Справа № 341/2048/13-а (2а/341/110/13)
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/800/58809/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати протиправними дії відповідача щодо невключення до заробітку для обчислення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області зробити перерахунок пенсії з врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових умов та виплатити недоплачену пенсію з 03 листопада 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй призначено пенсію державного службовця на підставі Закону України «Про державну службу», однак при обчисленні розміру пенсії відповідачем в розрахунок не було включено матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено за період з 06 лютого 2013 року.

Позовну заяву в частині позовних вимог за період з 13 жовтня 2008 року по 05 лютого 2013 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що матеріальна допомога не відноситься до інших надбавок, а тому підстави зарахувати її в суму заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» відсутні.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядженням відповідача від 03 листопада 2008 року ОСОБА_4 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». При призначенні пенсії не було враховано у заробіток для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила перерахувати призначену їй пенсію, у зв'язку з тим, що в порушення вимог діючого законодавства при нарахуванні пенсії не були враховані суми матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби, які згідно довідки, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі від 29 липня 2013 року №18, були виплачені їй за період з серпня 2006 року по серпень 2008 року.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області від 11 липня 2013 року № 78/Ф-15 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії. Відмова мотивована тим, що оскільки матеріальна допомога не належить до інших надбавок, підстав для врахування її у заробітну плату для визначення розміру пенсії немає.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є стаття 37-1 Закону України «Про державну службу». За правилами частини першої цієї статті у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (ч. 2 ст. 37-1 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно частини 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій про те, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, на які нараховувалися страхові внески до пенсійного фонду мають враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця, є вірними, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, від 14 травня 2013 року у справах № №21-430а11, 21-125а13.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало