Справа № К/9991/56476/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року м. Київ К/9991/56476/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2010 року в справі за її позовом до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом. Зазначала, що у 2006 році їй було встановлено І групу інвалідності у зв'язку з чим має право на підвищення пенсії на 400 відсотків мінімальної пенсії за віком на підставі статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Посилаючись на порушення відповідачем вимог законодавства щодо розміру вказаного підвищення, просила суд здійснити перерахунок підвищення пенсії як інваліду війни з 01 січня 2007 року по 01 серпня 2009 року виходячи з відповідного розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність, та виплатити заборгованість.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2010 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права, ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом І групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області та їй призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» їй встановлено підвищення до пенсії у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

28 серпня 2009 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок підвищення пенсії з 01 січня 2007 року по 01 серпня 2009 року та виплату заборгованості за цей період з урахуванням різниці виплаченого підвищення (50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) та передбаченого законодавством (400 % мінімальної пенсії за віком), на що отримала відмову у зв'язку з тим, що розмір пенсійного забезпечення відповідає вимогам законодавства на час звернення за таким перерахунком.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з відсутності порушень права позивача на перерахунок підвищення пенсії.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною четвертою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було встановлено, що інвалідам війни I групи пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05 жовтня 2005 року було внесено зміни до частини четвертої статті 13 та викладено її в такій редакції: «інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність». Закон набрав чинності з 01 січня 2006 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечується позивачем, що відповідач з 01 січня 2007 року (відповідно до позовних вимог) підвищував позивачу пенсію у розмірі встановленому законом, який був чинним на той час, тобто у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень призначив і виплачував підвищення пенсії у відповідності з чинним законодавством і не порушив пенсійних прав позивача.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України під-став для їх скасування і ухвалення нового рішення не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а по-станову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/ І.Я. Олендер /підпис/