Справа № 872/2252/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2015 рокусправа № 0870/10746/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_1.) звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби (далі - відповідач або ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області ДПС), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.09.2012 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутністю останнього.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове - про задоволення позову.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем, з 20.08.2012 року по 27.08.2012 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань правильності формування податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 по господарських взаємовідносинах з підприємствами: ТОВ "Сортікс - буд" за вересень - жовтень 2010 року, ТОВ "Трі - Трейд" за лютий 2011 року, ТОВ ВКФ "Плутон - Трейд" за липень - серпень 2011 року, ТОВ "Еліста" за грудень 2009 року, ТОВ "Бізнес строй" за квітень 2010 року та ТОВ "НМП-2009" за липень 2010 року.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки складено акт від 03.09.2012 року № 35/1702/НОМЕР_2.

Перевіркою встановлено порушення:

- п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України №168/97-ВР від 03.04.97р. "Про податок на додану вартість " із змінами та доповненнями та пп. 198.2. пп.198.6. ст 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ зі змінами і доповненням, ФОП ОСОБА_1 встановлено заниження податку на додану вартість за грудень 2009 р., квітень, липень, вересень, жовтень 2010р., лютий, липень та серпень 2011р. на загальну суму 65819,00 грн., в т.ч. по періодах:

- грудень 2009 р. - 11 867,00 грн.

- квітень 2010 р. - 8210,00 грн.

- липень 2010 р. - 7197,00 грн.

- вересень 2010 р. - 9647,00 грн.

- жовтень 2010 р. - 7022,00 грн.

- лютий 2011 р. - 6205,00 грн.

- липень 2011 р. - 7983,00 грн.

- серпень 2011 р. - 7688,00 грн.

- п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ зі змінами і доповненнями, а саме не збереження документів протягом 1095 днів.

На підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки винесено податкове повідомлення - рішення від 21.09.2012 року № , яким, збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 83 723,50 грн. у т.ч. 65 819,00 грн. - основний платіж, 14 904,50 грн. - штрафні фінансові санкції.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль та дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п. 44.5 ст .44 Податкового кодексу України, у разі втрати пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої поді письмово повідомити орган державної податкової служби за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та митний орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 91 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу державної податкової служби, митного органу.

Встановлено, що позивачу було відомо про втрату документів ще у 2011 році, а саме 05.01.2011 року, про що останній зазначає в листах відповідях відповідачу, що зверталися з заявою про викрадення документів, однак в порушенні кримінальної справи було відмовлено та прийняті відповідні постанови від 05.01.2011 року та 15.12.2011 року. Тобто позивачу було відомо про втрату документів, однак своєчасно відповідача про втрату документів не повідомив.

Позивач, в порушення п. 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України, не повідомив протягом 5 днів орган державної податкової служби за місцем обліку про втрату документів, повідомлення надійшло лише 27.04.2012 року, таким чином 90 календарних днів, відведених на відновлення втрачених документів сплили 27.07.2012 року.

Позивачем були надані оригінали конвертів, з яких вбачається, що позивач один раз після проведення перевірки звертався до контрагентів, з приводу яких направлявся відповідачем інформаційний запит, з метою відновлення документів, однак всі конверти повернулися до позивача без відповідей. Як вважає позивач, ним були прийняті всі можливі заходи, щодо відновлення викрадених документів.

Слід зазначити, що по-перше, позивач звернувся до контрагентів, лише після проведення перевірки та по закінченню строку, який встановлений Податковим кодексом України для відновлення первинної документації; по-друге, крім одного разу направлення позивачем конверту своїм контрагентам, інших дій щодо відновлення викрадених документів позивач не проводив, що може свідчити про небажання позивача відновити ці документи.

Таким чином, позивач в порушення норм діючого законодавства, не відновивши своєчасно первинні документи, не зміг надати їх, а ні під час надання відповіді на інформаційний запит, а ні під час проведення перевірки.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податку на час складення такої звітності.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки в ході проведення перевірки позивачем документально не були підтверджені операції отримання ТМЦ від контрагента та враховуючи те, що документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій у позивача взагалі відсутні, відповідно оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте згідно із діючим законодавством

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: А.В. Шлай