Справа № 826/14692/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач - 1), державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач -2 ) про визнання протиправними дії відповідача -2 щодо прийняття рішення № 15747558 від 12.09.2014 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Коломієць Ольги Анатоліївни № 15747558 від 12.09.2014 р. зобов'язання відповідача - 1 прийняти рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 (серія паспорта НОМЕР_2, виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській обл.. 27 червня 1995 року, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на нежитлове приміщення №169, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2014 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 30.08.2014 р. позивач подала до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 приміщення № 169.

12.09.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Коломієць Ольгою Анатоліївною реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві за результатами розгляду заяви зареєстрованої 30.08.2014 року за реєстраційним № 7967208 було прийнято рішення №15747558 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

При цьому, державний реєстратор послався на приписи статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункти 20 та 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення зазначено те, що заявником заявлено право власності на нежитлове приміщення № 169 розташоване: м. Київ, вул. Червоногвардійська, будинок 10 та подано договір купівлі - продажу майнових прав від 22.08.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_2 приймає у власність майнові права на нежитлове приміщення № 169, який укладено після введення об'єкта нерухомого майна (приміщення № 169) в експлуатацію 15.11.2011 р., що підтверджує сертифікат серія КВ № 8, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю.

Державний реєстратор при прийнятті рішення посилався на ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до якої майнові права - будь-які права пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Також вказано, що відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Окрім цього, згідно Цивільного кодексу України, Закону України «Про державне мито» та Податкового кодексу України при посвідченні договорів відчуження нерухомого майна відбувається сплата відповідних податків (платежів).

Позивач вважаючи, що державним реєстратором було протиправно відмовлено у державній реєстрації прав за її заявою зареєстрованою 30.08.2014 за реєстраційним № 7967208 та вважаючи рішення № 15747558 від 12.09.2014 протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернулась з відповідним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно із статтею 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із пунктом 1 частини 1ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Згідно до п. п. 1,6 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом, інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо)та права вимоги.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 22.08.2014 року між комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд - УКБ» (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення № 67/225. За умовами договору Продавець передає у власність, а Покупець приймає у власність майнові права на Нежитлове приміщення № 169 (сто шістдесят дев'ять) у житловому будинку по АДРЕСА_1 (будівельна адреса: житловий будинок на ділянці №13 на території мікрорайону, обмеженого вулицями Попудренка, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською у Дніпровському районі м. Києва, на умовах та у порядку, що визначені цим Договором (п. 1.1.Договору).

Продавець зобов'язаний передати Покупцю Нежитлове приміщення, а Покупець прийняти його. Передача та приймання здійснюється Сторонами за Актом приймання-передачі Нежитлового приміщення. Покупець набуває право власності на Нежитлове приміщення після оформлення Акту приймання-передачі Нежитлового приміщення.

Покупець, після набуття права власності на нежитлове приміщення має право володіти та користуватись ним без обмежень та самостійно оформити правовстановлюючі документи на Нежитлове приміщення.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що 19.08.2011 року Київським міським БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна виготовлено технічний паспорт на нежитловий будинок № 169, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

15.11.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на підставі акту готовності об'єкту до експлуатації від 01.11.2011 року видано Сертифікат відповідності КВ 8 закінченого будівництвом об'єкта: житлового будинку № 13 проекту реконструкції, офіси № 155-164 і творчі майстерні № 165-178.

Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 17.01.2011 року № 17 новозбудованому об'єкту - житловому будинку № 13 проекту реконструкції обмеженого вулицями Попудренка, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською у Дніпровському районі м. Києва присвоєно адресу: АДРЕСА_1.

29.08.2014 р. Продавець - Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ», передав Покупцю - ОСОБА_2 нежитлове приміщення - творчу майстерню, а Покупець у повному обсязі здійснив оплату та прийняв вищевказане нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (ж/б № 13 проекту реконструкції згідно акту приймання - передачі № 965.

Разом з тим, проаналізувавши зміст правових норм викладених у статтях 177, 656, 331 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що забудовник набув право власності на об'єкт нерухомості після введення будинку в експлуатацію. Саме це право власності забудовника і передається покупцю за договором купівлі-продажу.

З огляду на наведене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, про те, що відносно об'єктів нерухомого майна, збудованих та введених в експлуатацію, має укладатися звичайний договір купівлі-продажу, а не договір купівлі-продажу майнових прав.

Враховуючи, що під час укладання договору купівлі - продажу майнових прав на нежитлове приміщення будівля вже була введена в експлуатацію, а отже, в даному випадку, має укладатися договір купівлі-продажу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції та матеріалами справи, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 13.02.2015 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.