Справа № 813/8132/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Львів № 813/8132/14

15 год. 36 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Бойкович Т.В.;

відповідача: представник Рибак Н.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив-Л» до Львівської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив-Л» (далі - ТОВ «Ексклюзив-Л») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці Міндоходів (далі - Львівська митниця), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №209000006/2014/200245/2 від 05.11.2014 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209140000/2014/00583 від 05.11.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що, оскаржувані рішення прийняті Львівською митницею безпідставно. Пояснив, що згідно переліку ч. 2 ст. 53 МК України позивачем були надані всі необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару і обраний метод її визначення. При цьому подані документи не містили жодних розбіжностей, ознак підробки та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за поставлені товари.

На думку позивача, з наданих документів митний орган мав можливість встановити митну вартість товару на підставі першого методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються в Україну, оскільки в цих документах була чітко зазначена ціна товару, що підлягала сплаті.

Зазначив, що у відповідача відсутні правові підстави для обрання резервного метод у визначення митної вартості 2ґ (ст. 64 МК України), оскільки жодної інформації щодо умов, що могли вплинути на ціну товарів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів; докладної інформації та джерел, які використовувалися митним органом при її визначенні; прав декларанта в рішенні про коригування, всупереч положенням ч. 2 ст. 55 МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р., не вказано.

Представник позивача, крім цього, вказав, що скоригована митна вартість імпортованих товарів не могла визначатися відповідачем на підставі ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн - з Франції через Польщу до України, що є порушенням вимог ст. 64 Митного кодексу України. А тому прийняті Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №209000006/2014/200245/2 від 05.11.2014 року та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209140000/2014/00583 від 05.11.2014 року є протиправними і підлягають скасуванню.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Львівська митниця при винесенні оскаржуваних рішень, діяла у чіткій відповідності до вимог Митного кодексу України та Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 13.07.2012 р. № 362, Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 №883/21195.

Зазначили, що Львівською митницею під час розгляду документів, які були подані до митного оформлення товару «Косметичні препарати для догляду за волоссям для використання у перукарнях фарби і окислювачі для волосся (не в аерозольній упаковці)», що переміщувався на адресу ТОВ «Ексклюзив-Л» та був задекларований за МД від 31.10.2014 року №209140000/2014/38007 встановлено, що такі містять розбіжності. За наслідками розгляду наданих на вимогу Львівської митниці додаткових документів, встановлено, що операція купівлі - продажу товару між ТОВ «Ексклюзив-Л» та Elison Company S.A. містить обставини, що не відповідають економічній доцільності, а вартість продажу є меншою за конкуренту ціну при продажу цього ж товару між іншими контрагентами. Вказані факти дозволяють стверджувати, що вартість такої операції не може вважатися «дійсною вартістю» товару в розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Пояснили, що застосовуючи послідовно методи визначення митної вартості та за відсутності підстав для застосування методів 2а - 2г, відповідачем, відповідно до статті 64 МК України визначено митну вартість на імпортований позивачем товар з використанням резервного методу (метод №6). Щодо порушень ч.3 ст.64 МК України, зазначили, що вказаною нормою передбачено, що митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн, проте в даному випадку Львівська митниця Міндоходів не брала за основу при визначенні митної вартості товару експортну декларацію Elison Company S.A., оскільки остання на вимогу митниці позивачем до митного оформлення не подавалася.

Зважаючи на викладене, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МК України, Львівська митниця відмовила у митному оформленні за заявленою ТОВ «Ексклюзив-Л» митною вартістю та прийняла рішення про коригування митної вартості № 209000006/2014/200245/2 від 05.11.2014 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209140000/2014/00583 від 05.11.2014 року, тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

04.11.2013 р. між ТОВ «Ексклюзив-Л» (Покупець), укладено контракт поставки № 1143 з компанією Elison Company S.A. (Продавець) відповідно до п. 1 якого продавець продає, а покупець приймає і оплачує косметичну продукцію (надалі - Товар), асортимент, кількість, ціна, точна назва, одиниця виміру, якісні характеристики якої визначаються в додатках (інвойсах), які є невід'ємною частиною даного контракту, на умовах даного контракту.

З метою митного оформлення товару, отриманого на виконання умов контракту, позивачем було подано до Львівської митниці митну декларацію від 31.10.2014 року №209140000/2014/038007 (надалі - МД), згідно якої було заявлено товар «Косметичні препарати для догляду за волоссям для використання у перукарнях фарби і окислювачі для волосся (не в аерозольній упаковці)» код УКТЗЕД 33059000 (електронне декларування). Також позивачем було надано: картка обліку особи, яка здійснює операцію з товарами від 29.11.2012 р., міжнародна автомобільна накладна (СМR) від 30.10.2014 р., книжка МДП (Сarnet ТІR) від 30.10.2014 р., калькуляція транспортних витрат №60 від 31.10.2014 р., рахунок-фактура (інвойс) №142862 від 20.10.2014 р., зовнішньоекономічний договір (контракт) №1143 від 04.11.2013 р., сертифікати відповідності UА1.182.0021194-14 від 15.04.2014 р., інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 30.10.2014 р., інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару від 30.10.2014 р., інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 30.10.2014 р., інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 30.10.2014 р., документ, що підтверджує сплату збору за утилізацію тари, декларація походження товару № 142862 від 20.10.2014 р.

Митна вартість товару позивачем визначена виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, який встановлено статтею 58 Митного кодексу України та становила 29830,44 Євро.

Львівською митницею було проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення за митною декларацією від 31.10.2014 року №209140000/2014/038007, за результатами перевірки якої, відповідачем встановлено неподання декларантом рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) та копій митної декларації країни відправника, а також, під час розгляду документів виявлено розбіжності в митній декларації на ліцензійний склад 14РL303080Е0050189 фактурна вартість товару відрізняється на 5136,5 євро, ніж в рахунку-фактурі, поданій митному органу до оформлення. Також номери рахунка-фактури та книжки МДП, вказаних в декларації на ліцензійний склад Польщі збігаються з тими, що подані до оформлення. Оскільки номер фактури той самий, то і ціна мала бути відповідна.

Відтак, відповідачем наголошено, що надані позивачем документи містять певні розбіжності, що, у свою чергу, слугувало підставою для перевірки заявленої позивачем митної вартості товару. З огляду на вищевикладені обставини, з урахуванням аналізу інформації, що міститься у поданих до митного оформлення документах, на підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України митним органом було розпочато проведення процедури консультації та запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Дані пропозиції направлені декларанту позивача в електронному вигляді 31.10.2014 р. (а. с. 58).

На вимогу відповідача позивачем 04.11.2014 р. додатково були надані: рахунок на транспортні перевезення №460 від 31.10.2014 р., прайс-лист виробника б/н від 10.10.2014 р., договір на перевезення №27-11/13 від 04.11.2013 р., ВМД на ліцензійний склад 14РL303080Е0050189, а також: висновок Львівської торгово-промислової палати №19-09/1913 від 03.11.2014 р., лист від виробника товару щодо експортної декларації на митний склад від 04.11.2014 р. лист від виробника товару щодо процентної ставки ПДВ у Франції від 04.11.2014 р.

Після отримання яких, відповідачем виявлено, що наданий прайс-лист адресований отримувачу і не містить відкритої пропозиції необмеженому колу покупців, тому носить суб'єктивний характер та не дає можливості зробити висновки щодо об'єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції. Не вказано також на яких умовах поставки запропоновано ціни. Також висновок експерта посилається тільки на дані та інформацію від постачальника, що не може бути аналізом всього зовнішнього ринку.

За таких обставин, Львівською митницею прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209140000/2014/00583 від 05.11.2014 року та рішення про коригування митної вартості товарів №209000006/2014/200245/2 від 05.11.2014 року. Як слідує із зазначеного рішення, для визначення митної вартості товару відповідачем було застосовано резервний метод.

З метою випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання позивачем 05.11.2014 р. подано до Львівської митниці нову вантажну митну декларацію №209140000/2014/038811, у якій вказано митну вартість товару на рівні, визначеному митним органом.

В той же час, позивач вважає картку відмови в прийнятті МД та рішення про коригування митної вартості такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а тому оскаржив їх, звернувшись із позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 N 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 р.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Правове регулювання митної вартості товарів та методів її визначення здійснюється розділом III Митного кодексу України.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною другою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 «Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування» Митного кодексу України.

За правилами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відтак, особи, які переміщують товари через митний кордон України, зобов'язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю. Водночас, частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин першої - третьої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За приписами частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган має право, зокрема, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Із наведеного вбачається, що до виключної компетенції митних органів належить вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товару. Саме митний орган, з урахуванням законодавчих обмежень, встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми суд дійшов висновку, що відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару за наявності підстав для сумніву щодо митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Як свідчать обставини справи, та зазначалось судом, при перевірці правильності заявленої митної вартості задекларованого позивачем товару відповідачем встановлено неподання декларантом рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) та копій митної декларації країни відправника, а також, під час розгляду документів виявлено розбіжності в митній декларації на ліцензійний склад 14РL303080Е0050189 фактурна вартість товару відрізняється на 5136,5 євро, ніж в рахунку-фактурі, поданій митному органу до оформлення. Також номери рахунка-фактури та книжки МДП, вказаних в декларації на ліцензійний склад Польщі збігаються з тими, що подані до оформлення. Оскільки номер фактури той самий, то і ціна мала бути відповідна.

Крім цього, представники відповідача пояснили, що наданий декларантом контракт №1143 від 04.11.2013 р. (а.с.93) не містить підпису контрагента позивача.

Відтак, в існуючих спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення митної вартості товару, оскільки відомості з наданих документів містили вказані вище розбіжності.

Тому відповідачем 31.10.2014 року розпочато процедуру консультацій та запропоновано декларанту надати додаткові документи, що підтверджують заявлену позивачем митну вартість товару, а саме: транспортні (перевізні) документи, (договір на перевезення та заявку); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно наданих додаткових документів відповідачем встановлено, що наданий прайс-лист адресований отримувачу що, на думку відповідача, може свідчити про наявність існуючих або прихованих домовленостей між покупцем і продавцем та вплинути на митну вартість товару, оскільки прайс-лист має формуватися на загальних умовах для всіх покупців певного ринку даної продукції без визначення умов поставки та конкретизації імпортерів.

Окрім того, висновок експерта ТПП від 03.11.2014 року №19-09/1913 ґрунтується лише на даних та інформації одержаної від продавця товару - компанії Elison Company S.A., тобто жодний аналіз ринку експертом не проводився. В той же час, відповідь компанії Elison Company S.A. до висновку не долучена. Окрім того, розділі «Зведення результатів» п.8 висновку, експерт відділу оцінки вказав, що експерт при проведенні розрахунків з припущення, що надана замовником інформація та отримана з джерел інформації, використана в незалежній оцінці є достатньо правдивою, відтак, відповідач зазначив, що наданий декларантом висновок від 03.11.2014 року №19-09/1913 будується виключно на припущеннях.

У наданій митній декларації на ліцензійний склад №14РL303080Е0050189 статистична вартість товару складає 146508 польських злотих (за офіційним курсом євро, встановленим NBP для застосованим для митних цілей у жовтні 2014 року - 4,1899 польського злотого за 1 євро складає 34966,94 євро), що більше за заявлену фактурну вартість товару (29830,44 євро) па 5136,5 євро.

Щодо листів виробника, відповідач вказав наступне: ставка ПДВ на товар «Косметичні препарати для догляду за волоссям» у Франції у 2014 році складає 20%, а не 19,6 - 20%, як стверджується у листі. Загальна ставка ПДВ 19,6% застосовувалася у Франції до кінця 2013 року.

Твердження, що товар постачається на митні склади на території ЄС із заявленням вартості товару в експортній декларацій з ПДВ не відповідає об'єктивним обставинам операції, так, надана декларантом декларація №14РL303080Е0050189 оформлена у режимі ЕХ (експорт). Операції з експорту товарів за межі ЄС оподатковуються ПДВ за нульовою ставкою.

Додатково митним органом було зазначено, що товар був розміщений на складі у Томашеві Любельському (РП) 30.10.2014 та вивезений із нього в цей же день. Інвойс №142862 датований 20.10.2014 року, отже продавець на момент розміщення вантажу на склад вже знав про його наступний перепродаж у повному обсязі. Тобто економічної доцільності операція розміщення товару на склад не мала.

Крім цього, представники відповідача пояснили, що п.2.2 п.2 Контракту на перевезення вантажів автотранспортом у міжнародному сполучені від 04.11.2013 №27-11/13 передбачено страхування вантажу, однак відповідно до наданої калькуляції транспортних витрат від 31.10.2014 №60 перевізником зазначено, що страхування вантажу не проводилось, а наданий контракт на перевезення вантажів від 04.11.2013 №27-11/13 не скріплений печаткою ТОВ «Ексклюзив-Л».

Відтак, з урахуванням наведених обставин справи суд дійшов висновку, що митний орган мав законні підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому відповідачем, відповідно до наведених законодавчих норм, було надано позивачеві можливість підтвердження заявленої митної вартості шляхом надання додаткових документів, в той же час, надані позивачем документи не підтвердили заявленої митної вартості товару, а також позивачем не наведено належних обґрунтувань на спростування вказаних розбіжностей.

Водночас, суд зазначає, що законодавчими нормами не передбачено інших способів узгодження митної вартості товару митним органом із декларантом, ніж витребування додаткових документів або надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару.

З огляду на викладене, митним органом обґрунтовано відмовлено у митному оформленні товарів, задекларованих у митній декларації від 31.10.2014 року №209140000/2014/038007.

Щодо застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару суд зазначає таке.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частин другої та третьої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

З огляду на те, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості в результаті аналізу поданих для підтвердження митної вартості позивачем документів, виявлено, що документи містять розбіжності та неточності, митна вартість товару не могла бути визначена за ціною угоди (основний метод) згідно статті 58 Митного кодексу України.

Для застосування другорядних методів визначення митної вартості щодо ідентичних та подібних товарів згідно статей 59 та 60 Митного кодексу України, необхідно мати інформацію для порівняння ціни продажу ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів в Україну. Зазначеними статтями Митного кодексу України чітко визначено, що саме розуміється під ідентичними та подібними (аналогічними) товарами (частина друга статей 59, 60 Митного кодексу України), а також зазначені ознаки таких товарів, зокрема, фізичні характеристики, якість та репутація цих товарів на ринку, країна виробництва, виробник, наявність торгової марки. Оскільки інформація, яка б відповідала вищезазначеним ознакам відсутня, то скористатися другорядними методами визначення митної вартості щодо ідентичних та подібних митний орган не мав можливості.

Відповідно до статті 62 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість імпортних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58 - 61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

Таким чином, другорядні методи визначення митної вартості на основі віднімання або додавання вартості можуть застосовуватися у будь-якій послідовності за вимогою декларанта за наявності інформації щодо продажу (відчуження) оцінюваних, ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів на митній території України та щодо вартість товарів, які оцінюються, надану виробником або від його імені, яка повинна складатися із сум: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів; обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду.

Згідно наданих відповідачем пояснень, інформація для застосування зазначених методів у митниці відсутня, оскільки митний орган не володіє інформацією щодо продажу (відчуження) товарів на митній території України, оскільки не здійснює контролю за товарами після їх митного оформлення та випуску у вільний обіг.

Жодних доказів наявності у відповідача інформації для застосування вищевказаних методів суду не надано, як і доказів надання позивачем в ході консультацій таких відомостей.

Згідно приписів статті 63 Митного кодексу України, яка регламентує порядок використання методу визначення митної вартості на основі додавання вартості, посадова особа митного органу не може вимагати або примушувати будь-яку особу, яка не є резидентом, надавати для вивчення або дозволяти одержувати доступ до будь-якого рахунка чи інших записів для цілей визначення обчисленої вартості.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів на основі додавання та віднімання вартості за відсутності інформації про вартість матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів, обсягу прибутку, загальних витрат при продажу в Україні не видається можливим.

Окрім того, відповідачем у графі 33, оскаржуваного рішення - «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості» зазначено підстави та причини застосування саме резервного методу, а саме: Проведено консультації з декларантом згідно із ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів і декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.59 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України), з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МК України). Митний кодекс України від 13.03.2012 N 4495-VI, розділ ІІІ. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №14РL303080Е0050189 від 30.10.2014 року.

В зв'язку з тим, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості в результаті аналізу поданих для підтвердження митної вартості декларантом документів виявлено, що документи містять розбіжності та неточності, ураховуючи факт проведення митним органом консультації з позивачем із пропозицією надання додаткових підтверджуючих вартість товару документів та відсутність його звернень до митного органу з проханням продовження строку для надання витребуваних документів та проведення додаткових консультацій, беручи до уваги надані до митного оформлення документи та наявну у митного органу інформацію на момент здійснення митного оформлення товарів, відповідачем було прийнято рішення про здійснення коригування митної вартості товару за резервним методом згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Суд погоджується з твердженнями відповідача про неможливість застосування у спірних правовідносинах інших методів визначення митної вартості товару, оскільки документами, поданими ТОВ «Ексклюзив-Л» при митному оформлені та додатково на вимогу митного органу, не підтверджено правильності визначення митної вартості ввезеного позивачем товару «Косметичні препарати для догляду за волоссям для використання у перукарнях фарби і окислювачі для волосся (не в аерозольній упаковці)», і не дозволив відповідачеві за результатами перевірки заявлених позивачем відомостей визнати заявлену позивачем митну вартість.

Відтак, твердження позивача про те, що митницею не було доведено факту послідовного застосування методів визначення митної вартості товару судом не приймається, оскільки митницею надано суду вичерпні і переконливі письмові та усні пояснення щодо послідовного застосування нею методів визначення митної вартості та щодо вжиття заходів з отримання необхідної інформації та документів від позивача.

Не можна визнати і обґрунтованими доводи позивача щодо порушень Львівською митницею Міндоходів вимог ч.2 ст.64 Митного кодексу України. Так, частиною першою зазначеної статті, визначено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Тому послідовно використавши усі попередні методи, працівники відділу митних платежів дійшли до висновку про те, що митна вартість оцінюваного товару має бути визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач, визначаючи митну вартість ввезеного позивачем товару за шостим (резервним) методом, діяв правомірно.

Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що законодавством України не передбачено ні прийняття рішення про незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, ні викладення в рішенні про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) причин незастосування інших методів.

Не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи доводи позивача щодо порушення визначення митної вартості імпортних товарів згідно вимог ч.3 ст.64 Митного кодексу України, якою передбачено, що митна вартість не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн, оскільки при визначенні митної вартості товару експортна декларація Elison Company S.A. на вимогу митниці позивачем до митного оформлення не подавалася, а джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація на ліцензійний склад №14РL303080Е0050189 від 30.10.2014 року Laboratoire Ducastel переклад якої міститься в матеріалах справи (а.с.84-85).

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими рішення про коригування митної вартості товарів №209000006/2014/200245/2 від 05.11.2014 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209140000/2014/00583 від 05.11.2014 року, а вказані позивачем обставини не можуть бути підставою для їх скасування.

Суд враховує також і те, що відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України, ці обставини повинен довести суб'єкт владних повноважень, який є відповідачем, оскільки саме з встановленням цих обставин пов'язана правомірність прийнятих рішень.

Позивач не надав належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача при прийнятті оскаржуваних рішень при зверненні до суду за захистом своїх прав, а відтак не довів обґрунтованість та законність підстав для задоволення позовних вимог. Натомість, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності винесених ним рішень, відтак оскаржувані рішення можна визнати такими, що відповідають вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, безпідставні, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

За приписами ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Відповідно до платіжних доручень №1212 від 24.11.2014 року та №1231 від 04.12.2014 року, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., відтак решта несплаченої суми судового збору становить 4384,80 грн.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив-Л» (вул. Кн. Ольги, 106, м. Львів, 79053, ) решту суми судового збору в розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.02.2015 року.

Суддя Клименко О.М.