Справа № 815/6476/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6476/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 321283,61 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач має податковий борг по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12781,61 грн. та по штрафним санкціям за порушенням законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки - в розмірі 308502 грн., які утворились внаслідок самостійно задекларованих зобов'язань, а також з урахуванням зобов'язань, визначених контролюючим органом в результаті перевірки. З огляду на те, що відповідачем у добровільному порядку податковий борг не сплачений, податкова інспекція звернулася до суду із даним позовом.

До суду з'явилася представник позивача, яка позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов, додатково пояснивши, що нею надано всі докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, потреби в заслуховуванні свідка чи експерта немає.

Відповідач до суду не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно наданого клопотання, розгляд справи просила відкласти з підстав затримання владою Криму видачі документів на переселення її матері та перевезення праху її батька, не надавши будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин. При цьому відповідач втретє не з'являється до суду з різних підстав.

Так, в судове засідання, призначене на 16.12.2014 р., відповідач не з'явилася, надавши клопотання про неможливість бути присутньою в судовому засіданні за сімейними обставинами (догляд за хворою матір'ю). В судове засідання, призначене на 27.01.2015 р., відповідач також не з'явилася, проте надала клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши в якості причини неможливості бути присутньою - вимушене переселення матері з окупованих територій України.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, кожного разу відповідач не з'являється до суду та просить відкласти судовий розгляд справи, зазначаючи у відповідних клопотаннях різні причин неможливості бути присутньою в судовому засіданні. При цьому кожного разу відповідач надає такі клопотання особисто безпосередньо до канцелярії суду за день до судового засідання і жодного разу не надала будь-якого доказу в обґрунтування викладених в клопотаннях підстав для відкладення розгляду справи, у зв'язку із чим судом вкотре визнано неявку відповідача неповажною.

Суд приходить до висновку, що не з'являючись у судові засідання, відповідач недобросовісно користується належними їй процесуальними правами та порушує права інших учасників процесу, сприяє зволіканню у розгляді справи, у зв'язку із чим, оскільки немає потреби заслухати свідка/експерта, сторони висловили свої правові позиції у позові та запереченнях проти позову, - згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 25.04.2001 р. ОСОБА_1 виконавчим комітетом Одеської міської ради зареєстрована фізичною особою-підприємцем за № 0053541 та з 05.05.2001 р. взята на податковий облік за № 331. На момент розгляду справи підприємець перебуває на обліку в ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області.

З огляду на матеріали справи, на підставі п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу № 30 від 11.01.2014 р., співробітником податкової служби проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, за результатами якої складений акт від 24.01.2014 р. № 686/15-53-17-1/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено неналежне ведення обліку доходів і витрат, чим порушено пп. «а» п.176.1 ст.176 ПК України; порушення строків податкової звітності, чим порушено пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України; п.177.1, п.177.2 ст.177 ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. на 10350 грн.; ст.6, п.п.1, 2 ст.7, п.11 ст.8 Закону України «Про Єдиний соціальний внесок», в результаті чого занижено зобов'язання по сплаті єдиного соціального внеску на загальну суму 23943 грн.; проведення розрахункової операції на суму 71600 грн. без застосування РРО, чим порушено п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно стор. 12 вищевказаного акту перевірки ФОП ОСОБА_1 до приміщення податкового органу для підписання та отримання копії акту перевірки не з'явилася, від підпису відмовилася.

На підставі вищезазначеного акту перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2014 р., яким накладено штраф у розмірі 170 грн.; № від 19.02.2014 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 10350 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 2587,50 грн. (25%); № від 02.06.2014 р., яким застосовано штраф за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 308502 грн.

Крім вищезазначених сум, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях №№ , від 19.02.2014 р., № від 02.06.2014 р., за відповідачем обліковується заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (декларація від 10.02.2014 р. № ) в розмірі 3210 грн.; переплата в сумі 390 грн., часткова сплата 3210 грн. та залишок несплаченої пені в сумі 64,11 грн.

Таким чином, податковий борг ФОП ОСОБА_1, з урахуванням переплати, часткової сплати та нарахованої пені, складає 321283,61 грн. (3210 грн.-390 грн.+10350 грн.+170 грн.+2587,50 грн.-1110 грн.+1110 грн.-1000 грн.+10350 грн.+2570,50 грн.+170 грн.-2587,50 грн.-170 грн.-10350 грн.+64,11 грн.+308502 грн.).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені суми податкового боргу підлягаючими до стягнення, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв'язку з наступним.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ФОП ОСОБА_1 у письмових запереченнях проти адміністративного позову наводить обставини, перевірка яких має здійснюватись правоохоронними органами. При цьому жодного доказу в обґрунтування протиправних дій співробітників податкової служби відповідач не надала, у зв'язку із чим, лише тільки на підставі висловів, суд не може постановити окрему ухвалу в порядку статті 166 КАС України.

Втім, відповідач зазначає, що не погоджується із податковими повідомленнями-рішеннями №№ , від 19.02.2014 р., № від 02.06.2014 р., однак не зазначає підстав, з яких не визнає заявлені до стягнення суми податкового боргу, що утворилися внаслідок самостійно задекларованих нею зобов'язань, нарахованих пені тощо.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У свою чергу, податкові повідомлення-рішення №№ , від 19.02.2014 р., № від 02.06.2014 р. відповідачем в установлений Податковим кодексом України спосіб, ні в адміністративному, ні в судовому порядку, не оскаржені.

При цьому, відповідно до п.56.15 ст.56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

В той же час, оскільки відповідачем відповідні рішення податкового органу не оскаржувалися в установленому ПК України порядку, суми грошових зобов'язань за цими рішеннями є узгодженими.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На підставі вищезазначеної норми податковим органом на адресу підприємця направлена податкова вимога № 2262-25 від 02.04.2014 р. на суму 326928,50 грн., проте зазначена у вимозі сума боргу відповідачем не сплачена. При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача про отримання зазначеної податкової вимоги, оскільки остання була направлена рекомендованим листом (номер поштового направлення 497 ) та отримана адресатом 24.04.2014 р.

Так, суд враховує, що номер на квитанції «Укрпошти» про оплату рекомендованого листа № 497 відповідає штрихкодовому ідентифікатору на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення ф.119; з обох доказів вбачається, що рекомендований лист направлений податковим органом саме на адресу ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) , що свідчить на користь доводів податкового органу щодо належного (вчасного) направлення податкової вимоги згідно Порядку роботи органів доходів і зборів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 857 від 27.12.2013 р. Заперечення ж відповідача свого підпису на повідомленні ф.119 не підтверджені будь-яким засобом доказування.

Вирішуючи спір, суд виходить із того, що визначені податковими повідомленнями-рішеннями №№ , від 19.02.2014 р., № від 02.06.2014 р. податкові зобов'язання є узгодженими, що зумовлює відповідний обов'язок платника податків такі зобов'язання погасити.

При цьому суд критично оцінює викладені в письмових запереченнях на адміністративний позов доводи відповідача, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки останні не спростовують правомірність нарахуванням податковим органом відповідних зобов'язань.

Так, підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2014 р., яким накладено штраф у розмірі 170 грн., слугувало порушення підприємцем п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України, що виразилось у порушені порядку подання річної декларації про майновий стан і доходи, яка фактично була подана 20.02.2013 р., тоді як граничний термін подання - 11.02.2013 р. (в силу п.49.18.5 - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року). Відповідач, зазначаючи про те, що не погоджується із цим податковим повідомленням-рішенням, жодним чином не спростовує факту встановленого порушення та не обґрунтовує його неправомірності.

Крім того, зі змісту акту перевірки від 24.01.2014 р. № 686/15-53-17-1/НОМЕР_1 вбачається, що перевіркою достовірності показників у наданих деклараціях про майновий стан та доходи за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. встановлено заниження задекларованого ФОП ОСОБА_1 показника загального оподатковуваного доходу всього в сумі 66400 грн., оскільки отримані від ТОВ «Активи» кошти у ІІІ кварталі 2011 р. в розмірі 9000 грн. та від КС «Астарта» кошти у ІІ кварталі 2012 р. в сумі 60000 грн. не віднесно до складу загального оподатковуваного доходу. Зазначені обставини встановлені перевіряючим на підставі даних Державного реєстру фізичних осіб Міністерства доходів і зборів України.

Отже перевіркою встановлено заниження задекларованого чистого (оподатковуваного) доходу в сумі 69000 грн., в результаті чого занижено зобов'язання з податку на доходи на 10350 грн., у т.ч. за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. - 1350 грн., за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. - 9000 грн.

Відповідно до наданої до перевірки КОРО, підприємець отримала дохід на суму 2600 грн.: 31.01.2012 р. - 500 грн., 29.02.2012 р. - 500 грн. з 07.11.2012 р. - 30.11.2012 р. - 800 грн., 01.12.2012 р. - 31.12.2012 р. - 800 грн. При цьому в ході перевірки підприємцем надано пояснення, згідно якого остання здійснювала розрахунки з орендарями в готівковій формі. У зв'язку із цим перевіркою встановлено проведення підприємцем операцій на суму 71600 грн. без застосування РРО, чим порушено вимоги п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в результаті чого винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.06.2014 р., яким застосовано штраф за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 308502 грн.

У запереченнях відповідач зазначає, що не отримувала від КС «Астарта» та ТОВ «Активи» вищезазначених коштів, зважаючи на те, що видатковий касовий ордер від 10.05.2012 р. № 52, згідно якого ФОП ОСОБА_1 видано 60000 грн. (орендна плата за січень 2011 р. - жовтень 2011 р.) та копія якого нею долучена до заперечень, є фіктивним.

При цьому відповідач зазначає, що у 2012 році перебувала на спрощеній системі оподаткування, надавши на підтвердження зазначених обставин незареєстровану частково заповнену заяву про застосування спрощеної системи оподаткування.

Поряд із тим, згідно акту перевірки ФОП ОСОБА_1 оподаткування доходів від провадження діяльності з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. здійснювала на загальній системі оподаткування та була платником ПДФО від здійснення діяльності та земельного податку. Зазначене підтверджується сплаченими відповідачем сумами ПДФА та плати за землю (а.с. 18), а також поданою відповідачем з порушенням пп.49.18.5 п.48.18 ст.49 ПК України податкової декларації про майновий стан і доходи (подано 20.02.2013 р.).

Суд враховує, що згідно Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 р. № 793, у розділі III декларації «Доходи, отримані фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності» відображається остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб - підприємців, отримані від провадження господарської діяльності (крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування).

Таким чином, декларування та оплата податку на доходи фізичних осіб-підприємців відповідачем у 2012 р. нівелює твердження відповідача про її перебування в 2012 році на спрощеній системі оподаткування. Натомість реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку (п.299.1, п.299.2 ст.299 ПК України).

В силу п.299.9 ст.299 ПК України за бажанням зареєстрований платник єдиного податку може безоплатно та безумовно отримати витяг з реєстру платників єдиного податку. Строк надання витягу не повинен перевищувати одного робочого дня з дня надходження запиту. Витяг діє до внесення змін до реєстру.

У зв'язку із вищевикладеним суд не може визнати твердження відповідача про її перебування на спрощеній системі оподаткування прийнятними доказами в спірних правовідносинах. Посилання відповідача на те, що податковим органом приймалася від неї податкова звітність за правилами системи спрощеного оподаткування жодним доказом не підтверджено та спростовується матеріалами справи.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями).

З урахуванням викладеного, суд відхиляє посилання відповідача на те, що декларацію за 2012 р. заповнив (за правилами перебування на загальній системі оподаткування) співробітник податкової інспекції, внаслідок чого відповідач вимушено оплатила ПДФО, не зважаючи на її переконання, що вона перебуває на спрощеній системі оподаткування, оскільки це є взаємоспростовуючими фактами.

Всі доводи відповідача, які остання наводить як підставу для відмови у задоволенні позову, зводяться до обвинувачення співробітників податкового органу у веденні замість неї невірного обліку доходів, постановки/облікування на невірну систему оподаткування, висування вимог до сплати платежів, які позивач здійснювала примусово, заперечення фактів отримання будь-яких сум в ході діяльності. При цьому жодні доводи відповідача не підтверджені будь-якими засобами доказування, що в сукупності свідчить про бездоказовий характер заперечень з метою ухилення від відповідальності за допущені порушення.

За змістом п.п.14.1.175 ПК України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючого такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1) податкову заборгованість в розмірі 321283,61 грн. (триста двадцять одну тисячу двісті вісімдесят три грн. 61 коп.), у т.ч. податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11010500) у розмірі 12781,61 грн. (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят одну грн. 61 коп.) на р/р 0008, ГУДКСУ в Одеській області (37607526), МФО 828011, та суму податкової заборгованості по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки (21080900) в розмірі 308502 грн. (триста вісім тисяч п'ятсот дві грн.) на р/р 0008, ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя ____________ І.В. Завальнюк