Справа № 754/15848/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просила визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, починаючи з 01.08.2010 року до моменту розгляду адміністративної справи, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також зобов'язати відповідача виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення згідно цього Закону в майбутньому.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року адміністративний позов в частині вимог за період з 01.08.2000 року по 30.03.2014 року залишено без розгляду.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року в решті адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що щорічна допомога на оздоровлення за 2014 рік була нарахована позивачу у відповідності до чинного законодавства.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися.

Враховуючи, що в частині вимог, що стосуються визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання відповідачів здійснити нарахування і виплату щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2000 по 2013 роки (включно), позов залишено без розгляду окремою ухвалою, в межах розгляду апеляційної скарги на постанову суду колегія суддів не переглядає правомірність застосування судом приписів ст. ст. 99, 100 КАС України. Правова оцінка апеляційним судом надається лише обґрунтованості та законності висновків місцевого суду за період вимог позивача, починаючи з 31.03.2014 року, тобто в частині розрахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач, починаючи з 01.08.2000 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІІ групи, що спричинено захворюванням, пов'язаним із аварією на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення інвалідам IІI групи виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Із матеріалів справи вбачається, що щорічна допомога на оздоровлення за 2014 рік нарахована позивачу Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в жовтні 2014 року в сумі 90 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте на час спірних правовідносин її виплата не проведена.

Разом з тим, позивач стверджує, що першому відповідачу при нарахуванні цієї виплати слід було керуватись, як спеціальними нормами, положеннями ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не приписами підзаконного нормативно-правового акту.

Аналізуючи правомірність проведеного у 2014 році позивачу нарахування, колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України за Законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 здійснено тлумачення положень частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України, згідно з яким приведені норми слід розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (у редакції станом на дату нарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення) встановлено, що норми і положення, зокрема, ст. 48 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що у 2014 році Кабінетом Міністрів України окремої постанови щодо визначення розмірів щорічної допомоги на оздоровлення не приймалося. Тобто, Уряд України не використав свого права на визначення механізму реалізації вказаного вище Закону в частині встановлення розміру виплати допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у 2014 році.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість покликання відповідачів на те, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення повинна проводиться позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562, оскільки встановлена нею сума згаданої допомоги була розрахована на виконання бюджетної програми на 2005 рік, у якій були закладені мінімальні соціальні бюджетні гарантії, що не відповідають потребам людини у 2014 році.

Таким чином, у спірних правовідносинах, щодо визначення розміру допомоги на оздоровлення позивачеві, застосуванню підлягають положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», відповідно до якої мінімальна заробітна плата становить 1218 грн.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання відповідачів в подальшому нараховувати і виплачувати їй щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Таким чином, судом першої інстанції помилково застосовано норми матеріального права.

Оскільки судове рішення має відповідати вимогам законності та обґрунтованості, постанова місцевого суду підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням нарахованих сум.

Зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити ОСОБА_2 виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Романчук
суддяО.Є. Пилипенко

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М