Справа № 580/2153/14-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р.Справа № 580/2153/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі Сумської області на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 18.12.2014р. по справі № 580/2153/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі Сумської області

про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він працював в органах прокуратури Сумської області з 01.08.1994 року по 30.09.2013 року. У 2010 році він мав стаж, який надав йому право на отримання пенсії за вислугу років. 22.03.2010 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року йому була призначена пенсія за вислугу років.

Розмір призначеної довічно пенсії з березня 2010 року складав 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

31 травня 2012 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 505 «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», відповідно до якої була підвищена заробітна плата працівників органів прокуратури.

За заявою позивача в серпні 2012 року було проведено перерахунок призначеної йому пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, але при цьому враховувались вимоги Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», який набрав чинності 1 жовтня 2011 року і відповідно до якого внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в частині призначення при виході на пенсію працівникам прокуратури пенсії у розмірі 80% від суми місячної зарплати.

Дізнавшись про порушення своїх прав, не погоджуючись з відсотком нарахування пенсії, 12.11.2014 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою щодо порушення його конституційних прав та просив провести перерахунок пенсії у розмірі 90% відсотків від місячного заробітку за відповідною посадою, оскільки йому вже була призначена пенсія, а зміни до ст. 50-1 Закону України стосувались осіб, яким призначалась пенсія після набрання чинності цього Закону.

17 листопада 2014 року на своє звернення позивач отримав від відповідача повідомлення з якого дізнався, що йому було відмовлено у перерахунку пенсії.

У зв'язку з наведеним позивач просить суд визнати дії відповідача щодо перерахування пенсії у розмірі 80 % від суми щомісячного заробітку - незаконними, а також зобов'язати відповідача перерахувати з 01.07.2012 року призначену йому пенсію у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків місячного заробітку та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії до моменту здійснення перерахунку.

В судовому засіданні у суді першої інстанції позивач змінив свої позовні вимоги в частині періоду зобов'язання відповідача перерахувати призначену йому пенсію в зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури та виплати різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії не з 01.07.2012 року, а з 27 травня 2014 року та попросив суд стягнути з відповідача сплачений ним при зверненні до суду з даним позовом судовий збір.

Відповідач позов не визнав та надав заперечення на позов, пояснивши, що пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких відноситься позивач, встановлено положеннями ст. 50-1 Закону України «Про Прокуратуру». У зв'язку з набранням 01.10.2011 року чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», до ст. 50-1 Закону України «Про Прокуратуру» внесено зміни, відповідно до яких, пенсія прокурорам призначається у розмірі 80 відсотків від місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Положення ст. 50-1 Закону України «Про Прокуратуру» поширюються також і на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31 травня 2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», яка набрала чинності 14 червня 2012 року, затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури та надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади.

Тому працівники прокуратури, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про Прокуратуру» мають право на перерахунок пенсії з 1 липня 2012 року в розмірі 80 відсотків від нового розміру посадового окладу, а значить відповідачем не допущено порушень діючого законодавства та не звужені права позивача на пенсію.

Крім того, представник відповідача вказала на пропуск позивачем строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України. Вважає, що позивачеві було відомо про порушення його прав з моменту проведення перерахунку пенсії, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 18.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконними дії Управління пенсійного фонду України в місті Лебедині та Лебединському районі Сумської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" відповідно до ч.2 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції Закону України № 3668-УІ від 08.07.2011 року. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в місті Лебедин та Лебединському районі Сумської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з 27.05.2014 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного заробітку згідно зі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 73 грн. 08 коп.

Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі Сумської області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Лебединського районного суду Сумської області від 18.12.2014 та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що при визначенні розміру відсотків, з яких перераховується пенсія прокурору, застосуванню підлягає ч.1 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції Закону №3668. Крім того, вважає, що судом першої інстанції не враховано приписи ст. 99 КАС України щодо пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в місті Лебедин та Лебединському районі Сумської області і одержує пенсію за вислугою років з 22.03.2010 року, призначену по Закону України «Про прокуратуру», (в редакції від 12.07.2001 року ), що підтверджується довідкою № 6411/01-10 від 15.12.2014 року.

За заявою позивача було проведено перерахунок його пенсії з 01.07.2012 року у розмірі 80% від заробітної плати згідно з нормами Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час набрання чинності постанови КМУ від 31.05.2012 року № 505, та з урахуванням п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Колегія суддів погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходить з таких підстав.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринанадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 10 грудня 2013 року у справі №21-420а13.

Частиною першою статті 244-2 КАС України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом ( судами ) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно пропуску позивачем строків звернення до суду, колегія суддів зазначає, що права позивача судом першої інстанції захищені саме у межах шестимісячного строку визначеного ст.. 99 КАС України, а саме з 27.05.2014 р..

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 18.12.2014р. по справі № 580/2153/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 16.02.2015 р.