Справа № 2а/2270/2257/11
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/2270/2257/11

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

11 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни та визначенням осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 24.12.2010року (протокол №14) щодо відмови у встановленні статусу «учасника бойових дій», а також зобов`язання надати йому такий статус і видати відповідне поствідчення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2011 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2011 року, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2011 року, -скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 11 грудня 2014 року, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2011 року скасовано та направлено справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.

Від позивача, через відділ реєстрації та інформації Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження, а від представника відповідача--про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , в період з 22.08.1968 року по 03.11.1968 року проходив військову службу на території Чехословаччини. В грудні 2010 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про встановлення йому статусу учасника бойових дій. Проте, рішенням комісії по розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни при Хмельницькому обласному військовому комісаріаті від 24 грудня 2010 року позивачу було відмовлено у визнанні учасником бойових дій у зв`язку з відсутністю будь-яких відомостей про його особисту участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 надав достатньо доказів, які свідчать про те, що знаходячись у складі бойового підрозділу військової частини НОМЕР_1 на території Чехословаччини в районі західного кордону, він виконував бойовий наказ по захисту завоювань соціалізму на території Чехословаччини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

За змістом абзаців 1 і 3 пункту 2 частини 1 статті 6 цього Закону учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлено, що Чехословаччина віднесена до переліку держав, на території якої в період з 20 серпня 1968 року по 1 січня 1969 року проходили бойові дії.

Відповідно до пункту 8 Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 8 квітня 2009 року № 158 (в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення), Комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій на підставі документів, зокрема, довідок відповідного періоду, підписаних і завірених печаткою; грамот, фотографій (оригіналів); історичних довідок, документів та інших архівних матеріалів; документів потрібного періоду, де зазначені прізвище, ім`я та по батькові заявника; інших документів, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін).

Таким чином, учасником бойових дій Комісією визнається особа, яка не лише проходила військову службу на території держави в період ведення бойових дій, а й брала участь у виконанні бойових завдань (бойових діях) чи забезпеченні бойової діяльності військ.

Пунктом 9 цього Положення передбачено, що за відсутності через незалежні від заявника причини необхідних документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником та яких визнано учасниками бойових дій.

Як вбачається із витягу із протоколу №14 засідання комісії по розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни при Хмельницькому обласному військовому комісаріаті від 24.12.2010 року підставою для відмови ОСОБА_1 у визнанні учасником бойових дій слугувала та обставина, що в представленій архівній довідці, виданій Центральним архівом Міністерства оборони Російської федерації від 5 липня 2010 року № 3/108955 відсутні будь-які відомості про його особисту участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ.

Із дослідженої в судовому засіданні судом апеляційної інстанції архівної довідки від 5 липня 2010 року № 3/108955 встановлено, що військова частина НОМЕР_1 належала батареї управління і артиллерійської розвідки 20 гвардійської мотострілкової дивізії.

20 гвардійська мотострількова дивізія в повному складі з 22.08.1968 року по 03.11.1968 року дислокувалась та території Чехословаччини.

В наказі частинам 20 гв. МСД № 0132 від 09 листопада 1968 року записано:

"В другому періоді навчання особовий склад дивізії з честю виконав свій інтернаціональний обов`язок по захисту соціалізму в ЧССР.

Відповідно до наказу Міністра Оборони СРСР № 242 від 17.10.1968 року, за виконання завдання всьому особовому складу, що брав участь в виконанні інтернаціонального обов`язку по захисту соціалістичних завоювань в Чехословакії об`явити вдячність.

20 гвардійська мотострількова дивізія (у тому числі в/ч пп 58555-А) значиться в переліку з`єднань, частин та установ, діючих в Чехословакії по плану "Дунай".

Отже з вищезазначеної довідки вбачається, що військова частина НОМЕР_2 в період ведення бойових дій в Чехословакії, брала участь у виконанні бойових завдань.

Проте, в даній довідці дійсно зазначено, що в наказах по стройовій частині управління, а також в наказах 20 гвардійської мотострілецької дивізії, яка розміщувалась на території Чехословаччини, за червень-грудень 1968 року ОСОБА_1 не значиться.

Однак, в військовому квитку НОМЕР_3 , виданому на ім`я ОСОБА_1 , наявна відмітка про те, що в період з 22.08.1968 року по 03.11.1968 року, останній проходив військову службу саме в військовій частині НОМЕР_2 .

Також з матеріалів справи вбачається, що наказом Міністра Оборони СРСР № 242 від 17.10.1968 року ОСОБА_1 за виконання бойового завдання та свого інтернаціонального обов`язку по захисту соціалістичних завоювань на території Чехословаччини оголошена подяка (а.с.6).

Крім того, позивачем надано суду нотаріально посвідчені заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які показали, що проходили військову службу разом з ОСОБА_1 та брали участь у бойових діях на території Чехословаччини у складі військової частини НОМЕР_1 .

Факт проходження вищезазначеними особами військової служби в військовій частині НОМЕР_1 , підтверджується наявними в матеріалах справи військовими посвідченнями НОМЕР_4 та НОМЕР_5 . Свідок ОСОБА_2 , відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_6 від 03.08.2006 року, має статус учасника бойових дій.

Таим чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі наданих позивачем доказів, прийшов до вірного висновку про те, що останній у складі бойового підрозділу військової частини НОМЕР_1 , виконував Чехословаччини в районі бойове завдання по захисту завоювань соціалізму на території Чехословаччини, що дає підстави для визнання його учасником бойових дій.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2011 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Граб Л.С.