Справа № 640/17434/14-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 р.Справа № 640/17434/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Донець Л.О. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання - Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2014р. по справі № 640/17434/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, в якому просила визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова неправомірними, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, з подальшим її перерахунком, на підставах визначених пенсійним законодавством, починаючи з 01.04.2014 року.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2014 р. позов задоволено.

Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, не погоджуючись з постановою суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від12.11.2014 р. та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення управління пенсійного та соціального захисту населення серія НОМЕР_1, від 04.03.2003 року ОСОБА_1 є ветераном праці (а.с. 8).

У вересні 2005 року позивачка виїхала на постійне місце проживання у США та їй було виплачено пенсію за шість місяців вперед.

Згідно довідки УПФУ в Київському районі м. Харкова від 12.11.2014 року ОСОБА_1 перебувала на обліку і отримувала пенсію держслужбовця по 26.02.2006 року і знята з обліку у зв'язку з виїздом за кордон на постійне місце проживання.

До виїзду за кордон ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 та отримувала пенсію в УПФУ в Київському районі м. Харкова.

У червні 2014р. позивачка звернулася до управління із заявою про поновлення виплати пенсії, яку вона отримувала до виїзду за кордон згідно Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009, ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 16.06.2014 № 1078-27/02 їй відмовлено в прийнятті заяви та повідомлено, що необхідно звернутися особисто (а.с.9-10).

Не погоджуючись з рішенням відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в перерахунку пенсії з підстав обов'язку позивача особисто звернутися до УПФ в Київському районі м. Харкова є необґрунтованою та такою, що порушує права, свободи та законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність - не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 2 Закону України «Про громадянство України» визначені основні принципи законодавства України про громадянство, так ч. 7 ст. 2 передбачає збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України. Кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір місця свого проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постійно проживаючи в США, ОСОБА_1, як громадянин України, має такі ж конституційні права, як і інші громадяни України. Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Конституційним Судом України у справі за Конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було прийнято рішення від 07.10.2009р. № 1-32/2009, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) вищенаведені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". У п.2 резолютивної частини рішення зазначається, що положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 07.10.2009 № 25-рп/2009 особи, які постійно проживають за кордоном, отримали можливість реалізувати передбачене Конституцією України право на пенсійне забезпечення.

Згідно ч.2 ст. 49 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч.3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

УПФУ в Київському районі м. Харкова відповідно до наданих йому законодавством України повноважень зобов'язане прийняти відповідне рішення про поновлення та виплату їй пенсії. Саме у такий спосіб має бути реалізоване її конституційне право на соціальний захист.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 положень п.2 ст.49 , другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині припинення виплати пенсії пенсіонеру у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон визнано неконституційним, що є підставою для поновлення конституційного права позивача на виплату пенсій, незалежно від місця її постійного проживання.

Звернення позивача щодо поновлення виплат пенсії заявлено в межах строків позовної давності для звернення до суду на захист прав та свобод особи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для нарахування та виплаті пенсії позивачу, незважаючи на те, що вона постійно проживає в США.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2014р. по справі № 640/17434/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Донець Л.О. Бегунц А.О.

Повний текст ухвали виготовлено 16.02.2015 року.