Справа № 703/3894/14-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 703/3894/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Манько М.В.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання - Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Смілянського міжрайонного прокурора на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Смілянського міжрайонного прокурора в інтересах Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області до ОСОБА_3 про стягнення надмірно виплачених коштів,

в с т а н о в и в:

Смілянський міжрайонний прокурор звернувся в суд в інтересах Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області з позовом до ОСОБА_3 і просить стягнути з неї надмірно виплачені кошти соціальної допомоги на дитину як одинокій матері в розмірі 11664 грн.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2014 року провадження у справі за позовом Смілянського міжрайонного прокурора, що діє в інтересах Держави в особі управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області до ОСОБА_3 про стягнення надмірно виплачених коштів закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду в інтересах Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області з позовом до ОСОБА_3 і просив стягнути з неї надмірно виплачені кошти соціальної допомоги на дитину як одинокій матері в розмірі 11664 грн.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив того, що дані позовні вимоги є цивільно-правовими, оскільки спір стосується стягнення надмірно виплачених коштів в зв'язку з ненаданням відповідачкою відомостей про свій сімейний стан, що вплинуло на призначення виплат соціальної допомоги, тому подана позовна заява повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства, а не в порядку, передбаченому КАС України.

Судова колегія не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача надмірно виплачені кошти соціальної допомоги на дитину як одинокій матері.

Згідно положень Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII, зазначений Закон встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги.

Всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у ч. 2 ст. 4 цього Закону, призначаються і виплачуються органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Оскільки УПСЗН виконує делеговані йому законом владні повноваження щодо здійснення соціальної виплати, то на думку колегії суддів, спір, який виник у даному випадку, підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що згідно рекомендацій Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 3 в п. 31 пп.3 зазначено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій ст. 4 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Частиною другою ст. 22 зазначеного Закону передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадянина (в результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом. Пленум зазначив, що враховуюче наведене, спір виникає за зверненням суб'єкту вкладних повноважень (управління праці та соціального захисту населення) і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія вважає необхідним зазначити, що суд першої інстанції керуючись при прийнятті рішення рекомендаціями Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 №8 « Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» не надав оцінки тим обставинам, що в постанові виключений пункт 16.2. який за своїм змістом стосується дій Пенсійного фонду, щодо сум пенсій, виплачених надміру, внаслідок зловживання пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

При цьому апеляційний суд зазначає, що колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України 10 червня 2009 року у справі № 6-4522св08 (ЄДРСР № 4299821) при здійсненні касаційного провадження, постановлена ухвала, в якій Верховний Суд України, скасував судові рішення, прийняті в порядку цивільного судочинства, та закрив провадження у справі за позовом прокурора в інтересах органу Пенсійного фонду України до фізичної особи про стягнення сум зайво виплаченої пенсії. При цьому Верховний Суд України, зазначив, що ця категорія справ має розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки вимоги заявлені суб'єктом владних повноважень, пославшись при цьому на п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України.

Колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України 19 червня 2013 року у справі № 21-204а13 (ЄДРСР № 32532884) ухвалена постанова, в якій Верховний Суд України висловив свою правову позицію щодо юрисдикції спорів, пов'язаних із зверненням суб'єкту владних повноважень (УПФУ) до юридичної особи з вимогами про стягнення сум зайво виплаченої пенсії, пославшись на ч. 2 ст. 2 та ст. 21 КАС України та на те, що такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо закриття провадження.

Таким чином, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись статтями 195, 196, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Смілянського міжрайонного прокурора - задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 вересня 2014 року - скасувати.

Справу за позовом Смілянського міжрайонного прокурора в інтересах Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області до ОСОБА_3 про стягнення надмірно виплачених коштів направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і не підлягає оскарженню, як така що не перешкоджає подальшому провадженню у справі..

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі 14.02.2015 року.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.