Справа № 2а-3705/12/1470
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. м. Київ К/800/43953/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2013 року у справі № 2а-3705/12/1470 за позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування припису, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про скасування припису від 08.06.2012 року № 137.

Позовні вимоги мотивовано тим, що припис № 137 від 08.06.2012 року є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки позивач не експлуатує об'єкти не прийняті в експлуатацію.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2013 року, позовні вимоги задоволено, визнано протиправними та скасовано припис від 08.06.2012 року №137 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 03.04.2012 року до відповідача надійшов лист Прокуратури Миколаївської області з вимогою провести перевірку додержання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ТОВ "Агрофірма Корнацьких", у зв'язку з чим 07.06.2012 року відповідачем проведена перевірка позивача.

07 червня 2012 року за наслідками перевірки відповідач склав акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, в якому зафіксовано, що будівля охорони та склад сільгосппродукції розташовані за адресою: АДРЕСА_1, Первомайського району Миколаївської області, використовуються без прийняття в експлуатацію, що є порушенням частини восьмої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

07 червня 2012 року на підставі акту перевірки відповідачем складено припис №137 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, яким від позивача вимагається негайно зупинити експлуатацію будівлі охорони та складу сільгосппродукції.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачем не доведено, що саме позивач експлуатує об'єкти неприйняті в експлуатацію, а тому у відповідача відсутні підстави виносити оскаржуваний припис саме у відношенні позивача.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" визначено, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Відповідно до частини восьмої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Згідно з пунктами 16, 17 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2012 року № 466, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки складається протокол разом з приписом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у власності у позивача знаходяться такі об'єкти нерухомості: склади для зерна, критий гарман, будівля вагарні, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Друге Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 09.06.2003 року, а також копією листа Первомайського міжміського бюро технічної інвентаризації від 06.09.2012 року.

В цьому ж листі містяться дані про те, що за цією ж адресою маються самочинно збудовані вартова та склад.

Таким чином, судами попередніх інстанцій встановлено, що за позивачем зареєстрована право власності на склади для зерна, критий гарман, будівля вагарні, а інші об'єкти нерухомості, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Друге Первомайського району Миколаївської області, позивачу не належать.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій, в порушення положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повного та всебічного розгляду справи, не встановлено кому саме належать самочинно збудовані вартова та склад. Колегія суддів зауважує, що факт відсутності державної реєстрації за позивачем права власності на самочинно збудовані приміщення не означає, що ці приміщення не перебувають у фактичному володінні позивача та були збудовані саме ним, а відтак питання приналежності цих приміщень підлягає дослідженню при новому розгляді справи. Крім того, судами попередніх інстанцій не спростовано висновку акту перевірки відносно експлуатації вказаних об'єктів самочинного будівництва, не встановлено, хто саме здійснює їх експлуатацію.

Крім того, як зазначено судами попередніх, відповідно до копії поверхневих планів та копії експлікації, самочинно збудовані об'єкти були зафіксовані Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.03.2010 року в матеріалах інвентаризаційної справи №285 на нежитлові приміщення позивача, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, Первомайського району Миколаївської області, однак судами попередніх інстанцій не було надано належної оцінки цим обставинам.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності направлення справи на новий розгляд.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)