Справа № 808/7001/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року (09 год. 35 хв.) Справа № 808/7001/14 Провадження № ДО/808/500/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Маріупольського міського центру зайнятості, м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області

про: стягнення незаконно одержаних матеріальних коштів (допомоги по безробіттю),-

ВСТАНОВИВ:

Маріупольський міський центр зайнятості (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача незаконно одержані матеріальні кошти (допомогу по безробіттю) в сумі 13 146,31 грн.

В обґрунтування адміністративного позову зазначає, що відповідач, надавши до Маріупольського міського центру зайнятості недостовірну інформацію відносно того, що він не належить до категорії зайнятого населення, безпідставно перебував на обліку як безробітний та незаконно отримав допомогу по безробіттю в сумі 13 146,31 грн. за період з 08.07.2013 по 03.04.2014. В порядку визначеному чинним законодавством відповідачу направлено лист від 26.05.2014 № 11-2040 про необхідність повернення в добровільному порядку отриманого матеріального забезпечення. Враховуючи, що відповідач вказану суму у передбачений строк не повернув, тому позивач посилаючись на положення Закону України «Про зайнятість населення» та приписи ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» просить стягнути з відповідача незаконно одержані матеріальні кошти (допомогу по безробіттю) в сумі 13 146,31 грн. в судовому порядку.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2014 відкрито провадження в адміністративній справі № 808/7001/14 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 19.12.2014.

19.12.2014 Запорізьким окружним адміністративним судом винесено ухвалу про зупинення провадження у справі до 21.01.2015.

Відповідно до ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2015 провадження в адміністративній справі поновлено.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується долученим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

21.01.2015 від позивача до суду надійшла заява (вх. № 2686) про розгляд справи без участі представника Маріупольського міського центру зайнятості.

В судове засідання відповідач також не з'явився. Поштова кореспонденція направлена на адресу місця проживання відповідача повернулась до суду 15.01.2015 з відміткою відділення поштового зв'язку - «за закінченням терміну зберігання».

Частиною 4 ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються:

юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Враховуючи те що, поштова кореспонденція направлялась відповідачу за адресою, яка відповідає реєстраційним відомостям, то згідно вимог ст.ст. 33, 35 КАС України, слід вважати, що останній повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов до висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, в порядку письмового провадження.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України № 5067-VI) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України № 1533-ІІІ).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України № 5067 безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 43 Закону України № 5067 передбачено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України № 5067 статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

01.07.2013 ОСОБА_1 звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. У поданій заяві відповідач зазначив, що він не має постійного або тимчасового заробітку, в тому числі за договорами цивільно-правового характеру, права на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом сім'ї фермера, що бере участь у виробництві, не зареєстрований як фізична особа-підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно, не призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного (6-річного) віку та не займається видами діяльності, що визначені ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» (Нова редакція). Крім того, відповідачем зазначено, що у разі подання до центру зайнятості документів, що містять неправдиві відомості, а також неповідомлення про отримання будь-якого доходу в період перебування на обліку в службі зайнятості, останній зобов'язується добровільно повернути зайво виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Із наданої позивачем копії додатку № 1 до Персональної картки особи № 00032, відповідач був ознайомлений з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, що підтверджується його особистим підписом у вказаній Персональній картці.

Судом встановлено, що наказом від 01.07.2013 № НТ130701 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 01.07.2013.

08.07.2013 відповідачем подано до Маріупольського міського центру зайнятості заяву про виплату допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Наказом від 08.07.2013 № НТ130708 відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 08.07.2013 по 02.07.2014 та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

04.04.2014 відповідач звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості із заявою про зняття з обліку з 04.04.2014 у зв'язку з відмовою від послуг служби зайнятості.

Наказом від 04.04.2014 № НТ140404 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв'язку з подання безробітним письмової заяви про відмову від послуг Державної служби зайнятості відповідно до пп. 10 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 04.04.2014 та припинено реєстрацію безробітного.

Таким чином, в період з 01.07.2013 по 04.04.2014 відповідач знаходився на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості як безробітний та отримував при цьому матеріальне забезпечення на період безробіття.

З матеріалів справи судом з'ясовано, що відповідно до положень Закону України № 5067, Закону України № 1533-ІІІ та приписів Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України від 13.02.2009 № 60/62 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за № 232/16248 (далі - Порядок № 60/62), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», Маріупольським міським центром зайнятості зроблено звірку з Державною податковою адміністрацією України за ІІІ, ІV квартали 2013 року. Зокрема, в ході звірки було встановлено, що за вказаний період відповідач отримував дохід.

Відповідно до п. 2 Порядку № 60/62, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом:

звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів;

використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду;

проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили (п. 5 Порядку № 60/62).

З метою встановлення достовірності інформації, отриманої від Державної податкової адміністрації, спеціалістами Маріупольського міського центру зайнятості проведено відповідну перевірку, в ході якої встановлено, що 01.09.2012 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРІКА УКРАЇНА» було укладено договір про виконання робіт на період з 01.09.2012 по 30.12.2013 включно.

Позивачем до матеріалів справи надані акти приймання-передачі виконаних робіт від 31.08.2013 (вартість виконаних робіт за період з 01.08.2013 по 31.08.2013 становить 1 000,00 грн. без ПДВ), від 30.09.2013 (вартість виконаних робіт за період з 01.09.2013 по 30.09.2013 становить 1 000,00 грн. без ПДВ), від 31.10.2013 (вартість виконаних робіт за період з 01.10.2013 по 31.10.2013 становить 1 000,00 грн. без ПДВ), від 30.11.2013 (вартість виконаних робіт за період з 01.11.2013 по 30.11.2013 становить 1 000,00 грн. без ПДВ) та від 31.12.2013 (вартість виконаних робіт за період з 01.12.2013 по 31.12.2013 становить 1 000,00 грн. без ПДВ), які в свою чергу підтверджують надання відповідачем певних послуг Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРІКА УКРАЇНА» відповідно до умов договору від 01.09.2012.

За виконані роботи відповідачу було нараховано винагороду, загальний розмір якої з серпня 2013 року по грудень 2013 року становить 5 000,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України № 5067 до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Вищевикладене свідчить про те, що в порушення вимог законодавства у сфері зайнятості населення, відповідач на момент реєстрації відносився до категорії зайнятого населення та не мав права отримувати статус безробітної особи.

Згідно довідки Маріупольського міського центру зайнятості від 23.05.2014 № 305, відповідач за період з 08.07.2013 по 03.04.2014 отримав допомогу по безробіттю в розмірі 13 146,31 грн.

За результатами розслідування даного страхового випадку, Маріупольським міським центром зайнятості 29.04.2014 складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 571, в якому і були відображені вищезазначені порушення.

Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України № 1533-ІІІ, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

В порушення вищезазначеної норми, відповідач при реєстрації його як безробітного та під час перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості, не повідомив про той факт, що він в період з 01.09.2012 по 30.12.2013 включно виконував роботи за договором від 01.09.2012, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРІКА УКРАЇНА» та отримував винагороду від даного виду зайнятості.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (п. 3 ст. 36 Закону України № 1533-ІІІ).

Згідно п. 6 Порядку № 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

За приписами п. 7 Порядку № 60/62, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом.

Судом з'ясовано, що згідно наказу від 23.05.2014 № НТ140523 було прийнято рішення про повернення у встановленому порядку коштів відповідно до п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінпраці та соціальної політики України від 20.11.2000 № 307, отриманих відповідачем за період з 08.07.2013 по 03.04.2014 в сумі 13 146,31 грн.

26.05.2014 Маріупольським міським центром зайнятості прийнято наказ № 298 Про відшкодування коштів безробітними, відповідно до якого начальнику інформаційно-аналітичного відділу Моргачовій Н.А. доручено ознайомити відповідача з виявленим порушенням законодавства та провести роботу щодо добровільного повернення коштів в розмірі 13 146,31 грн.

Пунктом 7 Порядку № 60/62 передбачено, що протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

З матеріалів справи судом з'ясовано, що позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено лист від 26.05.2014 № 11-2040 про необхідність повернути незаконно виплачені кошти. Проте, як вбачається із наданої позивачем копії поштового конверту, кореспонденція повернулась до Маріупольського міського центру зайнятості без вручення адресату з відміткою відділення поштового зв'язку - «за закінченням терміну зберігання».

У разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 N 1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства (п. 8 Порядку № 60/62).

Згідно п. 9 Порядку № 60/62 рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку.

На протязі розгляду справи, відповідачем не надано суду доказів оскарження рішення позивача щодо повернення коштів в судовому порядку або до центру зайнятості вищого рівня.

Оскільки відповідачем у встановлений чинним законодавством строк, не перераховано на рахунок Маріупольського міського центру зайнятості отримане матеріальне забезпечення на період безробіття, то за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 13 146,31 грн.

Відповідно до ст. 39 Закону України № 1533-ІІІ спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

В ході розгляду справи відповідачем не надано суду доказів добровільного повернення коштів в розмірі 13 146,31 грн. на рахунок Маріупольського міського центру зайнятості.

З огляду на вищезазначене та беручи до уваги те, що відповідач не повідомив Маріупольський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення по безробіттю та надання соціальних послуг, а саме належність відповідача до категорії зайнятого населення, а також про можливість отримання та наявність доходу під час перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного, суд вважає позовні вимоги Маріупольського міського центру зайнятості щодо стягнення з ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі 13 146,31 грн. законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 122, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Маріупольського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаних матеріальних коштів (допомоги по безробіттю), - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (87500, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Маріупольського міського центру зайнятості (, р/р 1052, банк - ГУДКСУ Донецької області, МФО 834016) незаконно одержані матеріальні кошти (допомогу по безробіттю) в сумі 13 146,31 (тринадцять тисяч сто сорок шість гривень 31 коп.) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України -з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко