Справа № 636/213/15-а
Суддя: Ковригін О. С.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 636 / 213 / 15-а
№ 2-а / 636 / 23 / 2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року Чугуївський міський суд Харківський області

у складі: головуючого - судді Ковригіна О.С.,

за участю секретаря Фатєєвої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

21 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Чугуївському районі Харківської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати державних пенсій.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що є особою 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, отримавши ушкодження здоров'я, яке призвело до втрати працездатності, під час ліквідації аварії на ЧАЕС. Вважає, що відповідачем неправомірно нараховується державна та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та просить зобов'язати відповідача провести перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків як інваліду ІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі, не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановлених законом на час виплат, відповідно до ст.ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і провести виплати з урахуванням вже проведених виплат; зобов'язати провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 75 % мінімальної пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до ст.ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і провести відповідні виплати з урахуванням вже проведених виплат; зобов'язати виконати постанову суду негайно та подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.

В судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява в якій він просив розглядати справу без його присутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, оскільки відповідач нараховує та виплачує йому пенсію не в повному обсязі (а.с.35).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій проти позову заперечував, підтримавши раніше подані письмові заперечення в обґрунтування своїх заперечень так як вважає що відповідач діяв виключно в межах своїх повноважень, та просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 34).

Суд відповідно до ст. 128 КАС України вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явились в судове засідання, за наявними доказами у справі.

Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, яке видане 05 листопада 1998 року, та має право на отримання основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС».

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Чугуївському районі Харківської області та отримує державну пенсію по інвалідності, а також додаткову пенсію відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

12 грудня 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Чугуївському районі Харківської області із заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплату йому державної та додаткової пенсії з 01 березня 2014 року відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак отримав відповідь від 22.12.2014 року, в якій зазначено, що пенсію обчислено відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства, а також з урахуванням змін до Закону України «Про державний бюджети на 2014 рік» від 31.07.2014 року, і підстав для проведення перерахунку пенсії відсутні, розмір пенсії розрахований згідно вимог чинного законодавства у порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796. Статтею 49 цього Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону №796, в редакції, яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» № 107-УІ віл 25.12.2007 р., тобто до 01.01.2008 року, у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2-й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 вищезазначеного Закону особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам ІІ групи, - в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. І, як передбачено ст. 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч. 2 ст. 46 Конституції України). Суд зазначає, що положеннями Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено обмежень щодо застосування ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач у період з 01.03.2014 року має право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Посилання відповідача на той факт, що пенсія позивачу у спірний період була проведена та виплачена у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки застосування зазначених постанов було розраховано на бюджетний період 2012, 2013 бюджетних роках, а тому у період з 01.03.2014 року вказана постанова застосуванню не підлягала.

Крім того, слід вказати, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві в період з 01.03.2014 року застосуванню підлягають ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вищевказана постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

При цьому вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії, передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вираховується, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, тобто у 2008 році - статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Відповідно до ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Крім індексації пенсії, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади в галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується в порядку, встановленому частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що з 01.10.2011 року набрала чинності нова редакція ч. 3 ст. 67 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Суд з цього приводу вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України).

При цьому, суд виходить з позиції Конституційного Суду України, наведеній у пункті 2 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-7/99, викладеної стосовно дії загально - правового принципу норми права у часі. Так, за позицією Конституційного Суду України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним, чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що пенсія позивачеві призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», суд вважає, що відповідач зобов'язаний з 01.03.2014 року здійснювати позивачеві нарахування та виплату державної та додаткової пенсії у відповідності до приписів ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008), виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства суб'єкт владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, зобов'язаний подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаній нормі кореспондуються положення а. 7 п. 4 ч. 1 ст. 163, абз. 5 п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної інстанцій зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. У разі звернення позивача із заявою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви, оскільки, згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України в подальшому, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки позивач віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнений від сплати судового збору, на підставі ч. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4 - 6, 8, 10, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у Чугуївському районі Харківської області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячних державних пенсій (основної та додаткової) відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, як інваліду ІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до ст.ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 березня 2014 року і провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до ст.ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, з урахуванням ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 березня 2014 року і провести відповідні виплати з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області подати звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя -