Справа № 2а-19443/11/2670
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко Є.О.

Суддів: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Україна" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Україна" до Міжрегіонального Головного управління Міндоходів-Центрального офісу з обслуговування великих платників, за участю прокуратури м. Києва про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АДМ Україна" (далі - ТОВ "АДМ Україна") звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міжрегіонального Головного управління Міндоходів-Центрального офісу з обслуговування великих платників про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.11.2011 р. №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову ТОВ "АДМ Україна" подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ "АДМ Україна" з питань достовірності нарахування і сплати податку на додану вартість за 2008-2010 роки, за результатами якої складено акт перевірки від 25.08.2011 р. №701/4040/7/33546533.

Даною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", що призвело до завищення суми податкового кредиту на загальну суму 22 946 350,91 грн.;

- п. 1.8 ст. 1, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 200.4 ст. 200 Подактвого кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на загальну суму ПДВ 22 946 350,91 грн., яка підлягає зменшенню.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 28.11.2011 р. №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість в розмірі 22946350,91 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2071729,18 грн.

Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" (чинного на час виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпункти 7.2.1, 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 цього Закону передбачають обов'язок платника податку надати покупцю податкову накладну з відповідними реквізитами, яка складається в момент виникнення податкових зобов'язань продавця та є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 зазначеного Закону право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрований як платники податку у порядку, передбаченому ст. 9 цього Закону.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 цього Закону встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Аналогічні положення закріплені у ст. 198 Податкового кодексу України.

Пунктом 200.4 ст. 204 статті цього Кодексу встановлено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як вбачається з акту перевірки, висновок щодо зменшення суми бюджетного відшкодування та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, ґрунтується на висновках відповідача про безтоварність господарських взаємовідносин позивача з контрагентами.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, в перевіряємий період позивач (покупець) мав ряд господарських правовідносин по поставці насіння соняшнику з контрагентами: ПП «В-2» (), ТОВ «Транском-Юг» (), ТОВ «Альфред С. Топфер Інтернешенал (Україна)» (), ПП «Юпітер Русторг» (), СПД ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), ТОВ «Дельфа-М» (), ТОВ «Компанія Універсал-НК» (), ПП «Расинг Груп» (), ТОВ «Транс-Трейд-Ком» (), ПП «Фірма «Сервіс Промторг» (), ТОВ «Агро-леон» (), ТОВ «Авалон-Агро» (), ТОВ «ХК «Агротехтрейд» (), ПП «Блекберн Компані» (), ТОВ «Дизель плюс» (), СФГ «Флора Юга» (), ТОВ «Спецавтотранс - Миколаїв» (), ТОВ «ЖЕТІ» (), ПП «Ространсагро» (), ПП «Корса Плюс» (), ТОВ «Рост Інвест Агро» (), ТОВ «Січ» (), ТОВ «Агрокрок» (), ТОВ «Судносервіс» (), ТОВ «Сібаріт ЛТД» (), ПП «Корецький і К» (), ПП «Арно-С» (), СПД ФОП ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3), ПП «Стилет-Юг» (), ПП «Кремгесівське» (), ПП «Альбатрос Південь» (), ПП «СВ Інтерконтакт» (), ТОВ «Джиністра» (), ТОВ «Меридіан СА» (), ТОВ «Бізнес Аналітик» (), ТОВ «Магнолія-Л» (), ПП «Адріатика Н» (), ППФ «Сервіс Промторг» (), ІІП «Глобал Трейдіс» ().

На підтвердження реальності виконання правочинів з такими контрагентами позивачем надано: податкові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, складські квитанції, "якісні посвідчення" та платіжні доручення.

Проте, такі документи не підтверджують факт реального надання послуг, оскільки не містять характеристики змісту наданих послуг, а лише містять загальні назви і їх вартість, та не відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Зокрема, з видаткових та товарно-транспортних накладних неможливо встановити, ким та на підставі чого відпущено, поставлено та прийнято товар, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей відсутні, складські квитанції не підтверджують участі в господарській операції вказаних контрагентів.

Жодних належних доказів на підтвердження реальності виконання угод позивачем не надано.

Таким чином, є обґрунтованим висновок податкового органу про те, що підстави для формування податкового кредиту у позивача по таким правочинам відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що правомірність висновків відповідача щодо завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в частині суми 12 530 840,00 грн. підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2012 р. по справі №2а-15637/11/2670, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2011 р., встановлено обставини відсутності реального характеру господарських операцій, здійснених між позивачем на його контрагентами ТОВ «Авалон-Агро», ПП Фірма «Сервіс-Промторг», ПП «Трансагроплюс», ПП «Глобал-Трейдинг», ТОВ «Меридіан СА», ТОВ «Бізнес-Аналітик», ПП «Адріатика-Н», ПП «Ространсагро», ТОВ «Джиністра», ПП «Стилет-Юг», ТОВ «Альбатрос-Південь», ПП «СВ-Інтерконтакт», ТОВ «Магнолія-Л», ПП «Кремгесівське» та встановлено факт того, що накладні, виписані зазначеними контрагентами, не дають права позивачу на формування податкового кредиту з податку на додану вартість та, в подальшому, отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, а отже встановлено і факт відсутності надмірної сплати податку на додану вартість, яка б підлягала бюджетному відшкодуванню на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо посилання позивача на висновки експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи від 28.02.2012 р. №13585/13586/13-45/2308/14-45, колегія суддів зазначає, що даний висновок частково підтверджує наявність первинних документів та належну податкову звітність, проте жодним чином не досліджувалась реальність здійснення господарських операцій, а тому такий висновок не може бути прийнятий судом, як доказ.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 28.11.2011 р. № є правомірним та не підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу ТОВ "АДМ Україна" необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2014 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Україна" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 10.02.2015 року

.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.