Справа № 805/216/15-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 р. Справа №805/216/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови: 12-00 год.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області

до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області

про визнання дії щодо винесення постанови від 29.12.2014р. ВП № 45502026 про повернення виконавчого документа стягувачеві протиправними, скасування постанови від 29.12.2014р. ВП № 45502026, зобов'язання відновити виконавче провадження

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області заявлено позов до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області про визнання дії щодо винесення постанови від 29.12.2014р. ВП №45502026 про повернення виконавчого документа стягувачеві протиправними, скасування постанови від 29.12.2014р. ВП №45502026 про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобов'язання відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документу (вимога № Ф 81 від 02.08.2013р.) у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на незаконність та необгрунтованість прийнятої відповідачем на підставі пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» постанови від 29.12.2014р. ВП №45502026, якою була повернута вимога Управління пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області № Ф 81 від 02.08.2013р. про сплату недоїмки в сумі 1194 грн. 03 коп.

Позивач через канцелярію суду електронною поштою 28.01.2015р. надав письмову заяву, у якій просив суд розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач через канцелярію суду електронною поштою 27.01.2015р. надав письмові заперечення, у яких просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач, як стягувач, ухилився від виконання вимоги державного виконавця та не забезпечив присутність свого представника, чим перешкоджав здійсненню виконавчого провадження. Отже спірна постанова від 29.12.2014р. ВП №45502026 була прийнята правомірно. Також просив суд розглянути справу без участі представника.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Відповідачем 11.11.2014р. була прийнята вимога № 5698 у відношенні позивача, в якій зазначено, що починаючи з 19.11.2014р. та кожну наступну середу та п'ятницю забезпечити виїзд до боржників з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання та подальшого вилучення і передачі арештованого майна на зберігання стягувачу.

Листом від 18.11.2014р. № 3405/09 позивач надав відповідь, в якій зазначено, що державний виконавець має право використовувати приміщення за згодою власника для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна. Крім того, позивач зазначив, що на даний час не має фінансових видатків на ці дії.

29.12.2014р. Відділом Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області (ВДВС Першотравневого РУЮ) прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві: ВП №45502026 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ Першотравневого району заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 1194 грн. 03 коп. за виконавчим документом - вимогою № Ф 81 від 02.08.2013 року, у зв'язку із тим, що представник управління пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області не з'явився для виходу (виїзду) до боржників з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчих документів, тим самим порушив пункт 4 частини 1 статі 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (надалі - Закон № 606) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону № 606 передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 7 частини 3 статті 11 Закону № 606 встановлено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна.

Пунктами 1, 8 частини 2 статті 17 Закону № 606 закріплено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону № 606 витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому

Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 частини 1 статті 47 Закону № 606 передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Частиною 1 статті 59 Закону № 606 встановлено, що майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач у процесі здійснення виконавчого провадження має право тільки за згодою використовувати транспортні засоби стягувача для перевезення майна боржника, також Законом визначено, що на майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Тобто, законом не покладено обов'язок на позивача (стягувача) надавати транспортні засоби відповідачу для перевезення майна боржника, також законом не визначено, що позивач (стягувач) є однією особою якій передається на зберігання вилучене і арештоване майно боржника, а тому суд не вбачає, що стягувач перешкоджав провадженню виконавчих дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті спірної постанови відповідач не врахував положення статей Закону України «Про виконавче провадження», а тому спірна постанова відповідача від 29.12.2014р. ВП №45502026 про повернення виконавчого документу стягувачеві підлягає скасуванню та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо визнання дій відповідача протиправними, суд зазначає наступне.

Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії є процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії, а саме - постанова про повернення виконавчих документів. Саме вона мають вплив на його права та інтереси. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 51 Закону № 606 передбачено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Таким чином, суд відмовляє у задоволені позовних вимог в цій частині.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області про визнання дії щодо винесення постанови від 29.12.2014р. ВП №45502026 про повернення виконавчого документа стягувачеві протиправними, скасування постанови від 29.12.2014р. ВП №45502026 про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобов'язання відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документу (вимога № Ф 81 від 02.08.2013р.) у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», задовольнити частково.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області від 29.12.2014р. ВП №45502026 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 3 лютого 2015 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.