Справа № 802/3323/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3323/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

05 лютого 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Слободянюка Сергія Олексійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області та Державної інспекції сільського господарства України на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, Державної інспекції сільського господарства України про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, Державної інспекції сільського господарства України про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07.10.2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної інспекції сільського господарства України № 151-кт від 05.08.2014 року про звільнення ОСОБА_4 з посади заступника начальника державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області.

Визнано протиправними та скасовано накази Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області № 72 та № 73 від 11.08.2014 року про звільнення ОСОБА_4 з посади заступника начальника державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді заступника начальника Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області.

Зобов'язано Державну інспекцію сільського господарства у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день поновлення на посаді.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області та Державною інспекцією сільського господарства України оскаржено їх в апеляційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

ОСОБА_4 присягу державного службовця прийняла 01.11.2012 року та ознайомлена з правилами поведінки державного службовця. З квітня 2013 року позивачку призначено на посаду заступника начальника Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області.

Так, наказом Голови Державної інспекції сільського господарства України від 04.02.2014 року №21 "Про проведення службового розслідування" призначено службове розслідування стосовно порушення загально прийнятих норм, етики поведінки державного службовця та дотримання вимог чинного законодавства заступником начальника Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області ОСОБА_2

Підставами для проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_2 стала скарги начальника Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Попіля В.С. від 25.12.2013 року та Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 25.01.2014 року №10-02/220/14 щодо неодноразових та систематичних порушень трудового законодавства.

Тож, за результатами службового розслідування складено Акт службового розслідування від 17.02.2014 року, за висновками якого встановлено неодноразове та систематичне порушення ОСОБА_2 вимог:

- статті 5 Закону України "Про державну службу", в частині сумлінного виконання своїх службових обов'язків, шанобливого ставлення до громадян, керівників і співробітників, дотримання високої культури спілкування;

- статті 6 Закону України "Про правила етичної поведінки" в частині неухильного дотримання вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки;

- статті 11 Закону України "Про правила етичної поведінки" в частині сумлінного, компетентного, вчасного, результативного і відповідального виконання службових повноважень, рішень та доручень органів;

- статті 188-5 КУпАП;

- Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності;

- статті 17 Закону України "Про державну службу".

Наказом Державної інспекції сільського господарства України від 05.08.2014 року №151-кт звільнено ОСОБА_2 з посади заступника начальника державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області шляхом припинення державної служби на підставі пункту 6 статті 30 Закону України "Про державну службу".

На підставі вказаного наказу, 11.08.2014 року Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області прийнято наказ № 72, згідно з яким ОСОБА_2 звільнено з зазначеної посади заступника начальника інспекції шляхом припинення державної служби, пункту 6 статті 30 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до наказу Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 11.08.2014 року № 73 "Про внесення змін до наказу від 11.08.2014 року № 72 "Про звільнення з посади ОСОБА_4"", в зв'язку з виходом 11.08.2014 року на роботу після перебування на лікарняному вважати ОСОБА_2 звільненою з посади 11.08.2014 року шляхом припинення державної служби у відповідності до пункту 6 статті 30 Закону України "Про державну службу".

ОСОБА_2, вважаючи прийняті рішення протиправними та такими, що порушують її законні права, звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що у відповідача відсутні законні підстави для звільнення ОСОБА_4 за порушення Присяги державного службовця, а процедура службового розслідування та накладення дисциплінарних стягнень проведені із грубими порушеннями трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції по суті та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу" крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі:

1) порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону);

2) недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтями 16 і 161 цього Закону;

3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону);

4) відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону);

5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону);

6) відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону;

7) притягнення державного службовця до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

При цьому в пунктi 6 частини 1 статтi 30 Закону України "Про державну службу" визначено не окремий вид вiдповiдальностi державних службовцiв за порушення Присяги, а спецiальну пiдставу для припинення державної служби. Слiд зазначити, що припинення державної служби вiдбувається у формi звiльнення.

У частинi 2 статтi 14 Закону України "Про державну службу" законодавець визначив ще два додатковi заходи дисциплiнарного впливу для державних службовцiв, вказавши, що крiм дисциплiнарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України (стаття 147 КЗпП ), можуть застосовуватися:

- попередження про неповну службову вiдповiднiсть;

- затримка до одного року у присвоєннi чергового рангу або у призначеннi на вищу посаду.

Таким чином, законодавець навiв вичерпний перелiк дисциплiнарних стягнень, якi можуть бути застосованi до державних службовцiв, а також пiдстави припинення державної служби.

Разом з тим порядок застосування таких заходiв впливу у Законі України "Про державну службу" не передбачено. Натомiсть порядок застосування дисциплiнарних стягнень, у тому числi звiльнення, врегульовано у КЗпП (стаття 149).

У частинi 2 статтi 17 Закону України "Про державну службу" наведено текст присяги державного службовця такого змiсту: «Повнiстю усвiдомлюючи свою високу вiдповiдальнiсть, урочисто присягаю, що буду вiрно служити народовi України, суворо дотримувати Конституцiї та законiв України, сприяти втiленню їх у життя, змiцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи i законнi iнтереси громадян, з гiднiстю нести високе звання державного службовця, сумлiнно виконувати свої обов'язки».

Аналiзуючи текст Присяги, можна дiйти висновку, що в основi поведiнки державного службовця закладенi етичнi, правовi та службово-дисциплiнарнi норми поведiнки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тiльки певнi службовi зобов'язання, але й моральну вiдповiдальнiсть за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слiд розумiти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти iнтересiв служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, пiдриває довiру до нього як до носiя влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язкiв.

Отже, i порушення Присяги, i дисциплiнарне правопорушення може бути наслiдком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так i етичних (моральних) засад проходження публiчної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплiнарна вiдповiдальнiсть державних службовцiв можуть бути наслiдком iснування схожих фактичних пiдстав у разi вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплiнарного або iншого правопорушень. Звiльнення за порушення присяги може мати мiсце лише тодi, коли державний службовець скоїв проступок проти iнтересiв служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, пiдриває довiру до нього як до носiя влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язкiв. Тобто звiльнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретнi надзвичайно тяжкi проступки, як за фактом їх вчинення, так i за наслiдками, до яких вони призводять.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворiшою санкцiєю вiдповiдальностi державного службовця, який вчинив дiяння, несумiсне з посадою. Тому рiвень юридичних гарантiй захисту прав зазначеної особи в процедурах вирiшення питань застосування такої вiдповiдальностi має бути не меншим, нiж пiд час звiльнення з державної служби за вчинення дисциплiнарного правопорушення, з дотриманням порядку та строкiв притягнення до дисциплiнарної вiдповiдальностi.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 01.10.2013 року по справі № 21-259а13.

Колегiя суддiв також звертає увагу на те, що за змiстом пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорiв" пiдставами захисту порушеного права звiльненої особи може бути не тiльки звiльнення без законних пiдстав, а й порушення порядку його проведення.

Так, відповідно до пункту 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування, зокрема у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, недодержання законодавства про державну службу та порушення етики поведінки.

Пунктом 8 зазначеного Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються:

- факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов'язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань);

- заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення;

- висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру;

- обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Встановлено, що в акті комісії по проведенню службового розслідування відсутні результати щорічної оцінки виконання службових обов'язків ОСОБА_2, відомості про заохочення та дисциплінарні стягнення, її особисте пояснення, як особи, стосовно якої проведено службове розслідування, не встановлені та не оцінені причини та умови, що призвели до порушення, не враховано ступінь тяжкості проступку і заподіяну шкоду, попередню роботу працівника.

Так, відповідачем за порушення трудової дисципліни обрано дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом 6 статті 30 Закону України "Про державну службу", як порушення Присяги.

З Акту службового розслідування від 17.02.2014 року вбачається, що позивачу в вину ставляться те, що в направленнях на проведення перевірки ДП "СП "Іллінецьке" від 18.10.2013 року № 2509, ТОВ "Мітлицьке" від 13.12.2013 року № 2784, ТОВ "Теплицький відгодівельний комплекс" від 08.10.2013 року № 2434, ТОВ "Маяк" від 25.07.2013 року № 2040 та ПП "Зоря" від 05.04.2013 року № 424 відсутні підписи посадових осіб або представників, що представляють інтереси особи (суб'єкта господарювання, що перевіряється). Крім того, щодо вказаних об'єктів за наслідками перевірки невірно або взагалі не складено акти, не складено акти обстеження земельних ділянок тощо.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, проведення перевірок доручалось безпосередньо Управлінню контролю за використанням і охороною земель (начальник Попіль В.С.) та підпорядкованим відділам, з подальшим інформуванням заступника начальника інспекції ОСОБА_2 При цьому, у всіх випадках контроль за виконанням цих наказів покладено на осіб, що їх видали (Браніцький та Ткачук). Тобто, обов'язок щодо організації та проведення перевірок, а також здійснення контролю за їх проведенням на ОСОБА_2 не покладався.

Натомість, дані обставини відповідачем проігноровані, не вживались заходи щодо встановлення та притягнення до відповідальності винних осіб, які організовували та проводили перевірки, а також здійснювали контроль за їх проведенням, а тому звинувачення ОСОБА_2 у не сумлінному виконанні своїх обов'язків є необґрунтованими та безпідставними.

Суд приходить до висновку, що в даному випадку звiльнення позивача вiдбулося з порушенням порядку, передбаченого трудовим законодавством (вiд позивача не вiдбиралися письмовi пояснення; не вказано у чому саме полягає неналежне виконання службових обов'язкiв; обрання звiльнення як виду дисциплiнарного стягнення немотивоване).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області та Державної інспекції сільського господарства України залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 12 лютого 2015 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.