Справа № 822/5343/14
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5343/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіФелонюк Д.Л.
при секретаріСтадніку Д. М.
за участі:представника позивача - ОСОБА_3 за договором від 08.12.2014 представника відповідача - Сапуга Ю.В. за дорученням №05-18/4286 від 01.04.2014
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до управління Держземагентства у Хмельницькому районі про визнання протиправними і скасування рішень та зобов'язання вчинити дії, -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до управління Держземагентства у Хмельницькому районі, з врахуванням уточнення позовних вимог (вх.№41202 від 26.12.2014), про визнання протиправними та скасування рішення №РВ-014, №РВ-014 від 19.11.2014 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру; зобов'язання провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,25 га розташовану в с.Олешин Олешинської сільської ради, що належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯА №968346) від 27.12.2005; зобов'язання управління Держземагентства у Хмельницькому районі провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,20 га, розташовану в с.Олешин Олешинської сільської ради, що належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯА №968345) від 27.12.2005.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником земельних ділянок в АДРЕСА_1 загальною площею 0,45 га на підставі рішення Олешинської сільської ради Хмельницького району від 12.07.2004 №13, в тому числі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №968346, кадастровий номер ) та земельної ділянки для особистого селянського господарства площею 0,20 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №968345, кадастровий номер ). У листопаді 2014 року ПП "ПОДІЛЛЯЗЕМІНВЕСТ" виготовлено дві технічних документації по встановленню меж (в натурі) на місцевості вищезазначених земельних ділянок.

З метою реєстрації земельних ділянок звернувся до відповідача з заявами, на які рішеннями від 19.11.2014 №РВ-014 та №РВ-014 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку із невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: знаходження в межах земельних ділянок, які передбачається зареєструвати іншої земельної ділянки або її частини (перетин ділянок з ділянкою :01:002:1781, площа співпадає на 78,1594%; перетин ділянок з ділянкою :01:002:1781, площа співпадає на 48,1074%).

Вважає вищезазначені рішення відповідача протиправними. Вважає, протиправною державну реєстрацію відповідачем земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0.3 га кадастровий номер :01:002:1781 у зв'язку із тим, що в Державному земельному кадастрі вже були зареєстровані земельна ділянка позивача для особистого селянського господарства площею 0,20 га, кадастровий номер , розташована в с.Олешин, що належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯА №968345) від 27.12.2005р. та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га кадастровий номер , розташована в с.Олешин, що належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯА №968346) від 27.12.2005р..

Представник позивача в судовому засіданні та поданих додаткових поясненнях (вх.№2758 від 03.02.2015) просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні, в поданих письмових поясненнях (вх.№215/15 від 06.01.2015) та в поданих додаткових поясненнях (вх.№2760 від 03.02.2015) просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що незаперечним є той факт, що дійсно позивач являється власником земельних ділянок що знаходяться в селі Олешин Хмельницького району для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства; право власності на дані земельні ділянки посвідчується виданими на його ім'я державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯА №968345, серії ЯА №968346 від 27.12.2005. Однак кадастрових номерів дані земельні ділянки не мають,тобто вони не ідентифіковані, їх місце розташування в Державному земельному кадастрі не визначене та невідоме, зазначені земельні ділянки в ДЗК не зареєстровані. Звертає увагу, що державні кадастрові реєстратори управління у своїй діяльності керуються Законом України "Про Державний земельний кадастр" №3613-VІ від 07.07.2011 (далі - Закон №3613-VІ) та постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру". Так, при перевірці відповідності документів що подаються на державну реєстрацію вимогам закону за результатами перевірки державним кадастровим реєстратором або здійснюється державна реєстрація земельної ділянки або надається мотивована відмова у державній реєстрації. Законом №3613-VІ передбачено підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації. Під час перевірки технічної документації із землеустрою по встановленню, відновленню меж, поданої позивачем, державним кадастровим реєстратором встановлено невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме перетин із ділянкою та знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Вказує, що державний кадастровий реєстратор не міг прийняти іншого рішення, так як проведення державної реєстрації зумовило б порушення з його сторони норм Закону 3613-VІ, крім того функціонально Національна кадастрова система в якій проводиться державна реєстрація земельних ділянок не дозволяє зареєструвати поверх однієї земельної ділянки іншу. Така реєстрація земельних ділянок функціонально не можлива, а можлива лише після скасування права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:1781.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити на підставі наведеного нижче.

Суд встановив, що ОСОБА_5 є власником земельних ділянок в АДРЕСА_1 загальною площею 0,45 га на підставі рішення Олешинської сільської ради Хмельницького району від 12.07.2004 №13, в тому числі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №968346, виданий на підставі рішення сесії Олешинської сільської ради від 12.07.2004 №13) та земельної ділянки для особистого селянського господарства площею 0,20 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №968345, виданий на підставі рішення сесії Олешинської сільської ради від 12.07.2004 №13).

19.11.2014 ОСОБА_5 подав до управління Держземагентства у Хмельницькому районі заяву про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Державним кадастровим реєстратором управління Держземагентства у Хмельницькому районі розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 19.11.2014 (реєстраційний № ЗВ-014) разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 19.11.2014 №РВ-014 з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (перетин ділянок з ділянкою :01:002:1781, площа співпадає на 78,1594%).

19.11.2014 ОСОБА_5 подав до управління Держземагентства у Хмельницькому районі заяву про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Державним кадастровим реєстратором управління Держземагентства у Хмельницькому районі розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 19.11.2014 (реєстраційний № ЗВ-014) разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 19.11.2014 №РВ-014 з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (перетин ділянок з ділянкою :01:002:1781, площа співпадає на 48,1074%).

На погоджуючись з рішеннями від 19.11.2014 №РВ-014 та №РВ-014, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Досліджуючи правомірність спірних рішень суд враховує наведене нижче.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.1 Закону №3613-VІ, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч.1 ст.9 Закону №3613-VІ).

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №3613-VІ, відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Згідно ч.1 ст.16 Закону №3613-VІ, земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (ч.8 ст.24 Закону №3613-VІ).

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону №3613-VІ відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України.

Перелік документів, які необхідно подати для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, визначений ч.4 ст.24 Закону №3613-VІ.

Відповідно до ч.5 ст.24 Закону №3613-VІ, державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Згідно ч.6 ст.24 Закону №3613-VІ, підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, зокрема, є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Аналогічні приписи містяться і в п.111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (далі - Порядок №1051).

Пунктом 111 Порядку №1051 встановлено, що державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

Відповідно до п.74 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність:

1) даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів);

2) вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1;

3) даним документації із землеустрою та оцінки земель.

Згідно з п.77 Порядку №1051 у разі невідповідності електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, Державний кадастровий реєстратор, зокрема, складає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру протокол проведення перевірки електронного документа.

Суд встановив, що державним кадастровим реєстратором після отримання заяв позивача про державну реєстрацію земельних ділянок, перевірено відповідність документів вимогам законодавства та встановлено знаходження в межах земельних ділянок, які передбачається зареєструвати, інших земельних ділянок, а саме в межах земельних ділянок гр.ОСОБА_5 (щодо реєстрації яких звертався позивач) знаходиться інша земельна ділянка, що перебуває у власності гр.ОСОБА_6, з підстав чого було прийнято оскаржувані рішення від 19.11.2014 №РВ-014 та №РВ-014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, що підтверджується протоколами проведення перевірки електронних документів від 19.11.2014 №ПП-014 та №ПП-014; викопіюваннями з кадастрової карти (плану), викопіюваннями із Національної кадастрової системи.

Системно проаналізувавши обставини справи, вимоги чинного законодавства України та зважаючи на наявність обставин, з якими законодавець пов'язує наявність підстав для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, суд дійшов висновку, що дії та рішення відповідача, які пов'язані з такою відмовою, є правомірними, оскільки відповідач діяв у межах та у спосіб, встановлений законами і підзаконними нормативно-правовими актами України з питань земельного законодавства.

Отже, оскільки державним кадастровим реєстратором під час опрацювання технічної документації позивача встановлено одну з підстав відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, передбачених ч.6 ст.24 Закону №3613-VІ, рішення відповідача від 19.11.2014 №РВ-014 та №РВ-014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є правомірними.

Щодо вимог позивача про зобов'язання управління Держземагентства у Хмельницькому районі провести державну реєстрацію земельних ділянок загальною площею 0,45 га, розташованих в АДРЕСА_1, суд вважає, що такі вимоги можуть застосовуватись лише за наявності протиправного рішення (нормативно-правового акта чи правового актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, тобто є похідними від вимог про визнання протиправною відмови та скасування рішень про відмову позивачеві у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Відтак, враховуючи той факт, що судом встановлено правомірність дій та рішень відповідача щодо відмови позивачеві у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача вчинити дії з внесення до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номера земельної ділянки позивача. Крім того, до компетенції відповідача не належить усунення накладання інших земельних ділянок на земельну ділянку позивача.

Окрім того, з урахуванням принципів верховенства права, законності, завдань адміністративного судочинства та способу захисту прав позивача, суд зважає на наступне.

Зі змісту позовної заяви суд приходить до висновку, що позивач шляхом пред'явлення адміністративного позову вимагає зареєструвати право користування об'єктом нерухомості, право власності на який вже зареєстровано за іншою особою. Таким чином, в дійсності, позивач оспорює право власності іншої особи або законність набуття нею права власності на цю земельну ділянку і намагається вирішити цей спір в обхід передбаченого законом порядку розв'язання цивільно-правових спорів між суб'єктами цивільного права, всупереч передбачених законом способів захисту цивільних прав, уникнувши спору з кредитором за цивільно-правовими зобов'язаннями, а шляхом пред'явлення адміністративного позову до суб'єкта владних повноважень, який не має жодного юридичного інтересу до предмету спора і лише здійснює державну реєстрацію.

Суд вважає, що у даному випадку захист порушеного права має здійснюватись у спосіб, визначений Цивільним кодексом України та іншими законами шляхом пред'явлення позову в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України з відповідним предметом оскарження.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи викладене, відповідачем доведена правомірність прийняття рішень від 19.11.2014 №РВ-014 та №РВ-014 від 19.11.2014. В той же час позовні вимоги позивача не є обґрунтованими, не підтверджені належними доказами, не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому не належать до задоволення.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 104, 158-163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11 лютого 2015 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя Д.Л. Фелонюк