Справа № 809/377/15
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2015 р. справа № 809/377/15

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - позивач) 28.01.2015 року звернулася в суд з адміністративним позовом до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі по тексту також - відповідач) про припинення підприємницької діяльності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в період з 01.11.2006 року до часу звернення позивача з адміністративним позовом, всупереч вимогам підпункту 2 пункту 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування", підпункту 16.1.3. пункту 16.1 статті 16, пункту 49.2 статті 49, підпункту "в" пункту 176.1 статті 176, пунктів 177.5, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України не подає до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області податкову звітність, що у відповідності до пункту 3 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" є підставою для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

29.01.2015 року судом відповідно до пункту 3 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постановлено ухвалу про відкриття скороченого провадження по даній адміністративній справі, яку разом із копією позовної заяви з додатками направлено відповідачу для подання заперечення або заяви про визнання позову (а.с. 12).

Поштове відправлення із відміткою поштового зв'язку "за зазначеною адресою не проживає" 03.02.2015 року повернулося на адресу суду разом із копією ухвали суду про відкриття скороченого провадження в даній адміністративній справі та копією позовної заяви з додатками (а.с. 14). Згідно із даних копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 18.12.2014 року місце проживання відповідача значиться: АДРЕСА_1, 76018, (а.с. 6-7), тобто адреса, за якою відправлено ухвалу про відкриття скороченого провадження та копію позовної заяви з додатками (а.с. 12). Відповідно до приписів частини 4 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

З огляду на вказане, відповідача належним чином повідомлено про відкриття судом скороченого провадження у справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності та про можливість подання заперечення проти адміністративного позову.

Заперечення проти адміністративного позову, у відповідності до вимог частини 3 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач до суду не подав.

Згідно із пунктом 2 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Враховуючи, що до суду не було подано заперечення відповідача проти заявленого позову та те, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, поданий адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності підлягає розгляду в строк визначений пунктом 2 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем обставини, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Встановлено, що відповідач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 18.12.2014 року (а.с. 6-7). Взята Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області 20.10.2003 року на облік як платник податків (а.с. 10).

Згідно із статтею 58, частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України, статтею 4 Закону України "Про систему оподаткування", пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України відповідач являється суб'єктом господарювання та платником податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до пункту 6 частини 6 статті 128 Господарського кодексу України громадянин - підприємець зобов'язаний своєчасно надавати органам доходів і зборів декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов'язкових платежів; сплачувати податки та інші обов'язкові платежі в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Законів України "Про систему оподаткування", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", в редакції чинній на час їх дії. Частина правовідносин з приводу наявності у позивача права на звернення до суду із позовною заявою про припинення підприємницької діяльності врегульовані нормами Податкового кодексу України, який вступив в дію із 01.01.2011 року, та Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", який визначає підстави припинення підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця.

За змістом частини 2 статті 67 Конституції України усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Закон України "Про систему оподаткування", на час дії частини спірних правовідносин до 01.01.2011 року, встановлював принципи побудови системи оподаткування в Україні, податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

У відповідності з пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

Підпунктом 4.1.4. пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" на платників податків покладено обов'язок подачі податкових декларацій за базові податкові (звітні) періоди, що дорівнюють календарному місяцю, календарному кварталу або календарному півріччю, календарному року.

Підпунктом "в" пункту 19.1 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" до 01.01.2011 року було визначено, що платники податку зобов'язані подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим.

Відповідно до вимог частини 4 статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №43-93 від 30.04.1993 року, чинного на час дії частини спірних правовідносин відповідно до підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України до 01.01.2012 року, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу декларації за наслідками кожного звітного кварталу, а також звітного року у строки, визначені законом. В декларації зазначаються загальні суми одержаного доходу, витрат і сплаченого податку за звітний рік або інший період, за який здійснюється оподаткування (оподатковуваний період).

Пунктом "б" частини 1 статті 19 коментованого Декрету визначено, що громадяни, доходи яких підлягають оподаткуванню відповідно до цього Декрету, зобов'язані, серед іншого, подавати в передбачених цим Декретом випадках податковим органам декларації про доходи і витрати за формами, що їх встановлює Головна державна податкова інспекція України, та інші необхідні документи, які підтверджували б достовірність вказаних у деклараціях даних.

Податковий кодекс України, починаючи із 01.01.2011 року, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпункт 16.1.3. пункту 16.1 статті 16 вказаного Кодексу визначає, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У відповідності до пункту 49.2. статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно підпункту "в" пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку (фізичні особи-підприємці), серед іншого, зобов'язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Відповідно до пунктів 177.5, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5. пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Неподання протягом року контролюючим органам податкових декларацій, дає їм право на підставі підпункту 20.1.37. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Як встановлено судом, в період з 01.11.2006 року відповідач не подає податкову звітність, про що свідчить довідка позивача від 18.12.2014 року №6228/9/09-15-17-02-02-23/11974 (а.с. 8). Із вказаного слідує, що відповідач як фізична особа-підприємець більше одного року не подає податкову звітність, подання якої до 01.01.2011 року було передбачено підпунктом 4.1.4. пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", статтею 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", в період з 01.01.2011 року по 01.01.2012 року частиною 4 статті 14, частиною 1 статті 19 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", а з 01.01.2012 року та на даний час - підпунктом 16.1.3. пункту 16.1 статті 16, пунктом 49.2. статті 49, підпунктом "в" пункту 176.1 статті 176, пунктом 177.5 статті 177 Податкового кодексу України.

Судом також встановлено відсутність у відповідача заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами зі сплати податків та обов'язкових платежів, що підтверджується довідкою Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області від 17.12.2014 року за №21898/10/09-15-25-150/10459 (а.с. 9).

Пунктом 5 частини 1 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 46 вказаного Закону неподання протягом року органам державної податкової служби документів фінансової звітності відповідно до закону є підставою для постановлення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Пунктом 67.2 статті 67 Податкового кодексу України серед іншого визначено, що контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців.

За приписами підпункту 11.30 пункту 11 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 року, якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом та у разі неподання протягом одного року в органи державної податкової служби податкових декларацій, документів податкової звітності, то керівник органу державної податкової служби приймає рішення у вигляді розпорядження відносно платника податків про звернення до суду або господарського суду із заявою (позовною заявою) про винесення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, відміни державної реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що неподання з 01.11.2006 року, тобто більше ніж протягом року, контролюючим органам податкових декларацій, документів фінансової звітності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вчинене всупереч статті 67 Конституції України, статті 128 Господарського кодексу України, статті 9 Закону України "Про систему оподаткування", статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", статей 14, 19 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", підпункту 16.1.3. пункту 16.1 статті 16, пункту 49.2 статті 49, підпункту "в" пункту 176.1 статті 176, пунктів 177.5, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, і у відповідності до пункту 3 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" є підставою для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Беручи до уваги наведене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, на підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 2, 8-14, 86, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Припинити підприємницьку діяльність - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 76018, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Після набрання постановою законної сили, направити її копію державному реєстратору Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області (місто Івано-Франківськ) для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про судове рішення та внесення запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Постанову суду у відповідності до вимог частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 та частини 8 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 9 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.