Справа № 826/8406/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8406/14 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Інструменту Україна" до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання незаконним та скасування рішення щодо визначення митної вартості товару, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Інструменту Україна" звернувся до суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання незаконним та скасування рішення щодо визначення митної вартості товарів від 15 січня 2014 року № 100270004/2014/310008/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Київська міжрегіональна митниця Міністерства доходів і зборів України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» є юридичною особою, яка здійснює господарську діяльність, у тому числі зовнішньоекономічну, пов'язану, зокрема, з зовнішньою торгівлею (оптовою та роздрібною) залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього.

18 січня 2011 року між позивачем (Покупець) та підприємством «Qingdao Haodong Hand Truck Co., Ltd.» (Продавець) (Китай) було укладено зовнішньоекономічний контракт № CH -MIU/18/0111, відповідно до умов якого, Продавець продав, а Покупець придбав на умовах FOB Шанхай, FOB Нинбо, FOB Циндао згідно Інкотермс-2000 товари згідно Специфікації, зазначеної в Додатку № 1 до цього контракту і є його невід'ємною частиною.

За електронною митною декларацією № 100270004/2014/338936 позивачем заявлено до митного оформлення товар: «несамохідні транспортні засоби, для садово-будівельних робіт, торгівельна марка PALISAD, виробник «Qingdao Haodong Hand Truck Co., Ltd.», країна виробництва Китай.

Митне оформлення товару заявлене позивачем за основним методом - за ціною договору (вартість операції).

За наслідками розгляду поданих документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270004/2014/310008/2 від 15 січня 2014 року із застосуванням резервного методу, а товар було випущено у вільний обіг, відповідно до вимог п. 7 ст. 55 Митного кодексу України за митною декларацією від 16 січня 2014 року № 100270004/2014/338943.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В силу ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1); митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В силу ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товарів було подано митному органу наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № СН - MIU/18/0111 від 18 січня 2011 року, додаткову угоду № 1 до контракту № СН - MIU/18/0111 від 18 січня 2011 року, вимоги до пакування товару до контракту № СН - MIU/18/0111 від 18 січня 2011 року, комерційний інвойс HD1314 від 15 листопада 2013 року, прайс-лист від 01 червня 2013 року, специфікація HD1314.

Судом встановлено, що на вимогу митного органу, позивачем було додатково надано наступні документи: копію бухгалтерської документації, що підтверджує сплату за поставлений товар у відповідності до умов контракту, копію прайс-листа постачальника, копію рішення про визначення митної вартості № 100270004/2014/310008/2 від 15 січня 2014 року, копію комерційного інвойсу № HD1314 від 15 листопада 2013 року, копію контракту з постачальником № СН - MIU/18/0111 від 18 січня 2011 року, копію додаткової угоди № 3, № 5 до контракту № СН - MIU/18/0111 від 18 січня 2011 року, копію експертної декларації відправника № 80253089 від 24 листопада 2013 року.

Відповідачем не було прийнято надані позивачем документи як такі, що підтверджують заявлену митну вартість товарів.

Так, згідно гр. 33 рішення про коригування митної вартості товару, розбіжності, встановлені позивачем, полягають у наступному: згідно умов контракту від 18 січня 2011 року № СН - MIU/18/0111 - 10 % загальної вартості товару мають бути оплачені не пізніше 7 календарних днів з моменту підписання специфікації та 90 % вартості відправленої партії товару, повинні бути сплачені не пізніше ніж через 10 календарних днів з моменту отримання копії коносаменту. На момент подання митної декларації платіжні документи на вимогу митного органу пред'явлені не були. Надані прайс-листи фірм-виробників не містять інформації стосовно адреси, телефонів або сайту в мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою продавцем зазначеного товару. Банківська виписка по особовому рахунку № 9878 не містить інформації щодо одержувача коштів та його рахунку, тому не можливо ідентифікувати перерахування коштів відповідно до конкретної поставки товарів.

Водночас, на підтвердження оплати за контрактом та Інвойсом HD1314 від 15 листопада 2013 року позивачем надано банківську виписку за 19 грудня 2013 року, що підтверджує сплату за поставлений товар. Крім того, підстава оплати зазначена у розділі «призначення платежу» переказ коштів згідно Інвойсу HD1314 від 15 листопада 2013 року та контракту № СН - MIU/18/0111 від 18 січня 2011 року, що дає можливість ідентифікувати перерахування коштів, відповідно до конкретної поставки.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надану позивачем до митного оформлення товару банківську виписку слід вважати належним доказом своєчасності сплати за поставлений товар.

З приводу посилань відповідача на відсутність у прайс - листі фірм-виробників, судом першої інстанції вірно зазначено, що ціни на товари, що постачаються Постачальником, є вільно відпускними вказуються у прайс-листку Постачальника, при цьому, Покупцем приймається рішення щодо укладення договору на підставі цінової інформації, що міститься в прайс-листі.

Тобто, викладені в прайс-листах фірми - виробника товару, не мають імперативного характеру, а, отже, повинні сприйматись митними органами як джерело додаткової інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості товарів, зокрема, відсутність певної інформації щодо фірм - виробників не може бути підставою для збільшення митної вартості товарів.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що декларант позивача виконав свої зобов'язання у повному обсязі та надав документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Крім того, переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а обставин, які б впливали на рівень задекларованої вартості товарів, не встановлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що документи подані ТОВ «Світ інструменту України» до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідають переліку документів, встановлених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України.

При цьому, відповідачем не доведено та не надано жодних переконливих доказів того, що документи подані позивачем до митного оформлення є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

З огляду на вищенаведене, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), правомірно визнано судом необґрунтованим, а застосування резервного методу неправомірним.

Таким чином, твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим, а документи подані позивачем до митного органу відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, а тому рішення Київської міжрегіональної митниці про визначення митної вартості товару № 100270000/2013/310194/2 від 21 серпня 2013 року правомірно скасовано судом.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Інструменту Україна" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 10.02.2015 року.

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.