Справа № 2а-7943/10/0870
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2010-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року 11:45 Справа № 2а-7943/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.

при секретарі Полтавець Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Якимівського районного центру зайнятості, смт. Якимівка Запорізької області

до ОСОБА_1, смт. Кирилівка Запорізької області

про: стягнення отриманої допомоги по безробіттю,

за участі представників сторін:

від позивача: Чеченка С.О.,

від відповідача: ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Якимівський районний центр зайнятості (далі за текстом - Якимівський МЦЗ) звернувся із адміністративним позовом до ОСОБА_1, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Якимівського РЦЗ суму виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 8546 грн. 73 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач зобов'язаний повернути Якимівському РЦЗ суму отриманої допомоги по безробіттю за період з 29.09.2008 по 03.12.2009, оскільки під час надання статусу безробітного та призначення відповідної допомоги відповідач був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, а отже належав до категорії зайнятого населення. Позивач посилається на вимоги ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідно до якої, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позв не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечуючи у судовому засіданні проти позовних вимог представник відповідача зазначив, що відповідач не заперечує проти безпідставності отриманої допомоги по безробіттю, виплаченої позивачем за період з 29.09.2008 по 03.12.2009 у сумі 8546 грн. 73 коп., проте представник відповідача вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки позивач повинен був щоквартально проводити звірку щодо обґрунтованості одержання зазначеної допомоги. Представник відповідача зазначає, що невиконання позивачем вимог Наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №259/407 від 12 липня 2006 року, яким встановлено обов'язок позивача щоквартально здійснювати запити до податкового органу щодо правомірності отримання допомоги особами, які перебувають на обліку у центрі зайнятості, призвело до штучного завищення заборгованості.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

29 вересня 2009 року відповідач звернувся до Якимівського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного до вирішення питання щодо працевлаштування. Відповідач у своїй заяві зазначив, що на час звернення до центру зайнятості не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує.

16 серпня 2010 року позивачем складено акт № 59 яким встановлено, що відповідач з 17.05.2004 зареєстрований як фізичної особи-підприємця.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №6665936 ОСОБА_1 зареєстрована 17.05.2004 Якимівською районною державною адміністрацією Запорізької області як фізична особа-підприємець. Відомості щодо внесення державним реєстратором запису про припинення підприємницької діяльності у Витягу відсутні.

Позивач, посилаючись на незаконне отримання відповідачем допомоги по безробіттю, звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми отриманої допомоги по безробіттю.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення», безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до п. 12 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою КМУ від 14.02.2007 р. № 219, для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною третьою статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», і не отримує пенсію на пільгових умовах, а також копію довідки про його ідентифікаційний номер.

Абзацом «б» ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

З огляду на наявні в матеріалах справи документи, судом встановлено, що відповідач на час звернення до центру зайнятості був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, тому належав до категорії зайнятого населення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення відповідачу у справі допомоги по безробіттю та надання статусу безробітного на час звернення до Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя.

Згідно п. 4 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», незастраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, виконують обов'язки та несуть відповідальність, так як і застраховані особи.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача щодо невиконання позивачем вимог Наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №259/407 від 12.07.2006, яким встановлено обов'язок позивача щоквартально здійснювати запити до податкового органу щодо правомірності отримання допомоги особами, які перебувають на обліку у центрі зайнятості, оскільки зазначені обставини можуть бути предметом дослідження по справі про оскарження правомірності дій позивача.

Оскільки на час розгляду справи відповідачем доказів повернення безпідставно отриманих грошових коштів допомоги по безробіттю не надано, позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Згідно приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь Якимівського районного центру зайнятості (ЄДРПОУ 2024024, роз. рахунок 0016, ГУДКУ у Запорізькій області, МФО 813015) суму отриманої допомоги по безробіттю за період з 29.09.2008 по 03.12.2009 у сумі 8546 (вісім тисяч п'ятсот сорок шість) гривень 73 копійки.

Стягнуті кошти перерахувати за наступними реквізитами: р/р 0016, банк ГУДКУ у Запорізькій області, МФО 813015, код ЄДРПОУ 2024024, одержувач - Якімівський районний центр зайнятості Запорізької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) І.В.Батрак