Справа № 826/18400/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді: Літвіної Н.М.

Суддів: Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Державної виконавчої служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Державна виконавча служба України про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Державна виконавча служба України про визнання протиправним та скасування наказу - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1938/к від 05 вересня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач та третя особа звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 займав посаду начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області.

Листом від 07 серпня 2014 року головою Державної виконавчої України позивачу запропоновано надати пояснення стосовно причин заниження показників за вказаним напрямком роботи.

12 серпня 2014 року позивачем надано пояснення щодо причин заниження показників за вказаним напрямком роботи.

Наказом Міністерства юстиції України № 1938/к від 05 вересня 2014 року ОСОБА_3 оголошено догану.

Як вбачається зі змісту спірного наказу, підставою для його винесення стало те, що протягом 1 півріччя 2014 року органами державної виконавчої служби Миколаївської області стягнуто 4,2 млн грн. виконавчого збору, що на 192, 1 тис грн. або 4 % менше у порівнянні з 1 півріччям 2013 року.

Станом на 01 липня 2014 року відповідно до постанов державних виконавців про стягнення витрат на проведення виконавчих дій стягнуто 612, 3 тис. грн., що на 11 % менше у порівнянні з аналогічним періодом 2013 року.

Тобто, на думку відповідача, підставою для винесення данного наказу стало неналежне виконання посадових обов»язків позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний наказ не містить посилань на конкретні обставини, які свідчать про неналежне виконання ним службових обов'язків, а дисциплінарне стягнення у вигляді догани накладено за матеріалами, що містяться в поданні голови Державної виконавчої України без з»ясування всіх обставин справи.

А тому доводи апелянтів колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну службу» - дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

За змістом ч. 2 ст. 14 Закону до державних службовців можуть застосовуватись дисциплінарні стягнення, передбачені чинним законодавством про працю України, а також передбачені Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 147 КЗпП України - за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно до ст. 147-1 КЗпП України - дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України - дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно до ст. 149 КЗпП України - до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Виходячи з аналізу вказаних норм, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. Такими доказами можуть слугувати різноманітні документи, зокрема, доповідні записки інших працівників; письмові свідчення свідків; повідомлення державних органів, що здійснюють контроль і нагляд за додержанням законодавства, зокрема у сфері використання найманої праці; висновки фахівців; письмові пояснення самих порушників тощо.

Перед застосуванням дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни роботодавцем вимагається письмове пояснення. Відмова порушника трудової дисципліни надати письмове пояснення не є перешкодою для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» - контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Між тим, апелянтами не надано суду жодного належного доказу на підтвердження того, що зменшення стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій відбулось у зв'язку з неналежним виконанням службових обов'язків позивачем та відсутністю з боку позивача контролю за роботою підлеглих.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржуваний наказ не містить будь-яких фактичних подій безпосередньо пов'язаних з виконанням позивачем службових обов'язків, які б вказували на конкретні обставини (місце, час) і наслідки, наказ містить посилання на «Звіт про роботу органів державної виконавчої служби за 1 півріччя 2014 року» та загальні норми чинного законодавства, яких регламентують діяльність позивача, тобто фактично на позивача накладено дисциплінарне стягнення на підставі статистичного звіту, а не за фактом вчинення дій/бездіяльності позивача.

За загальним правилом, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити підстави, конкретні неправомірні дії (бездіяльність), які ставляться в вину, норми чинного законодавства, за порушення якої накладено дисциплінарне стягнення, натомість, у спірному наказі вищезазначені критерії не містяться, що в свою чергу свідчить про його необґрунтованість та невідповідність вимогам чинного законодавства.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач мав заохочення, а саме: подяку Прем'єр-Міністра України від 08 жовтня 2009 року, почесну грамоту Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2012 року, почесну грамоту Миколаївської обласної державної адміністрації, нагороджений грамотою Головного управління юстиції у Миколаївській області.

За таких обставин на думку суду при прийнятті оскарженого наказу відповідачем не враховано попередня поведінка позивача.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні спірного наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани в повній мірі не з»ясовано невиконання чи неналежне виконання ним службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до допущених порушень, а тому спірний наказ скасовано правомірно.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Державної виконавчої служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 17 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.