Справа № 211/2105/14-а(2-а/211/66/14)
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" лютого 2015 р. справа № 211/2105/14-а(2-а/211/66/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А. суддів: Малиш Н.І. Баранник Н.П. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 11 грудня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу про визнання протиправною відмови в призначенні пенсії за вислугу років і відновлення виплати пенсії за вислугу років,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу про визнання протиправною відмови в призначенні пенсії за вислугу років і відновлення виплати пенсії за вислугу років.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2014 року позов задоволено.

Суд постановив визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та скасувати протокол Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2014 року про відмову в призначені пенсії за вислугу років ОСОБА_1 та скасування протоколу призначення пенсії № 51 від 12.11.2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з дня її звернення за призначенням пенсії.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що проведення державної акредитації лише визначає наявність в медичному закладі умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, причому цей рівень не може бути нижчим, ніж рівень спроможності, який визначається при видачі ліцензії. Тобто, сам факт отримання ліцензії на здійснення певного виду господарської діяльності вже свідчить про спроможність закладу охорони здоров'я провадити діяльність на певному рівні. Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на такі підстави.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального захисту населення при наявності спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04 листопада 1993 року, до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях. Разом з тим відповідно до примітки 2 Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Визначення аптечного закладу наведено в статті 16 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ «Основи законодавства України про охорону здоров'я» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з якою безпосередню охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров'я. Відповідно до частини другої цієї статті заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку державної акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 765 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), державна акредитація закладу охорони здоров'я - це офіційне визнання статусу закладу охорони здоров'я, наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 зазначеного Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров'я.

Таким чином, аптека офіційно набуває статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота на посадах провізорів, фармацевтів у аптеках, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

Позивачем не надано доказів того, що аптеки в яких вона працювала проходили державну акредитацію, тому робота в цих закладах не може бути зарахована до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за період з 11.03.2000 по 28.03.2001 у ПП «АГРО» була відсутня ліцензія.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, про задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з дня її звернення за призначенням пенсії.

Порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Донгинцівському районі м.Кривого Рогу - задовольнити.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 11 грудня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Донгинцівському районі м.Кривого Рогу про визнання протиправної відмови в призначенні пенсії за вислугу років і відновлення виплати пенсії за вислугу років - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник