Справа № 810/5490/13-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2015 р. м. Київ К/800/20703/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Калашнікової О.В., Смоковича М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області про скасування вимоги, -
в с т а н о в и л а:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області про скасування вимоги.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу управління Пенсійного фонду у м. Фастові та Фастівському районі Київської області про сплату боргу від 09 серпня 2013 року №Ф-2052, якою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 визначено до сплати заборгованість по єдиному внеску у розмірі 2388,06 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у справі рішенням апеляційного суду, ОСОБА_5 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд касаційної скарги проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування та отримує пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначену відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області виставлено позивачу вимогу про сплату боргу № Ф-2052, якою встановлено наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з січня по червень 2013 року на суму 2388,06 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо винесення вимоги протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Положеннями статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для громадян України встановлений загальний пенсійний вік, з настанням якого вони можуть претендувати на виплату пенсії за віком (зокрема для чоловіків він становив 60 років).

Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, фізичні особи-підприємці, які отримують пенсію, призначену зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року № 21-25а14, від 28 жовтня 2014 року № 21-447а14, які згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

Виходячи з наведеного, вірним є висновок суду першої інстанції про протиправність дій відповідача при винесенні вимоги про сплату боргу від 09 серпня 2013 року № Ф-2052, а суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, а відтак - безпідставно скасував рішення суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова апеляційного суду - скасуванню, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі - скасувати.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області про скасування вимоги - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: