Справа № 496/2217/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/62632/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року

у справі № 2а-496/2217/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області

про визнання протиправними та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області (далі по тексту - УПФУ у Біляївському районі) про визнання протиправним та скасування рішення від 27.11.2013 № 422; зобов'язання привести пенсійну справу у відповідність до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з 24.10.2005 та повернути кошти, незаконно утримані на виконання вказаного рішення.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 22.07.2014, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2014 , позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ у Біляївському районі від 27.11.2013 № 422, щодо стягнення з ОСОБА_2 7 084,48 грн. видане на підставі протоколу засідання комісії по розгляду питання призначення (перерахунку) пенсії від 27.01.2014 № 7, щодо стягнення з ОСОБА_2, 134 660,08 грн. Зобов'язано УПФУ у Біляївському районі привести пенсійну справу ОСОБА_2 у відповідність до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з 24.10.2005. Зобов'язано УПФУ у Біляївському районі повернути ОСОБА_2 кошти, незаконно утриманні на виконання рішення від 27.11.2013 № 422 щодо стягнення з ОСОБА_2 7 084,48 грн. та виданого на підставі протоколу засідання комісії по розгляду питання призначення (перерахунку) пенсії від 24.10.2005 щодо стягнення з ОСОБА_2, 134 660,08 грн.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, УПФУ у Біляївському районі оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані судові акти з мотивів порушення названими судами норм матеріального права та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом першим частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, з 24.10.2005 ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ у Біляївському районі та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Підставами для нарахування пенсії ОСОБА_2 стало те, що він, досягнув пенсійного віку (60 років), мав більше 25 років загального трудового стажу, з яких відпрацював на виборних посадах в органах місцевого самоврядування більше 8 років, а саме: на посаді Голови Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області у період з 01.11.1984 по 28.05.1993.

Під час перевірки пенсійних справ Одеською об'єднаною державною фінансовою інспекцією встановлено факт розбіжності у довідках про заробітну плату, поданих Майорівською сільською радою, після чого пенсійну справу було приведено у відповідність до законодавчих норм і відповідно до рішення Пенсійного фонду України від 27.11.2013 № 422 про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам, в результаті зловживань зі сторони ОСОБА_2 внаслідок чого, з нього примусово стягується надмірно сплачений розмір пенсії в сумі 7 084,48 грн.

Відповідно до протоколу засідання комісії по розгляду питання призначення (перерахунку) пенсії від 14.01.2014 №1 було вирішено, зокрема, привести пенсійну справу у відповідність до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 24.10.2005, підготувати рішення про утримання сум пенсії, надміру виплачених пенсіонеру ОСОБА_2

27.01.2014 УПФУ у Біляївському районі було прийнято рішення № 250 про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам, з якого вбачається, що перевіривши пенсійну справу і особовий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1, встановлено суму переплати у розмірі 134 660,08 грн., що утворилася за період з 24.10.2005 по 31.01.2014.

Як убачається з тексту рішення, на підставі документів, наданих ОСОБА_2, йому була призначена та виплачувалась пенсія згідно з Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі -Закон № 2493). Отже право на таку пенсію мають особи, які в період дії цього Закону досягли граничного віку (чоловіки - не менше 60 років), мають необхідний загальний трудовий стаж роботи (для чоловіків - не менше 25 років) та відпрацювали на виборчих посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше. Проте, ОСОБА_2 працював на виборчих посадах в органах місцевого самоврядування з 01.11.1984 по 28.05.1993, тобто до введення в дію вищезазначеного закону, через що не набув права на зазначений вид пенсії та надміру виплачені кошти підлягають поверненню, шляхом щомісячного відрахування до повного погашення у розмірі 20% пенсії, що належить до виплати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 набув право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Також суд першої інстанції зазначив, що згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України, не має підстав для стягнення з ОСОБА_2 переплаченої суми пенсії.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог, але з інших підстав. Звернув увагу на те, що для спірних правовідносин не має значення, набув чи ні ОСОБА_2 право на пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», оскільки оскаржуване рішення підлягає скасуванню як таке, що суперечить вимогам статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким обґрунтованим висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 №865, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Таким чином, невідповідність складових заробітної плати працюючого державного службовця (в довідці, яку подає пенсіонер для перерахунку пенсії), складовим заробітної плати, яку отримував пенсіонер, коли сам працював на такій же посаді є цілком логічною, та не є підставою для ствердження про подання пенсіонером недостовірних відомостей для перерахунку пенсії.

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач неодноразово звертався до УПФ України у Біляївському районі за перерахунком пенсії та подавав довідки про суми заробітної плати, яку одержує голова Майорівської сільської ради на час перерахунку пенсії (в тому числі й суми надбавок за ранг). На підставі наданих довідок УПФ України у Біляївському районі робило належний перерахунок без будь-яких зауважень з приводу недостовірності відомостей в довідках.

Проте, після ревізії ДФІ в Одеській області, в ході якої (як убачається з акта перевірки) Інспекція дійшла помилкового висновку, що факт не присвоєння позивачу рангу під час проходження служби в органах місцевого самоврядування вказує на те, що подані ним до органу Пенсійного фонду довідки про заробітну плату теперішнього сільського голови не є підставою для перерахунку пенсії.

Ураховуючи висновок ДФІ в Одеській області, УПФ України у Біляївському районі вирішило, що ОСОБА_2 переплачено пенсію, у зв'язку з чим сума переплати підлягає стягненню.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Суд касаційної інстанції погоджується з обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій, що під час розгляду справи УПФ України у Біляївському районі не було надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 вчинені зловживання або подані недостовірні дані, як цього вимагає стаття 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ОСОБА_2 набув право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а рішення УПФ України у Біляївському районі підлягає скасуванню як таке, що суперечить вимогам статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель