Справа № 804/17456/14
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості-,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 27 жовтня 2014 року звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в якому просило стягнути з відповідача витрати на виплату і доставку пенсії громадянам настання нещасного випадку у яких сталося на території колишнього СРСР та країн СНД за липень, серпень та вересень 2014 року у сумі 2254,76 грн.; витрат на виплату допомоги на поховання за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року у сумі 448,86 грн.; витрат на виплату і доставку пенсій громадянам які на момент втрати годувальника не були на їх утриманні, а згодом втратили джерело засобів до існування за липень, серпень та вересень 2014 року у сумі 2864,57 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на виплату і доставку пенсії громадянам настання нещасного випадку у яких сталося на території колишнього СРСР та країн СНД за липень, серпень та вересень 2014 року у сумі 2254,76 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постанова мотивована тим, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на виплату і доставку пенсії громадянам, настання нещасного випадку у яких сталося на території колишнього СРСР та країн СНД, є правомірними, а відшкодування витрат на виплату і доставку адресної допомоги, підвищення до пенсії та доставку пенсій громадянам, які на момент втрати годувальника не були на їх утримані, а згодом втратили джерело засобів до існування, не передбачено переліком соціальних послуг та виплат встановленим ст. 21 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі – Закону України № 1105-XIV) та п.4 Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року № 5-4/4 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697 (далі – Порядок № 5-4/4).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, сторони, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, оскаржили її в апеляційному порядку.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нову – про задоволення позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що управлінням Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у період з 01.07.2014 року по 30.09.2014 року проведено виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання які настали на території країн СНД у загальній сумі 2254,76грн.; пенсії у зв’язку з втратою годувальника батькам і чоловіку (дружині) померлого, які не були на його утримані, але згодом втратили джерело засобів до існування у загальній сумі 2864,57грн., також позивачем за період з 01.08.2014р. по 31.08.2014р. було виплачено допомогу на поховання особи, якій виплачувалась пенсія по інвалідності у розмірі 448,86грн.

Вищезазаначена заборгованість виникла у зв’язку з невідшкодуванням відповідачем сум виплачених пенсій по інвалідності, оскільки потерпілі не є застрахованими за законодавством України, а також у зв’язку з не прийняттям відповідачем до відшкодування та не включення до актів звірки всіх цих витрат при підписанні актів щомісячних витрат. Згідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я покладено на відповідача та витрати, понесені УПФУ у зв'язку з виплатою пенсій, передбачених ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування" підлягають відшкодуванню відповідачем. Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав в області пенсійного забезпечення від 13.02.1992 р. пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи частково позов суд першої інстанції зробив висновок про те, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсії громадянам з настанням нещасного випадку у яких стався на території колишнього СРСР та країн СНД за липень, серпень та вересень 2014р. у сумі 2254,76грн. підлягають задоволенню, а в частині позовних вимог про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій громадянам, які на момент втрати годувальника не були на їх утриманні, а згодом втратили джерело засобів до існування в сумі за липень, серпень та вересень 2014р. у сумі 2864,57грн. та витрати на виплату допомоги на поховання за період з 01.08.2014р. по 31.08.2014р. у сумі 448,86грн. слід відмовити.

З таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Стосовно вимоги про стягнення витрат понесених позивачем внаслідок виплати допомоги на поховання за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року у сумі 448,86 грн. слід зазначити наступне.

Види соціальних послуг та матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням визначені у статті 25 Основ. Усі види страхування, крім медичного, включають в себе допомогу на поховання. Так, зокрема, до пенсійного страхування входить допомога на поховання пенсіонерів; до страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, - допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві; до страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання - допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно п.5 ч.1 ст. 24 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-Х1V (далі Закон №1105), Фонд зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Згідно ст. 21 цього Закону визначені соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом. Так, у разі настання страхового випадку Фонд у встановленому законом порядку повинен, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організовувати поховання померлого, відшкодовувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34 Закону № 1105, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року №826, регулює питання відшкодування Фондом таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 цього Порядку).

Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником (пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно ч. 9 ст. 34 Закону № 1105 у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсій, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Відповідно ч. 4 ст. 26 Основ та частини другої статті 24 Закону №1105 вбачається: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулась застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика та відшкодувати понесені ним витрати.

Відповідно до Закону № 1105, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини 8 статті 34 цього Закону, Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я .

Положення пункту 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному Фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року №5-4/4, яким зобов'язано Фонд відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, котра отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суперечить положенням Закону №1105. Так, зокрема стаття 21 цього Закону пов'язує виникнення такого обов'язку у Фонду зі смертю працівника, а не з отриманням померлим, який не працював, зазначеної вище пенсії.

При цьому, відповідачем не було надано суду висновків відповідних медичних закладів, які підтверджують наявність причинного зв’язку між смертю потерпілого (застрахованої особи) з одержаним ними каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я, як це передбачено ст. 34 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Таким чином, оскільки смерть потерпілого, щодо якого заявлена зазначена вимога, не пов'язана з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, то витрати на виплату та доставку допомоги на її поховання в сумі 448,86 грн. не підлягають відшкодуванню відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Стосовно вимоги про стягнення витрат понесених позивачем внаслідок виплати і доставки пенсії громадянам у зв’язку з настанням нещасного випадку який стався на території колишнього СРСР та країн СНД за липень, серпень та вересень 2014 року у сумі 2254,76 грн. слід зазначити наступне.

За змістом статей 25, 26 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР, статті 7 Закону України від 22 лютого 2001 року № 2272-III “Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, статей 2, 24 та пункту 3 розділу XI “Прикінцеві положення» Закону № 1105-XIV, статті 27 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII “Про пенсійне забезпечення” страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом внаслідок нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами ПФУ – відшкодувати останньому витрати, є Фонд.

Зазначена правова позиція неодноразово була підтверджена Верховним Судом України при розгляді справ цієї категорії. Зокрема, у постановах від 6 червня 2011 року (№ 21-116а11), 20 березня 2007 року (№ 21-1087во06) та 20 березня 2007 року (№ 21-897во06) він дійшов аналогічного висновку.

Таким чином, суд першої інстанції зробив вірний висновок щодо необхідності стягнення з відповідача витрат понесених позивачем внаслідок виплати і доставки пенсії громадянам у зв’язку з настанням нещасного випадку який стався на території колишнього СРСР та країн СНД за липень, серпень та вересень 2014 року у сумі 2254,76 грн.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з Відповідача сум витрат на виплату і доставку пенсії громадянам, які на момент втрати годувальника не були на його утриманні та погоджується з ними з огляду на наступне.

Приписами статті 21 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» визначені соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування. Так, у разі настання страхового випадку він у встановленому законом порядку повинен, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду , заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам які перебували на його утриманні; організовувати поховання померлого, відшкодовувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Витрати на виплату і доставку пенсії громадянам, які на момент втрати годувальника не були на його утриманні, а згодом втратили джерело засобів до існування до цього переліку не входять.

Отже, враховуючи вищезазначені норми права, суми витрат на виплату і доставку пенсії громадянам, які на момент втрати годувальника не були на його утриманні, а згодом втратили джерело засобів до існування Фондом соціального страхування фактично не відшкодовуються.

З урахуванням зазначених висновків, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відсітнусть підстав для стягнення суми витрат на виплату і доставку пенсії громадянам, які на момент втрати годувальника не були на його утриманні, а згодом втратили джерело засобів до існування, за липень, серпень та вересень 2014 року у сумі 2864,57 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року є законною і обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області- залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова