Справа № 826/16864/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Київського міського центру зайнятості на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів отриманих за нікчемним правочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Київський міський центр зайнятості звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів у розмірі 36 223, 51 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною Постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, прийняте в порядку скороченого провадження, то колегія суддів приходить до висновку про розгляд справу у порядку письмово провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про

порушення позивачем приписів Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, дотримання яких дає підстави для встановлення факту незаконно отриманої допомоги по безробіттю та стягнення її в подальшому у судовому порядку.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3 в період з 22.04.2011 року по 16.01.2012 року перебував на обліку в Дніпровському районному центрі зайнятості у м. Києві як безробітний та отримував у вказаний період допомогу по безробіттю в загальній сумі 36 223, 51 грн.

Відповідно до наказу центру зайнятості від 16.01.2012 року № НТ120116 припинено виплату відповідачу допомоги по безробіттю та знято відповідача з обліку, у зв'язку із поданням безробітним письмової заяви про відмову від послуг служби зайнятості.

Разом з цим, згідно доводів позивача, які викладені у позовній заяві, було встановлено, що відповідач, подаючи заяву про взяття на облік та перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, був зареєстрований як фізична особа-підприємець, у зв'язку з чим директором Дніпровського РЦЗ було видано Наказ від 21.07.2014 року № 362 про повернення незаконно отриманих коштів, виплачених як допомога по безробіттю.

На підставі вказаного наказу Дніпровським РЦЗ надіслано на адресу відповідача вимогу, викладену у формі листа від 21.07.2014 року № 3203-07/23, про повернення незаконно отриманих коштів у сумі 36 223,51 грн., однак відповідачем вимога виконана не була.

Вирішуючи спір, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 № 7-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за № 232/16248, яким визначено порядок перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості, зокрема, його п. 3, перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття у разі, коли подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації.

При цьому, рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості.

Як зазначено в п. 4 Порядку, для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади; обмін інформацією між центрами зайнятості та державними реєстраторами здійснюється згідно з Порядком взаємодії суб'єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затвердженим наказом Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату від 07.12.2005 № 121/560/406, постановою правління Пенсійного фонду України від 07.12.2005 № 23-3, постановою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 07.12.2005 № 368, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.12.2005 за №1523/11803.

Відповідно до п. 5 Порядку за результатами перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили; у разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом; у разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості.

У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг (пункт 6 Порядку).

За змістом п. 7 Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Відповідно ж до п.8 Порядку у разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1155, відмови особи повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Приписи щодо повернення коштів в судовому порядку в разі відмови особи добровільно їх повернути містяться й в п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 № 307 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 за №915/5136.

З огляду на наведене, слід констатувати, що в разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих зверненню центру до такої особи з вимогою про повернення виплачених їй як допомога по безробіттю коштів й можливому подальшому його зверненню до суду, в разі відмови безробітного добровільно повернути отримані кошти, має передувати розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, яке здійснюється лише на підставі рішення керівника центру зайнятості шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості саме під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної, зі складенням за результатами розслідування акту й в разі встановлення в ньому недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та призначено виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з цим актом під особистий підпис та знімається з обліку як безробітна.

Наведена правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.09.2014 року (К/800/42445/14), номер рішення в ЄДРСР 40870103.

Оскільки, суду не надано доказів здійснення Дніпровським районним центром зайнятості у м. Києві розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, складання за результатами такого розслідування акту розслідування, доказів ознайомлення з цим актом відповідача, а також доказів прийняття передбаченого Порядком відповідного рішення керівника центру зайнятості про проведення перевірки обґрунтованості виплат відповідачу матеріального забезпечення, то наведене свідчить про порушення позивачем приписів Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, дотримання яких дає підстави для встановлення факту незаконно отриманої допомоги по безробіттю та стягнення її в подальшому у судовому порядку.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.