Справа № 815/3784/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3784/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 07 червня 2012 року №, № та №, посилаючись на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту перевірки, здійсненої з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, щодо строків проведення документальної планової виїзної перевірки.

ДПІ у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області проти позову заперечувала, зазначивши, що проведеною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за підсумками листопада 2011 року перевищено за останні дванадцять календарних місяців сукупно обсяг поставки в 300000 грн., при цьому, платник не зареєструвався платником податку на додану вартість та не надав податкову декларацію з податку на додану вартість за період з листопада по грудень 2011 року. Також, платником податків не в повному обсязі відображено суми валових доходів та валових витрат за перевіряємий період; ФОП ОСОБА_1 не надав уточнюючого розрахунку з плати за землю за період з 01.04.2011р. по 31.12.2011р., а також порушив вимоги п.286.2 ст.286 ПК України. В задоволенні позову відповідач просив відмовити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 07 червня 2012 року.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що відповідно до п.п.269.1.2 п.269.1 ст.269 ПК України ОСОБА_1 є землекористувачем, у зв'язку з чим він повинен подавати податковому органу розрахунок з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), однак за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. таких розрахунків подано не було.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

На підставі ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. в межах вимог апеляційної скарги ДПІ у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області, тобто в частині щодо законності податкового повідомлення-рішення № від 07 червня 2012 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України та наказу ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області №110 від 20.04.2012р., відповідно до направлення №99/17 від 28.04.2012р. та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання за квітень 2012 року, головним державним податковим ревізором-інспектором відділу оподаткування фізичних осіб ДПІ у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області Ілечко С.М. проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2009р. по 31.12.2011р., за результатами якої складено акт перевірки №323/17/НОМЕР_1 від 23 травня 2012 року.

У висновках акту перевірки, серед іншого, вказується на порушення позивачем п.268.2 ст.268 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано орендної плати за землю в сумі 72 грн., а також п.268.4 ст.268 Податкового кодексу України, що виразилось у ненаданні ФОП ОСОБА_1 уточнюючого розрахунку з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період з 01.04.2011р. по 31.12.2011р.

Зокрема, в акті перевірки №323/17/НОМЕР_1 від 23.05.2012р. зазначено, що відповідно до Закону України «Про плату за землю» ОСОБА_1 є платником орендної плати з фізичних осіб за період з 01.01.2009р. по 31.12.2010р. Відповідно до договору оренди земельної ділянки №46 від 01.07.2005р. Кіровською с/р було надано в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 100 кв.м для обслуговування магазину, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, терміном з 01.07.2005р. по 31.12.2010р. Орендна плата за землю становить 1888,56 грн., або 157,38 грн. щомісячно. Відповідно до договору оренди земельної ділянки №46 від 01.07.2005р. Кіровською с/р було надано в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 100 кв. м для обслуговування магазину, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, терміном з 01.07.2005р. по 31.12.2010р. Орендна плата за землю становить 1999,93 грн., або 166,67 грн. щомісячно.

У 2011 році за рішенням прокуратури Комінтернівського району були анульовані договори оренди на земельні ділянки, тому орендна плата з земельних ділянок не нараховувалася. Однак, відповідно до п.269.1.2 п.269.1 ст.269 ПК України ФОП ОСОБА_1 є землекористувачем, відповідно до п.п.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України у ФОП ОСОБА_1 є наявність об'єкту оподаткування, а саме земельна ділянка площею 100 кв.м. Згідно п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271 ПК України нормативно грошова оцінка земельних ділянок на 2011 рік, згідно сесії селищної ради про затвердження НГО землі в межах населеного пункту, становить 0,72 коп. за кв.м.

ОСОБА_1 не подав розрахунок з плати за землю (земельний податок та/або оренда плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р., чим порушив вимоги п. 286.2 ст. 286 ПК України.

На підставі вказаного акту перевірки 07 червня 2012 року ДПІ у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 260 грн. (в т.ч. за основним платежем - 72 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 188 грн.).

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_1 в частині вимог щодо скасування вказаного податкового повідомлення-рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що збільшення позивачу грошового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 72 грн. та нарахування штрафних санкцій в сумі 188 грн. є незаконним, оскільки позивач не є платником орендної плати та не повинен подавати до ДПІ у Комінтернівському районі розрахунки з орендної плати, у зв'язку з анулюванням договорів оренди земельних ділянок та не укладення з ним нових договорів. Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В силу статей 271, 274 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Відповідно до п.288.1, п.288.2, п.288.3 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Пунктом 287.6 ст.287 ПК України передбачено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Зазначаючи в акті перевірки про те, що у ФОП ОСОБА_1 є наявність об'єкту оподаткування, а саме земельна ділянка площею 100 кв.м., ДПІ у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді, ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надано жодного доказу на підтвердження загальної площі земельних ділянок, які використовує позивач, а також довідки з державного земельного кадастру на підтвердження грошової оцінки вказаних земельних ділянок. В матеріалах справи, також, відсутні докази щодо наявності у 2011 році у позивача у власності чи у користуванні будь-яких земельних ділянок, які були б об'єктами оподаткування.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При поданні апеляційної скарги апелянт не обґрунтовує вимог та не зазначає у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження судом доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а лише дублює висновки акту перевірки, яким Одеським окружним адміністративним судом надано відповідну правову оцінку.

Більше того, в акті перевірки та в апеляційній скарзі ДПІ у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області посилається на порушення позивачем вимог п.268.2, п.268.4 ст.268, тоді як вказана норма Кодексу регулює порядок сплати туристичного збору, а не плати за землю.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.