Справа № 815/2497/14
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2497/14

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю:

представника відповідача Прилипко О.В.,

третя особа ОСОБА_1 ,

представник ОСОБА_2 Тарабанько Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Овідіопольського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, 3-тя особа: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Великодолинська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, Служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання скасувати реєстрацію малолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:
В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Овідіопольського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, 3-тя особа: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Великодолинська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, Служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання скасувати реєстрацію малолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що Овідіопольським районним сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області проведено реєстрацію ОСОБА_4 , 2002 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.02.2010 року, хоча заява про реєстрацію була подана лише 25.10.2013 року, чим перевищив свої службові обов`язки, та зареєстровано за вказаною адресою ОСОБА_5 , 2013 року народження, не зважаючи на те, що власником вказаного будинку є ОСОБА_3 , чим також перевищив свої службові обов`язки.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2014 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв`язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Апелянт належним чином був сповіщений про дату та місце проведення судового засідання по справі, при цьому він до суду апеляційної інстанції двічі не з`явився , будь-яких пояснень та інших доказів в обґрунтування своєї апеляційної скарги не надав та не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.07.2008 року, підстава видачі - розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації від 10.07.2008 року №941, при цьому ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є членами однієї родини, які збудували цей будинок.

16 лютого 2011 року ОСОБА_8 , що діяв за довіреністю від імені ОСОБА_6 , з однієї сторони, надалі поіменований як продавець, та ОСОБА_3 , з другої сторони, надані поіменована як покупець, уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого гр. ОСОБА_6 продала, а гр. ОСОБА_3 купила належний ОСОБА_6 на праві приватної власності житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . В договорі крім іншого зазначено, що гр. ОСОБА_8 заявив, а гр.. ОСОБА_3 прийняла до відома, що довіритель ОСОБА_6 в шлюбі не перебуває, шлюбних контрактів та інших договорів відносно вищевказаного житлового будинку не укладала, житловий будинок є її особистою власністю, а також повідомляє, що малолітні та неповнолітні діти за цією адресою не проживають та не зареєстровані. Договір купівлі-продажу зареєстровано в реєстрі 16.02.2011 року за № 92 (а.с.9).

Згідно п.п. 20 п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України № 405/2011 від 06.04.2011 року «Питання Державної міграційної служби України» ДМС України відповідно до покладених на неї завдань: здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження, врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV (далі Закон № 1382).

Відповідно до ст. 6 Закону № 1382 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу законного представника; документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі). Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Згідно до картки реєстрації особи (Додаток 1 до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів) за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 01.02.2010 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 штамп та реєстрація проставлені 22.12.2013 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована 25.10.2013 року (а.с.56).

Апелянт наполягає на тому, що малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не був прописаний за адресою АДРЕСА_1 станом на момент продажу будинку, тому вважає протиправними дії відповідача щодо реєстрації цієї дитини у 2013 році.

Дослідивши доводи апеляцій скарги судова колегія не погоджується з доводами апелянта з огляду на наступне.

25.10.2013 року Овідіопольським РС ГУ ДМС в Одеській області на підставі заяви ОСОБА_1 було зареєстровано місце проживання його малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою АДРЕСА_1 (а.с.52-54).

Як вбачається з цієї заяви, ОСОБА_2 мати малолітньої ОСОБА_5 , надала згоду на реєстрацію дитини за місцем реєстрації батька (а.с.53).

Відповідно до ч.2 ст. 156 Житлового кодексу УРСР на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Також ця норма узгоджується з приписами Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1077 від 22.11.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421, а саме в додатку 5 до Порядку зазначено, що підпис власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї не потрібен у разі вселення до батьків їх неповнолітніх дітей.

За таких підстав доводи позивача в обґрунтування позовних вимог про те, що власник вказаного будинку ОСОБА_3 не надавала згоду на реєстрацію в цьому будинку неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає необґрунтованими, оскільки вищезазначеними нормами законодавства не передбачено надання згоди власника будинку на реєстрацію неповнолітніх дітей у разі вселення їх до батьків.

Згідно письмових пояснень Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області від 05.05.2014 року вх. 12005/14 відомості про реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_4 було внесено до відомостей про реєстрацію місця проживання батька під час реєстрації доньки ОСОБА_9 від 25.10.2013 року на підставі запису у будинковій книзі та ствердження батька про те, що реєстрація сина була здійснена разом з ним 01.02.2010 року. Надати копію заяви про реєстрацію місця проживання на підставі якої було зареєстровано ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_10 не мають можливості, в зв`язку з її відсутністю, а саме вона знищена під час пожежі, що мала місце у 2011 році, акт про пожежу складений 26.04.2011 року (а.с.49, 55).

18 листопада 2013 року ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Одеської області (візова служба), треті особи Великодолинська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, Служба у справах дітей Овідіопольської райдержадміністрації, Служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, в якому просили: визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо ненадання та невнесення своєчасно відомостей про реєстрацію та постанову на реєстраційний облік малолітньої особи ОСОБА_4 2002 року народження за реєстраційним обліком батька дитини ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язати Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Одеської області (візова служба) юр. адреса м. Одеса, вул. Буніна, 37, зареєструвати та поставити на реєстраційний облік малолітню особу ОСОБА_4 , 2002 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 з моменту реєстрації його батька - ОСОБА_1 та надання відповідних документів батьком для реєстрації дитини, а саме з 01 лютого 2010 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року по справі № 815/7924/13-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено повністю (а.с.140-142).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року без змін.

Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року по справі № 815/7924/13-а набрала законної сили 16.04.2014 року.

В ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 року встановлено, що ОСОБА_6 була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.07.2008 року.

01.02.2010 року Відділом ГІРФО Овідіопольського району Одеської області згідно заяви ОСОБА_1 його було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що у домовій книзі зроблено відповідний запис про реєстрацію.

25.10.2013 року ОСОБА_1 подав до ВГІРФО Овідіопольського району Одеської області через Великодолинську селищну раду Овідіопольського району Одеської області заяву та документи для реєстрації своєї малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У графі 4 Талону від 25.10.2013 р. «Відомості про реєстрацію місця проживання особи» про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено про реєстрацію сина ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 01.02.2010 року за вищевказаною адресою.

У домовій книзі за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проставлено штамп про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , 2002 р.н., за вказаною адресою з 01.02.2010 року.

На підставі вищевикладеного, суд у справі № 815/7924/13-а дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачів щодо зобов`язання відповідача зареєструвати та поставити на реєстраційний облік малолітню особу ОСОБА_4 , 2002 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , з моменту реєстрації його батька ОСОБА_1 та надання відповідних документів батьком для реєстрації дитини, а саме з 01 лютого 2010 року, оскільки такі відомості про реєстрацію малолітнього ОСОБА_4 наявні в документах обліку місця реєстрації та внесені у домову книгу, а тому в цій частині позову належить відмовити.

Стосовно вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо ненадання та невнесення своєчасно відомостей про реєстрацію та постановку на реєстраційний облік малолітньої особи ОСОБА_4 , 2002 року народження, за реєстраційним обліком батька дитини - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , суд у справі № 815/7924/13-а зазначив, що дана вимога також не підлягає задоволенню, оскільки функції та повноваження щодо реєстрації місця проживання фізичних осіб, які у лютому 2010 року виконували органи ГІРФО, було покладено на новостворені, згідно Указу Президента України №405/2011 від 06.04.2011 року, органи ДМС України лише з 01.08.2011 року, а тому не можна визнати протиправною бездіяльність відповідача у лютому 2010 року, коли ГУ ДМС України ще не існувало (а.с.140-142).

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже за таких підстав, обставини, встановлені постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 року по справі № 815/7924/13-а, не доказуються при розгляді даної справі.

Згідно ст. 13 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-1У «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції чинній на час спірних правовідносин) вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 16-річного віку.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 3 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Отже, зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що ОСОБА_10 , 2002 року народження, має бути зареєстрований за місцем проживання одного з своїх батьків.

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) КП ЖКС Черьомушки від 19.06.2014 року, вих. № 1101 ОСОБА_2 , 1981 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 05.12.2007 року. Згідно цієї довідки, а також облікових карток КП ЖКС Черьомушки за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , 2002 року народження, зареєстрований не значиться (а.с.116, 136-137).

Жодних доказів реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , 2002 року народження, за будь-якою іншою адресою в цей період суду надано не було.

Згідно довідки КП Великодолинське № 1460 від 07.06.2014 року, виданої ОСОБА_1 , в тім, що він дійсно проживає(зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_1 з 01.02.2010 року, а його син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 22.12.2013 року(а.с.131).

Проте згідно довідки КП Великодолинське № 0113 від 14.01.13, виданої ОСОБА_6 , в тім, що вона дійсно проживає (зареєстрована) за адресою: АДРЕСА_1 , а також ОСОБА_7 , 1971 року народження, ОСОБА_1 , 1980 року народження, ОСОБА_10 , 2002 року народження (а.с.134).

А згідно довідки КП Великодолинське № 2729 від 28.10.2013 року, виданої ОСОБА_1 , в тім, що він дійсно проживає (зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_1 , а також дружина - ОСОБА_2 , 1981 року народження, без реєстрації; син - ОСОБА_10 , 2002 року народження, зареєстрований; дочка - ОСОБА_5 , 2013 року народження, зареєстрована.(а.с.135).

Таким чином всі перелічені довідки КП Великодолинське містять суперечливі дані, при цьому жодних доказів того, на підставі яких документів були зазначені такі дані в цих довідках, ні КП Великодолинське, ні Великодолинською селищною радою суду надано не було.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано не взяв ці довідки до уваги, оскільки вони є суперечливими і не підтверджені жодними належними доказам.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що правові підстави для визнання дій відповідача по реєстрації ОСОБА_4 , 2002 р.н., та ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 неправомірними відсутні.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону № 1382 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Згідно до п. 3.1 розділу ІІІ Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за N 2109/22421, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства. Інформація територіального органу ДМС України або територіального підрозділу ДМС України, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи посвідки на постійне проживання в Україні; підстав для проживання або перебування особи на обліку у закладі/установі (повідомлення про припинення підстав для проживання/перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту) (додаток 13); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах вісім та дев`ять пункту 3.1 цього розділу, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи закладу/установи або за заявою власника/наймача житла або їх законних представників.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не зверталась в передбаченому чинним законодавством України порядку з заявою до відповідачів про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , 2002 р.н., та ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 .

Крім цього, згідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV та Порядку заява про зняття з реєстрації місця проживання (окрім підстав, визначених в абзацах 8 та 9 пункту 3.1. розділу 111 Порядку) може бути подана або безпосередньо самою особою, що виявила бажання зняти себе з реєстрації місця проживання, або її законним представником, при наявності документу, що підтверджує повноваження такої особи як законного представника.

В судовому засіданні встановлено, що законні представники ОСОБА_4 , 2002 р.н., та ОСОБА_5 , 2013 р.н., їх батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не звертались з заявою про зняття з реєстрації місця проживання своїх дітей ОСОБА_4 , 2002 р.н., та ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 , при цьому вони по теперішній час постійно проживають всією родиною у цьому будинку як до моменту укладання угоди купівлі-продажу, так і після , при цьому ніякі дії щодо зняття з реєстрації вони не вчиняли, оскільки не знали взагалі про те що будинок вже належить позивачці.

Отже суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та з огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту постанови.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.02.2015 р.

Головуючий: суддя Л.Є.Зуєва

суддя О.А.Шевчук

суддя А.Г.Федусик