Справа № 237/524/14-а (2а/237/38/14)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2015 р. м. Київ К/800/29040/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 20 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 20 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2014 року, позов задоволено: визнано неправомірними дії відповідача; зобов'язано відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 04 вересня 2004 року по 02 липня 2007 року, з 30 листопада 2006 року по 30 жовтня 2008 року та з 24 грудня 2009 року по 30 червня 2011 року, а також провести перерахунок пенсії з урахуванням вказаного періоду з 04 листопада 2013 року.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач отримує пільгову пенсію за віком по списку № 1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) з 04 листопада 2013 року.

В зв'язку з тим, що відповідачем під час призначення пенсії не враховано до пільгового стажу період роботи на руднику Баренцбург (арх. Шпіцберген, Норвегія) з 04 вересня 2004 року по 02 липня 2007 року, з 30 листопада 2006 року по 30 жовтня 2008 року та з 24 грудня 2009 року по 30 червня 2011 року, позивач звернувся з відповідною заявою про включення цих періодів до пільгового стажу.

Відповідачем відмовлено у задоволенні такої заяви, оскільки в цей період його роботи не проводилась атестація робочих місць на підприємстві.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з цим позовом.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, позов задовольнив, зазначивши, що працівник підприємства не може нести відповідальність за нездійснення керівником підприємства атестації його робочого місця.

Колегія суддів не погоджується з висновками судів, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно із пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13) та постанові 25 листопада 2014 року (справа № 21-519а14).

З огляду на наведене висновок судів попередніх інстанцій, про те, що відмова управління ПФУ зарахувати період роботи позивача, яка включена до списку № 1, до пільгового стажу внаслідок непроведення атестації цієї посади на підприємстві є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону.

Згідно з ст. 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області задовольнити.

Постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 20 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи з 04 вересня 2004 року по 02 липня 2007 року, з 30 листопада 2006 року по 30 жовтня 2008 року та з 24 грудня 2009 року по 30 червня 2011 року, а також провести перерахунок пенсії з урахуванням вказаного періоду з 04 листопада 2013 року відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: