Справа № 813/8603/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року № 813/8603/14

Львівський окружний адміністративний суду в складі:

головуючого - судді: Костецького Н.В.

за участю секретаря судового засідання Примака С.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача та третьої особи Ілюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом директора ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» ОСОБА_3 до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляює самостійних вимог на предмет спору - державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Ілюк Віктор Васильович про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Директор ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» ОСОБА_3 звернувся до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляює самостійних вимог на предмет спору - державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Ілюк Віктор Васильович, в якому просить суд:

-визнати протиправною постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського Управління юстиції Ілюка Віктора Васильовича від 05 грудня 2014 року про накладення штрафу на директора державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» ОСОБА_3;

-скасувати постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського Управління юстиції Ілюка Віктора Васильовича від 05 грудня 2014 року про накладення штрафу на директора Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державний виконавець не вчинив дій, на виконання вимог частини 1 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», для з'ясування питання чи було виконане директором ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» ОСОБА_3 судове рішення та чи рішення суду не виконане з поважних причин. Окрім того, позивач вказує на наявність обставин, які унеможливлювали виконання судового рішення. На думку позивача, постанова про накладення штрафу від 05 грудня 2014 року є протиправною та винесеною всупереч вимогам статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», а тому таку слід скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, розглянувши подані документи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У своїй діяльності відділ державної виконавчої служби керується Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства юстиції України і Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до статті 1,2 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», основним завданням відділу є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2014 року Господарським судом Львівської області винесено наказ №914/1659/14 яким заборонено директору ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» ОСОБА_3 та його представникам вчиняти перешкоди Спільному українсько - польському підприємству у формі ТзОВ «Гермес-Україна» та його представникам у користуванні приміщенням промислового корпусу №2, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул. Патона, 1 загальною площею 2 728,5 кв.м. 21.11.2014 року згідно з постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Ілюком В.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу № 914/1659/14 від 11.11.2014 року. Надано боржнику строк до 28.11.2014 року самостійно виконати виконавчий документ (а.с.9).

24.11.2014 року уповноваженою особою ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» отримано постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Ілюка В.В. про відкриття виконавчого провадження з супровідним листом від 21.11.2014 року №19763 та зареєстрована за вх..1927 від 24.11.2014 року (а.с.8-9).

02.12.2014 року Директором ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» ОСОБА_3 на адресу відповідача направлено лист за №520-2073, про те, що постанова державного виконавця ним буде виконана добровільно (а.с.13).

В свою чергу, державним виконавцем здійснено вихід 05.12.2014 року за адресою місцезнаходження боржника: м. Львів, вул.Патона, 1, що є територією ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» з метою перевірки виконання рішення суду боржником ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» в добровільному порядку в термін до 28.11.2014 року державним виконавцем встановлено: що станом на 05.12.2014 року боржником рішення суду в добровільний термін не виконано та чиняться перешкоди Спільному українсько - польському підприємству у формі ТзОВ «Гермес-Україна» та його представникам у користуванні приміщенням промислового корпусу №2, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Патона, 1 загальною площею 2 728,5 кв.м., про що був складений відповідний акт державного виконавця в присутності представників стягувача.

У зв'язку з невиконанням судового рішення постановою державного виконавця від 05.12.2014 року ВП №45554298 на директора ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» ОСОБА_3 як боржника накладено штраф у розмірі 340,00 грн. в порядку ст.11, 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із вищевказаною постановою та вважаючи її такою, що порушує права й законні інтереси позивача, останній звернувся до суду для захисту, на його думку, порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно вимог ч.1, 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що накладення стягнення у вигляді штрафу можливе тільки у разі невиконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії або рішення суду та у разі такої бездіяльності без поважних причин.

Згідно наявного в матеріалах справи листа від 02.12.2014 року №520-2073 вбачається, що позивач повідомляв відповідача про обставини, які ускладнюють виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження.

Представником позивачем в судовому засіданні надано достатньо належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов, зокрема: наказ №3 від 09.01.2014 року про організацію прийому іноземних делегацій, груп, окремих іноземних громадян в ДП «Укроборонпром» (а.с.14); порядок отримання погодження (дозволу) на відвідування підприємств Концерн іноземними делегаціями, групами і окремими іноземними громадянами(а.с.15-16); посвідчення про відрядження від 24.11.2014 року та від 02.12.2014 року(а.с.17-18) .

За таких обставин суд вважає, що посилання позивача на наведені ним вище обставини та на відсутність вини в його діях, є підставою для скасування постанови про накладення штрафу.

Крім цього відповідачем в порушення вимог ст.. 89 ЗУ «Про виконавче провадження» в оскаржуваній постанові не встановлено новий строк виконання.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом враховуються обґрунтування позивача щодо протиправності винесення відповідачем постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення, оскільки позивач перебував у відрядженні в м. Києві для участі у нараді на ДК «Укроборонпром», про що свідчать посвідчення про відрядження директора ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» ОСОБА_3 (а.с.17-18).

Судом встановлено, що позивачем вживалися заходи для добровільного виконання рішення суду, ним наведено об'єктивні, поважні причини невиконання рішення у строку встановлений державним виконавцем. Натомість відповідачем не представлено доказів з'ясування причин невиконання рішення суду у строк встановлений для добровільного виконання такого.

Крім цього відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення від 18 липня 2006 року), - суд аналізує тільки доречні і важливі аргументи особи.

Згідно з положеннями вищевказаної практики Європейського Суду з прав людини, Суд оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, звертає увагу на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Таким чином, оскільки відповідач не представив суду доказів встановлення безпідставності причин невиконання позивачем рішення що зобов'язує його вчинити певні дії, а також не встановлення в оскаржуваній постанові нового строку виконання як це передбачено ст.. 89 ЗУ «Про виконавче провадження», суд приходить до переконання про під ставність позовних вимог.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем не зроблено.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу від 05.12.2014 року №45554298 на директора ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» ОСОБА_3 є винесеною без з'ясування всіх обставин, що мають значення для її прийняття та підлягає скасуванню.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь директора державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» ОСОБА_3 130,10 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського Управління юстиції Ілюка Віктора Васильовича від 05 грудня 2014 року №45554298 про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн. на директора державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» ОСОБА_3

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь директора ДП Львівського державного заводу «ЛОРТА» ОСОБА_3 130 грн. 10 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2015 року.

Суддя Костецький Н.В.