Справа № К/9991/19240/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/19240/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Миколаївського міського голови про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2010 року, -

встановив:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Миколаївського міського голови про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що 9 травня 2009 року Миколаївський міський голова виступив перед громадянами не українською мовою, чим порушив положення Конституції України, Закону України «Про мови в Українській РСР» від 28 жовтня 1989 року № 8312-XI (далі - Закон № 8312-XI) та його право отримувати інформацію українською мовою.

Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 8 лютого 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Миколаївського міського голови щодо виступу російською мовою без забезпечення перекладу виступу українською мовою під час святкування Дня Перемоги 9 травня 2009 року. В стягненні з відповідача на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 1000 гривень відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2010 року постанову Ленінського районного суду міста Миколаєва від 8 лютого 2010 року скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2010 року та залишити в силі постанову Ленінського районного суду міста Миколаєва від 8 лютого 2010 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 9 травня 2009 року під час привітання з Днем Перемоги Миколаївський міський голова виступив перед громадянами російською мовою.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено вимоги статті 11 Закону № 8312-XI.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, пославшись на положення частини 2 статті 15 Закону № 8312-XI та частини 3 статті 10 Конституції України, дійшов висновку, що дії Миколаївського міського голови були правомірними, оскільки виступ на російській мові відбувся по проханню самих ветеранів Великої Вітчизняної війни, а відповідь позивачеві надана на українській мові та відповідає вимогам Закону № 8312-XI.

За змістом частин 1, 2 статті 10 Конституції України та частин 1, 2 статті 2 Закону № 8312-XI державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України.

У частинах 3, 4, 5 статті 10 Конституції України визначено, що в Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Положенню частини 1 статті 10 Конституції України дано офіційне тлумачення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 у справі за конституційними поданнями 51 народного депутата України про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови).

Так, відповідно до вказаного Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 положення частини 1 статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина 5 статті 10 Конституції України). Поряд з державною мовою при здійсненні повноважень місцевими органами виконавчої влади, органами Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування можуть використовуватися російська та інші мови національних меншин у межах і порядку, що визначаються законами України.

Згідно статті 3 Закону № 8312-XI Українська РСР створює необхідні умови для розвитку і використання мов інших національностей в республіці. В роботі державних, партійних, громадських органів, підприємств, установ і організацій, розташованих у місцях проживання більшості громадян інших національностей (міста, райони, сільські і селищні Ради, сільські населені пункті, їх сукупність), можуть використовуватись поряд з українською і їхні національні мови. У разі, коли громадяни іншої національності, що становлять більшість населення зазначених адміністративно-територіальних одиниць, населених пунктів, не володіють в належному обсязі національною мовою або коли в межах цих адміністративно-територіальних одиниць, населених пунктів компактно проживає кілька національностей, жодна з яких не становить більшості населення даної місцевості, в роботі названих органів і організацій може використовуватись українська мова або мова, прийнята для всього населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 8312-XI мовами міжнаціонального спілкування в Українській РСР є українська, російська та інші мови. Українська РСР забезпечує вільне користування російською мовою як мовою міжнаціонального спілкування народів Союзу РСР.

Статтею 5 Закону № 8312-XI визначено право громадян користуватися будь-якою мовою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону № 8312-XI мовою з'їздів, сесій, конференцій, пленумів, засідань, зборів, нарад, інших зібрань державних, партійних, громадських органів, підприємств, установ і організацій в Українській РСР є українська мова. У випадках, передбачених у частині 2 статті 3 цього Закону, мовою сесій, конференцій, пленумів, засідань, зборів, нарад, інших зібрань органів і організацій поряд з українською мовою може бути і національна мова більшості населення тієї чи іншої місцевості, а у випадках, передбачених у частині третій цієї ж статті, - мова, прийнятна для населення даної місцевості.

Проаналізувавши вищезазначені правові норми та перевіривши встановлені судами обставини цієї справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність в діях Миколаївського міського голови порушень вимог чинного законодавства України щодо виступу перед громадянами 9 травня

2009 року під час привітання з Днем Перемоги російською мовою, а тому підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 немає.

Згідно частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2010 року прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Миколаївського міського голови про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.