Справа № 495/9001/14-а
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/9001/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1 про скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності та свідоцтва про право власності, зобов'язання вчинити певні дії, визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Білгород-Дністровська міська рада Одеської області звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_1, в якому просить суд: скасувати рішення реєстраційної служби про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №15410910 від 27.08.2014 року щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:006:0897; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:006:0897 (номер запису про право власності 6809468, дата та час державної реєстрації 07.08.2014 року) та свідоцтва про право власності №26087331 від 27.08.2014 року; зобов'язати реєстраційну службу Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:006:0897, комунальною власністю територіальної громади м.Білгород-Дністровська в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що п.1.15 рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 24.07.2014 року №1010-VI «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам міста Білгород-Дністровський», внаслідок допущення технічної помилки, ОСОБА_1 було надано у власність земельну ділянку площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення, реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на зазначену земельну ділянку №26087331 від 27.08.2014 року та прийнято рішення №15410910 від 27.08.2014 року про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку. Разом з тим в подальшому, після виявлення помилки в рішенні від 24.07.2014 року №1010-VI, рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 03.10.2014 року № 1078-VI року було припинено п.1.15 свого рішення №1010-VI від 24.07.2014 року та надано вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_1 в оренду, у зв'язку з чим рішення про реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно та свідоцтво про право власності, на думку позивача, підлягає скасуванню на підставі ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно». Позивач також зазначає, що ОСОБА_1 вже використала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 15.06.2006 року №23-V отримала безкоштовно у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, надіслав до суду факсимільним зв'язком клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 44).

Відповідачі до суду не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, письмових заперечень на адміністративний позов не надали, а тому на підставі положень статті 128 КАС України, справу вирішено судом слухати за їх відсутності за наявними у справі доказами.

Згідно положень частини 6 ст.128 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд за результатами розгляду справи у порядку письмового провадження, оцінивши повідомленні позивачем обставини та дослідивши наявні в справі письмові докази, доходить висновку, що позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради Одеської області не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом, рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для будівництва індивідуальних гаражів» від 27.12.2013 року №735-VI ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_1, в оренду терміном на 49 років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 9).

На підставі зазначеного рішення землевпорядною ліцензійною організацією був розроблений та погоджений відповідними органами виконавчої влади проект відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_1, в оренду на 49 років, визначений кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0897 (а.с. 17).

15.05.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (а.с. 10).

Рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 24.07.2014 року №1010-VI (п. 1.15 рішення) «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам міста Білгород-Дністровський» ОСОБА_1 було надано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:006:0897, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 8).

На підставі вказаного рішення, реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на зазначену земельну ділянку №26087331 від 27.08.2014 року та прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку №15410910 від 27.08.2014 року (а.с. 5, 6).

Рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 03.10.2014 року №1078-VI року «Про припинення пункту рішення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» позивачем було скасовано п. 1.15 рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 24.07.2014 року №1010-VI та надано вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_1 в оренду терміном на 49 років (а.с. 7).

Управлінням комунальної власності Білгород-Дністровської міської ради Одеської області було направлено на адресу реєстраційної служби до реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції заяву від 20.10.2014 року №588 з проханням внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв'язку з допущенням технічної посилки та з урахуванням рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 03.10.2014 року №1078-VI (а.с. 14).

Листом від 27.10.2014 року №2911/04-2-13/1229 реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції було відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви (а.с. 15).

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI (далі Закон України №1878-VI) визначені правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень з метою забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ст.2 Закону України №1878-VI державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закон України № 1878-VI обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно.

Частиною 7 ст. 3 Закону України №1878-VI передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно Указу Президента України від 06.04.2011 року №401/2011 «Про затвердження Положення про Державну реєстраційну службу України» для реалізації державної політики у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади міста Києва, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності створено Державну реєстраційну службу України (Укрдержреєстр). Державна реєстраційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади, здійснюючи діяльність через створені нею територіальні органи.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України №1878-VI державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону.

Статтею 18 Закону України №1878-VI визначено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором і засвідчується печаткою.

Відповідно до ст.26 зазначеного Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Як було встановлено судом під час дослідження матеріалів справи, підставою для звернення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до суду із даним адміністративним позовом про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації прав власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку та свідоцтва про право власності на неї є рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 03.10.2014 року №1078-VI року, яким позивачем фактично скасовано п.1.15 свого рішення від 24.07.2014 року №1010-VI про надання ОСОБА_1 безоплатно земельної ділянки у власність, на підставі якого реєстраційною службою було видано ОСОБА_1 оскаржуване свідоцтво про право власності та прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні вимоги знайшли відображення у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, згідно вимог якого органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, та в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України (п. 3 ст. 24 Закону).

Отже «на підставі» означає, що суб'єкт владних зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами. «У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 1 ст.144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень міської ради віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III (далі ЗК України) до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Слід зазначити, що п. 1.15 рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 24.07.2014 року №1010-VI є актом індивідуальної дії (ненормативним актом), відповідно до якого в ОСОБА_1 виникло право власності на земельну ділянку площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:006:0897.

Згідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа № 1-9/2009), Конституційний Суд України, проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

При цьому, Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст. 3 Конституції України). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст. 74 Закону України № 280/97-ВР). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Отже, відповідно до п.5 зазначеного Рішення Конституційного Суду України ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

З урахування зазначеного, суд вважає, що Білгород-Дністровська міська рада Одеської області не мала повноважень по скасуванню п.1.15 рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 24.07.2014 року №1010-VI, яким ОСОБА_1 було надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:006:0897.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 03.10.2014 року №1078-VI року прийнято не у порядку, та не у спосіб, а також не в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

З цих підстав, суд доходить висновку, що зазначене рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області не може бути підставою для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації прав власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_1, та свідоцтва про право власності №26087331 від 27.08.2014 року, у зв'язку з чим позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради в цій частині задоволенню не підлягають.

Як похідні від вищезазначених позовних вимог також не підлягають задоволенню позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про зобов'язання реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та визнати за територіальною громадою м.Білгород-Дністровська в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,0613 га за адресою:АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:006:0897.

При прийнятті рішення по суті позовних вимог з вищезазначених підстав, суд не приймає до уваги посилання позивача на факт використання ОСОБА_1 свого права на безоплатну приватизацію іншої земельної ділянки за рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 15.06.2006 року №23-V.

Вирішуючи спір, суд враховує, що пріоритети адміністративної юстиції насамперед полягають в захисті прав громадянина, а не держави, що має сприяти зростанню довіри до судової влади в Україні.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

У взаємозв'язку з наведеним, суд при прийнятті рішення у даній справі також виходить із принципу, закріпленого у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року №ETS №009, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7-14, 122, 133, 158-163, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1 про скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності та свідоцтва про право власності, зобов'язання вчинити певні дії, визнання права власності на земельну ділянку - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на постанову, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддядпис/ Білостоцький О.В.

У задоволенні адміністративного позову Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1 про скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності та свідоцтва про право власності, зобов'язання вчинити певні дії, визнання права власності на земельну ділянку - відмовити у повному обсязі.