Справа № 826/7135/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7135/14 Головуючий у 1-й інстанції: Дегтярьова О.В. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повдіомлення-рішення № від 22.03.2013, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80, ст.ст. 81, 82 Податкового кодексу України призначено фактичну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 11.03.2013 №152/0011/2657/НОМЕР_2 (далі - акт перевірки), за висновками якого встановлено порушення п.п. 2.2, 2.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 року № 637, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за N 40/10320, через не оприбуткування готівкових коштів в розмірі 18200,00 грн.; та ст.ст.21, 24, 24-1 КЗпП України через не оформлення трудових відносин.

На підставі акту перевірки та згідно з п. 2.6 Постанови № 637 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.03.2013 року № , яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 91000,00 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням податкового органу, позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом, в якому просила суд скасувати зазначене вище податкове повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що висновки податкового органу зроблені без належної оцінки та дослідження зібраної за результатами перевірки інформації та на підставі суб'єктивних припущень, що, як наслідок, вказує на недоведеність встановлених перевіркою порушень.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно Свідоцтва платника єдиного податку серії А №394197 від 23.05.2012, починаючи з 01.01.2012, позивач є платником єдиного податку зі ставкою - 5%, вид діяльності: 18.21.0 «Виробництво робочого одягу», 52.74.1 «Ремонт і перероблення одягу», 74.14.0 «Консультування з питань комерційної діяльності та управління», 75.11.7 «Діяльність у сфері статистики та соціології».

Згідно п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткування готівки фізичною особою-суб'єктом малого підприємництва, якій надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання реєстратора розрахункових операцій та розрахункової книжки, передбачає, зокрема, відображення нею у книзі обліку доходів і витрат усієї суми отриманої виручки.

Пунктом 1.2 Постанови № 637 визначено, що оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій; книга обліку доходів і витрат - це документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 ПК України (в редакції, що діяла на момент проведення спірного оприбуткування коштів позивачем) платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої та п'ятої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Форму книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість) та Порядок ведення такої книги обліку доходів платників єдиного податку затверджено наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2011 № 1637, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2011 за № 1534/20272.

У відповідності до п. п. 1, 2, 4, 5 вказаного Порядку фізичні особи - підприємці, що обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої і другої груп, а також платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів у якій щоденно, за підсумками робочого дня, відображають отримані доходи. У Книзі відображається фактично отримана сума доходу від провадження діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що для вирішення питання щодо дотримання порядку оприбуткування готівки необхідно з'ясувати, яким чином здійснена фіксація повної суми фактичних надходжень готівки, а також її відображення в подальшому у відповідній книзі обліку.

Як встановлено судом першої інстанції, касова книга та реєстратор розрахункових операцій позивачем не використовуються. Книга обліку доходів позивача прийнята і зареєстрована Державною податковою інспекцією у Святошинському районі міста Києва 23.01.2012.

Згідно записів книги обліку доходів позивачем відображено надходження готівки двічі чи один раз на місяць із сумарним підсумком за місяць, квартал та за рік.

Водночас, відображені позивачем у книзі обліку доходів суми доходу від провадження господарської відповідають задекларованим ним сумам у податкових деклараціях платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2012 та 2013 роки.

Факт сплати позивачем єдиного податку у належному розмірі підтверджується фіскальними чеками, наявними у справі, та платіжними дорученнями, зокрема, і не заперечується відповідачем.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано ст. 80 ПК України, згідно п. 80.10 якої встановлено, що порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст. 86 цього Кодексу.

Згідно п. 80.4 ст. 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Податковим кодексом, зокрема, визначені матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, та вимоги щодо підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Згідно п. 83.1 ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент проведення перевірки відповідачем було виявлено та зафіксовано факт неоприбуткування готівкових коштів лише з пояснень позивача від 01.03.2013 (п. 3.13 акту перевірки), зокрема, без наведення жодного з визначених п. 83.1 ст. 83 ПК України документів. Пояснення відбирались без залучення працівників податкової міліції або міліції, внаслідок чого опитувана особа про кримінальну відповідальність за повідомлення завідомо неправдивих відомостей не була попереджена. При цьому, контрольна закупка податковим органом не здійснювалась.

Так, пояснювальна записка, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не є безумовним доказом, як наслідок належним і допустимим, на підставі якого відповідач повинен був зафіксувати відповідні обставини.

Норми діючого законодавства з питань оподаткування, не передбачають права податкового органу на відображення у актах перевірок необґрунтованих та непідтверджених даних, а відтак, і на донарахування штрафних санкцій лише зі слів фізичних осіб, як усних, так і у письмовому вигляді, без підтвердження викладених фактів іншими доказами.

Натомість, відповідач, посилаючись на пояснення позивача, відібрані ним 01.0.3.2013, стверджує, що невідображений середньомісячний дохід позивача становив 1300,00 грн. (1300 х 14 = 18200).

В розрізі наведеного вище, а також приймаючи до уваги, що викладені в акті перевірки факти взагалі не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського обліку або на будь-яких інших, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що висновки податкового органу зроблені без належної оцінки та дослідження зібраної за результатами перевірки інформації та на підставі суб'єктивних припущень, що, як наслідок, вказує на недоведеність встановлених перевіркою порушень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.