Справа № К/9991/4852/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/4852/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання виконати певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року, -

встановив:

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області неправомірною, зобов'язати відповідача надати йому завірену копію довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії та завірену копію довідки про розмір грошового забезпечення.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року і прийняти нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 березня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявами, у яких просив надіслати йому завірену копію грошового атестату, завірену копію довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, завірену копію довідки про розмір грошового забезпечення, а також завірену довідку про пенсійне забезпечення за кожен місяць, починаючи з січня місяця 2005 року, з вказівкою всіх нарахувань та вирахувань із пенсійного забезпечення. Про результати розгляду заяв позивач просив його повідомити за адресою місця перебування: АДРЕСА_1.

29 березня 2010 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області надано відповідь за № 562/03/13-12 на заяви позивача від 11 березня 2010 року. Разом з листом відповідача ОСОБА_4 було надано копії грошового атестату, довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії і довідку про те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності з помісячним зазначенням конкретного розміру пенсії.

30 липня 2010 року відповідачем було повторно направлено позивачеві копії відповідних документів.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР), у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно частин 1, 3 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

У пункті 6 частини 1 статті 18 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши вищезазначені положення чинного законодавства та перевіривши встановлені судами обставини цієї справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що при розгляді заяв позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної

інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2010 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання виконати певні дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.