Справа № 521/11121/14-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 р. Справа № 521/11121/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гуревський В.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.
при секретаріПолянській А.М.

за участю сторін:
ПФУБлизнюк Л.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_6. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси скасувати обмеження пенсії ОСОБА_6 та здійснити виплату пенсії відповідно до ч. 2 Розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, відповідач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи було неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

10.02.2015 року Позивач у судове засідання не з'явився, наддав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку із хворобою. Розглянувши означену заяву колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 195-1 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений місячний строк розгляду апеляційної скарги, зважаючи на що сторонами не повинні вчинятися дії, що призводять до навмисного затягування розгляду справи.

Правильність такого тлумачення зазначених процесуальних норм підтверджується і тим, що відповідно до частини другої статті 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що означена заява не підлягає задоволенню з огляду те, що пояснення по справі представник Позивача надав у попередніх судових засіданнях та справа слухається тривалий час. Крім того, як вибачається з матеріалів справи, у суді першої та апеляційної інстанціях, Позивач неодноразово надавав до суду заяви про відкладення розгляду справи, а саме: 03.06.2014 року, 22.07.2014 року, 10.02.2015 року, що свідчить про навмисне затягування розгляду справи. З огляду на вищевикладене в задоволенні заяви про відкладення розгляду справи було відмовлено, а справу розглянуто за відсутності позивача.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 є інвалідом першої «А» групи та потребує в постійному догляді, про що свідчить довідка до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД №083264 від 18 жовтня 2011 року.

З квітня 1982 року по 2003 рік ОСОБА_6 працював в Одеському обласному авіаційно-спортивному клубі Добровільного товариства сприяння армії, авіації та флоту СРСР на льотних посадах льотно-інструкторського та льотно-командного складу, був командиром ланки, начальником льотної підготовки, начальником клубу.

На протязі вищезазначеного періоду був командиром повітряного судна цивільної авіації, має пілотське свідоцтво командира повітряного судна, льотну книжку та посвідчення «Майстра спорту СРСР» по вищому пілотажу.

З 2003 року по грудень 2008 року працював на посаді льотчика-випробувача на Одеському авіаційно-ремонтному підприємстві «Одесавіаремсервіс».

Льотний стаж в якості командира повітряного судна у пільговому перерахунку складає 53,5 року.

З 1995 року знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України, пенсію призначено як працівнику льотного складу за вислугою років, а не як льотчику.

Згідно із витягу протоколу №42 засідання комісії з встановлення пенсій за особливі заслуг перед Україною при Кабінеті Міністрів України від 05 червня 2009 року, вбачається, що з 20 березня 2009 року ОСОБА_6 встановлена пенсія за особливі заслуги перед Україною за вислугу років. До призначеної йому пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлена надбавка згідно із Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» в розмірі 31% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

В 2009 році та 2012 році позивач звертався до Управлінні пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії як льотчику-випробувачу, але позивачу було відмовлено.

24.07.2013р. ОСОБА_6 була надана копія військового квитка від 31.05.1988 щодо періоду служби в армії з 20.11.1970 по 09.11.1972 довідка про нальото-години за 1995 рік від 24.07.2013 була передана управлінню від Головного управління Пенсійного фонду Одеської області листом від 07.08.2013. На підставі заяви та додатково наданих документів 01.08.2013 позивачу було проведено перерахунок пенсії, згідно якого добавлений стаж служби в Збройних силах СССР в період з жовтня 1970 року по листопад 1972 року.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків. Бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і борт операторів, які виконують спеціальні роботи в польотах.

Перелік окремих категорій працівників авіації та льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років встановлений ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено, що право на таку пенсію мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, у яких вони зайняті, та що перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень ст. 54 Закону «Про пенсійне забезпечення» Кабінетом Міністрів України 21.07.1992 року прийнято постанову №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу», якою затверджено Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 звертався до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання його членом льотного екіпажу цивільної авіації України та призначення йому пенсії як льотчику-випробувачу.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.06.2013 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визнано протиправними дії УПФУ щодо відмови у призначенні пенсії позивачу як члену льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації України протиправними. Визнано позивача членом льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації України, відповідно ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

30 липня 2013 року Одеський апеляційний адміністративний суд постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2013 року скасовано, винесено по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_6 задоволені частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови в перерахунку пенсії. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси провести перерахунок та виплатити ОСОБА_6 пенсію, як льотчику-випробувачу, з 19 вересня 2012 року відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням вже виплачених сум. Провадження в частині визнання ОСОБА_6 членом льотного екіпажу цивільної авіації України закрито, в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2013 року була призначена судова економічна експертиза, на вирішення якої поставлені питання: 1) Чи правильно здійснений перерахунок пенсії ОСОБА_6 як льотчику-випробувачу за Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2013 року згідно з діючим законодавством України щодо пенсійного забезпечення? 2) Якщо перерахунок здійснений не правильно, то який розмір пенсії має бути? 3) Яка сума не виплаченої пенсії з 01.01.2009 року, тобто з моменту звернення ОСОБА_6 до пенсійного фонду з питання перерахунку як льотчику-випробувачу?

Згідно висновку № 22/э від 26 листопада 2013 року складеного судовим експертом ПП «Ніка Консалт», вбачається, що: 1) наданий на дослідження перерахунок пенсії, вказаний в Розпорядженні УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №183244 від 18 жовтня 2013 року вироблений з порушенням чинного законодавства про пенсійне забезпечення. 2) Пенсія, підлягає, нарахуванню за результатами перерахунку повинна складати 66641,35 грн. в місяць. 3) За період з 01.01.2009 року по 01.12.2013 року, (за 59 місяців) підлягає доплаті: 3669220,59 грн., (3941840,83 - 262620,24 = 3669220,59).

Суд першої інстанції в основу свого рішення поклав означений висновок № 22/э від 26 листопада 2013 року складений судовим експертом ПП «Ніка Консалт», який, на думку колегії суддів, не відповідає вимогам належності, допустимості та достовірності, оскільки Рецензією Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз від 11.04.2014 року висновки цієї експертизи викликали у рецензента ОСОБА_7 по питанням № 1, 2, 3 сумніви щодо їх обґрунтованості. Ліцензія експерта взагалі була призупинена.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами в адміністративними судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб.

Відповідно до ч.2 ст.70 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст.66 КАС України, експертом є особа, яка має необхідні знання та якій в порядку, встановленому цим Кодексом, доручається дати висновок з питань, що виникають під час розгляду справи і стосуються спеціальних знань цієї особи, шляхом дослідження матеріальних об'єктів, явищ і процесів, що містять інформацію про обставини у справі.

Разом з тим, доказом, який суд першої інстанції поклав в основу свого рішення є висновок, який був складений на замовлення позивача, однак рецензією Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз від 11.04.2014 року висновки цієї експертизи викликали у рецензента сумніви щодо їх обґрунтованості, а ліцензія експерта взагалі була призупинена.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що наданий висновок експерта є по суті експертним дослідженням, яке не може вважатися висновком експерта та доказом у розумінні КАС України.

Крім того, апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що при здійснені означеної експертизи не були враховані норми діючого законодавства, а саме: відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набув чинності з 01 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищення додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України (92-15), законів України «Про державну службу» (3723-12), «Про прокуратуру» (1789-12), «Про статус народного депутата України» (2790-12), «Про Національний банк України» (679-14), «Про Кабінет Міністрів України» (2591-17), «Про дипломатичну службу» (2728-14), «Про службу в органах місцевого самоврядування» (2493-14), «Про судову експертизу» (4038- 12), «Про статус и соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12), «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» (540/97-ВР), «Про наукову і науково-технічну діяльність» (1977-12), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (2262-12), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), «Про пенсійне забезпечення» V (1788-12), «Про судоустрій і статус суддів» (2453-17), Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (379/95-ВР), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Також в судово-економічній експертизі не враховано, що згідно із пунктом 8 Порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 № 713 пенсії за вислугу років непрацюючим пенсіонерам і тим, які працюють на посадах що не дають права на таку пенсію, виплачуються в порядку, передбаченою статтею 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до якої внесено зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2013 було застосовано ст.99 КАС щодо строків позовної давності та винесено рішення, яким зобов'язано управління провести перерахунок та виплатити ОСОБА_6 пенсію, як льотчику-випробувачу з 19.09.2012 року відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням вже виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній справі або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На виконання даної постанови в серпні 2013 року проведено перерахунок пенсії, як льотчику-випробувачу, з 19.09.2012 року згідно ч. 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де застосовано ч. 2 ст. 99 КАС України, щодо 6-ти місячного строку позовної давності.

Отже, судом встановлено, що Рішення Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 521/4082/13-а від 30.07.2013 набрало законної сили та виконано управлінням в повному обсязі. На виконання вищезазначеного судового рішення та на підставі діючого законодавства, пенсію ОСОБА_6 перераховано, і її величину встановлено у максимальному розмірі згідно з діючим законодавством.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, - задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року по справі № 521/11121/14-а, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_6, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Постанову складено у повному обсязі - 11 лютого 2015 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук