Справа № 813/6047/14,2а-465/330/14
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 р. Справа № 11361/14/876

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Затолочного В.С., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання - Керод Х.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до УПФ України у Франківському районі м. Львова про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.07.2014 року він звернувся до УПФ України у Франківському районі м. Львова з заявою про проведення перерахунку пенсії як інваліду ІІ групи та врахування в страховий стаж для призначення пенсії по інвалідності час навчання позивача. В даній заяві просив відповідача врахувати в страховий стаж навчання позивача у Львівському автомобільно-дорожньому технікумі на автомобільному відділенні заочної форми навчання з 01.09.1992 року по 04.03.1996 року. А також час навчання у Міжгалузевому інституті підвищення кваліфікації Державний Університет «Львівська політехніка» з 01.10.1996 року по 01.02.2000 року. Згідно листа відповідача від 21.08.2014р. за №10640/03, ОСОБА_1 відмовлено у врахуванні до стажу роботи навчання за заочною формою, мотивуючи це тим, що таке не передбачено чинним законодавством.

Відповідно до запису в трудовій книжці, ОСОБА_1 01.09.1992 року був зарахований студентом автомеханічного відділення заочної форми навчання, згідно наказу №70 від 21.08.1992 року, який закінчив 04.03.1996 року. Після закінчення Львівського автомобільного дорожнього технікуму позивач отримав диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю технічне обслуговування і ремонт автомобілів та двигунів.

На підставі запису в трудовій книжці, 01.10.1996р. ОСОБА_1 був зарахований на навчання до Міжгалузевого інституту підвищення кваліфікації ДУ «Львівська політехніка», згідно наказу №58/1 від 01.10.1996р., який закінчив 01.02.2000р., наказ №9-4/2-10 від 01.02.2000р. з отриманням диплома спеціаліста за спеціальністю менеджмент організацій.

Згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (відповідно до статті 24 Закону).

Отже, до страхового стажу за період до 01.01.2004р. зараховуються усі періоди роботи, що зазначені у трудовій книжці, а також час декретної відпустки, військова служба, стаціонарне навчання у вищих і середніх спеціальних закладах, тобто види трудової діяльності з яких відраховувались страхові внески по грошових виплатах: фіксоване грошове утримання, стипендія, зарплата.

Відповідно до п. д ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в період до 01 всічня 2004 року до стажу роботи зараховувався час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Відповідно до ч.1, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії, до набрання чинності зазначеним законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цих законам.

Частиною 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. передбачено, що до стажу роботи, який дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі, з відривом від основної роботи чи виду діяльності, де трудові відносини не припинялись і нараховувались певні грошові виплати.

Згідно з п.2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті, тощо), у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п.2.16 Інструкції, для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Отже, питання ведення, контролю за веденням запису в трудовій книжці відомостей щодо трудового (в тому числі спеціального) стажу віднесено до компетенції роботодавця, а у виняткових випадках, юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність.

Таким чином, колегія суддів констатує, що у випадку, коли навчальна діяльність особи не була трудовою чи з відривом від виробництва, така не могла бути основною, зокрема коли йшлося про заочну форму навчання, відтак відомості про таке не можуть відноситись до трудового стажу, оскільки за змістом п.2.18 Інструкції, такі відомості можуть вноситись до трудової книжки лише інформативно. Інформативні відомості не є тотожними основному виду трудової діяльності, а тому не можуть свідчити про трудовий стаж в період, коли особа фактично ніде не працювала і не була постійно зайнята денною-стаціонарною(очною) формою навчання, що обумовлювало обов'язковий відрив від виробництва із сплатою щомісячних страхових платежів, а лише двічі на рік викликалась для кількатижневого сесійного навчання.

Відтак, перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2014 року у справі №813/6047/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: В.С. Затолочний

М.В. Костів

Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2015 року