання швидкості та зупинки, поряд із більшою швидкістю, на випередження його автомобіля рухалось ще декілька автомобілів. Також зазначає, що старший ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області Брижак Олег Степанович вимірюючи швидкість руху його автомобіля пристроєм Трукам (TruCAM), не врахував так званий "Ефект косинуса" та не зазначив у протоколі чи у постанові відомостей про кут між позицією приладу і напрямом руху автомобіля, так само й інших даних, які впливають на правильність і точність вимірів. Окрім того, позивач зазначає, що на його неодноразові клопотання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, надати документи, які підвтерджують допуск вимірювального пристрою Трукам для використання в Україні, про повірку даного засобу вимірювальної техніки, в тому числі експертний висновок чи сертифікат відповідності даного пристрою у сфері захисту інформації, інспектор такі документи не надав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання з'явилися, до суду від представник позивача ОСОБА_3 надійшла заява відповідно до якого представник просить справу розглядати у його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Старший ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області лейтенант міліції Брижак Олег Степанович в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку, причини неявки суду не відомі.

Представник Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області в судове засідання не з'явився, до суду надійшло заперечення УДАІ УМВС України в Миколаївській області, в яких відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд розглядати справу за відсутності його представника.

У відповідності до ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом Адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що на ОСОБА_1 17.11.2014 року в 10 годині 25 хвилин у м. Миколаїві по вул. Веселинівській, 55 старшим ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області Брижак Олегом Степановичем було складено протокол серії АА2 № 529649 про адміністративне правопорушення про те, що він, керуючи автомобілем BMW 530і д/н НОМЕР_1, рухався в населеному пункті з перевищенням швидкості на 24 км. на годину, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Того ж дня 17.11.2014 року інспектор виніс постанову серії ПС1 № 693894 в справі про адміністративне правопорушення, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП України у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ стосовно адміністративних правопорушень, передбачених лише частинами третьою та четвертою статті 122 КУпАП.

За таких обставин, оскільки протокол про адміністративне правопорушення від 28.12.2013 року був складений не уповноваженою на то КУпАП особою, підстав для винесення старшим ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області Брижак Олегом Степановичем постанови серії ПС1 № 693894 в справі про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень, не було.

Судом також встановлено, що швидкість руху автомобіля BMW 530і д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 вимірювалось пристрієм Трукам (TruCAM).

У відповідності до статті 10 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", на вимірювання у сфері, у який їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд.

Згідно п. 19.2 Наказу МВС України від 27.03.2009 року № 111 "Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС", забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні у разі якщо вони підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

За таких умов, кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектовано документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки.

Таких документів відповідачем старшим ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області лейтенантом міліції Брижак Олегом Степановичем ні позивачу ОСОБА_1 ні суду не були надані. Зокрема, не були додані до суду такі документи й в запереченнях проти адміністративного позову Управлінням Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області.

У відповідності до частини 3 статті 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", згідно з якою для захисту інформації, яка є власністю держави, або інформації з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом, повинні використовуватися засоби захисту, які мають експертний висновок або сертифікат відповідності у сфері захисту інформації.

Отже, якщо в технічному засобі для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху накопичується та зберігається інформація, зазначена у частині 3 статті 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", то його використання буде відповідати законодавству в сфері захисту інформації у разі наявності сертифіката відповідності або експертного висновку.

Жодні документи, які б свідчили про те, що технічний засіб - пристрой Трукам (TruCAM), який використовувався для вимірювання швидкості руху автомобіля BMW 530і д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 відповідає законодавству в сфері захисту інформації, відповідачами до суду не були надані.

Більш того, вимірюючи швидкість руху автомобіля позивача пристроєм Трукам (TruCAM), старший ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області лейтенант міліції Брижак Олегом Степановичем не врахував так званий "Ефект косинуса", притаманний вимірювальним приладам такого типу.

Як вбачається з наданої позивачем витягу з інструкції з експлуатації до приладу Trucam, в розділі 4 "Дорожні установки" в пункті "Вибір місця розташування край дороги" описаний, так званий "Ефект косинуса" (витяг з інструкції надається), який завжди присутній при вимірах цим приладом. Більш того, в цьому розділі є дані таблиці перерахунку швидкості, яка показана на радарі в реальну швидкість (залежно від кута між позицією приладу і напрямом руху автомобіля). Даний кут залежить від кривизни дороги, відстані на якому розташований прилад від краю між приладом і автомобілем.

Проте, старший ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області Брижак Олег Степанович ні у протоколі, ні в постанові не зазначив відомостей про кут між позицією приладу і напрямом руху автомобіля, так само й інших даних, які впливають на правильність і точність вимірів.

Цей факт є порушенням п. 1 ст. 10 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", та як наслідок - суд критично ставиться до таких вимірів в якості підтвердження доказу вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Окірм того, до наданих суду запереченнях проти адміністративного позову, відповідач УДАІ ГУМВС України в Миколаївській області додав ксерокопію фотознімка автомобіля BMW 530і д/н НОМЕР_1.

Проте, суд критично ставиться до даної ксерокопії фотознімка автомобіля BMW 530і д/н НОМЕР_1, як доказа вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, виходячи із наступного.

По-перше, дана ксерокопія фотознімка автомобіля BMW 530і д/н НОМЕР_1 належним чином не завірена (на ній відсутній підпис посадової особи та печатка юридичної особи).

По-друге,на даному фотознімку напроти рядку "Назва вулиці" зазначена адреса: Одеське шосе 69/1.

Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, позивач ОСОБА_1, керуючи автомобілем BMW 530і д/н НОМЕР_1, рухався в населенному пункті у м. Миколаїві саме по вул. Веселинівській, 55, де його і було зупинено.

За таких обставин, суд враховує заперечення позивача ОСОБА_1, висловлені з приводу даного фотознімку стосовно того, що відповідачами в силу положень ст. 71 КАС України не доведено, що саме він був за кермом автомобілем BMW 530і д/н НОМЕР_1 та це його автомобіль був зафіксований на фото.

В Рішенні Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року по справі № 1-34/10 (справа про адміністративну відповідальність в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), Конституційний Суд зазначив, що "юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст. 61 Конституційї України) та справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (ч.1 ст. 268 КУпАП). Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другої статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер скоєного правопорушення, особа порушника, міра його провини, майновий стан, обставини, пом'якшувальні і обтяжуючі відповідальність".

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - та кінозйомки, відеозапису або засобів фото - та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпеченням безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 70 ч.2 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд дійшов до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення та закриття провадження по справі.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з старшого ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області лейтенанта міліції Брижака Олега Степановича моральної шкоди, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.2 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В п. 9 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд роз'яснив: "Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості".

Так, судом з'ясовано, що позивач працює адвокатом та 17.11.2014 року їхав до м. Миколаїв на ділову зустріч з клієнтом.

17.11.2014 року, старший ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області Брижак Олег Степанович, зупинивши автомобіль BMW 530і д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 без відповідних на те правових підстав та безпідставно складаючи на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення та притягуючи його до адміністративної відповідальності, змусив позивача близько однієї години знаходитися поруч із ним, внаслідок чого позивач спізнився на заплановану ділову зустріч із своїм клієнтом. У зв'язку із чим, позивач не встиг повернутися на судовий розгляд кримінальної справи до Київського районного суду м. Одеси та змусив суд досить тривалий час чекати на нього.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами позивача, що такими неправомірними діями відповідача старшого ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області Брижака Олега Степановича позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася у приниженні його престижу та ділової репутації, оскільки адвокат відповідно до Правил адвокатської етики та вимог чинного законодавства України повинен прибувати на зустрічі із клієнтами та на судові засідання у визначений час без запізнень.

Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що зі старшого ІДПС взводу Супроводження УДАІ УМВС України в Миколаївській області лейтенанта міліції Брижака Олега Степановича на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1000,00 гривень.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" встановлений розмір мінімальної заробітної плати, який станом на 01.01.2015 року дорівнює 1218,00 гривень. Таким чином, година участі особи, яка надає правову допомогу, а саме 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 487,20 гривень.

Так, під час розгляду справи, позивачем ОСОБА_1 був наданий розрахунок витрат, понесених ним у зв'язку із наданням останньому правової допомоги по справі та складає:

- за складання позовної заяви - 2 години;

- за підготовку процесуальних документів - 2 години;

- за ознайомлення із матеріалами справи - 0,5 години;

- за представництво інтересів у судових засіданнях - 0,5 години.

Таким чином, загальний обсяг часу, витрачений на правову допомогу складатиме 5 годин, з огляду на що, витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню складають 5*1218(40/100) = 2436,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 70,71, 79, 87,90, 99, ч.2 ст.128, 158-163 КАС України, ст.ст. 122, 222,247,251, 255,280,293 КУпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу Супроводження Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області старшим лейтенанта міліції Брижака Олега Степановича, Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ПС1 № 693894 в справі про адміністративне правопорушення, винесену 17.11.2014 року старший інспектором дорожньо-патрульної служби взводу Супроводження Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області старшим лейтенантом міліції Брижак Олегом Степановичем щодо притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу Супроводження Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області старшим лейтенанта міліції Брижака Олега Степановича на користь ОСОБА_1, грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. (однієї тисячі гривень 00 копійок).

Стягнути з старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу Супроводження Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області старшим лейтенанта міліції Брижака Олега Степановича на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень 00 копійок).

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає відповідно до ст.171-2 КАС України.

Суддя

29.01.2015