Справа № 2а-3370/12/2670
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/61248/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Ємельянової В.І., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області про визнання протиправним і скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

У березні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 06 лютого 2012 року №47 «Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску» (далі - Рішення №47).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 квітня 2012 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано і прийнято нову постанову про задоволення позову. Визнано протиправним і скасовано Рішення №47.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цього суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Рішенням відповідача «Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску» від 06 лютого 2012 року №47 (далі - Рішення №47) до позивача застосовано штраф у сумі 4 820,84 грн. і пеню у сумі 337,45 грн. за період з 20 січня 2011 року по 27 січня 2011 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09 вересня 2011 року порушено провадження у справі №44/258-б про банкрутство, відповідно до п. 5 якої з моменту порушення провадження у справі введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, зупинено виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до введення мораторію, а також зупинено заходи, спрямовані на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до абз. 24 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-ХІІ) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Частиною 4 ст. 12 Закону №2343-ХІІ встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць, а саме, серпень 2011 року.

Підпунктом 4.6.2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-5 від 27 вересня 2010 року (далі - Інструкція), визначено, що платники сплачують єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа місяця, наступного за місяцем, за який він сплачується. Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до п. 6.10 Інструкції за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Проте, ч. 4 ст. 9 КАС України встановлено, що у разі невідповідності нормативно правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем неправомірно зараховано сплачені позивачем внески у поточний період за попередній період, оскільки Закон №2343-ХІІ є спеціальним, а його норми мають прерогативу над нормами Закону №2464-VI.

Згідно Закону №2464-VI органи Пенсійного фонду України не мають повноважень щодо зміни призначення платежів платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а Інструкція на яку посилається відповідач як на підставу відмови в задоволенні адміністративного позову, не відповідає вимогам Закону №2343-ХІІ.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що Рішенням №47 до позивача застосовано штраф і пеню за період з 20 січня 2011 року по 27 січня 2011 року, тобто до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів (09 вересня 2011 року), а тому розповсюджується і дія мораторію на виконання цих зобов'язань.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що прийняття Рішення №47 після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів позивача - зупинення виконання ним грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до введення мораторію, є неправомірним.

Доводи касаційної скарги зроблених цим судом висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскарженого судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Баришівському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

В.І. Ємельянова

Я.Л. Іваненко