Справа № 826/14789/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.,

суддів: Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

при секретарі Авраменко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києва про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.06.2014 №17397-15 та від 27.06.2014 №4303064, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративний суд міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києва про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.06.2014 №17397-15 та від 27.06.2014 №4303064.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року позов задоволено повністю. Рішення суду вмотивовано тим, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно винесені податкові повідомлення-рішення від 27.06.2014 №17397-15 та від 27.06.2014 №4303064.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, , доводи сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 02.06.2004 р. як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру серії АБ №315772 та є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку від 28.04.2012 серії НОМЕР_1.

Позивач є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 12.01.2005 № 21398 та використовується позивачем як фізичною особою-підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується копіями договорів оренди офісного приміщення від 01.02.2010 №1/2 та від 01.02.2010 №2/2 та актами приймання передачі офісного приміщення..

Державна податкова інспекція у Солом'янському районі ГУ Міністерства доходів і зборів у місті Києві прийняла податкові повідомлення-рішення:

- від 27.06.2014 №17397-15, яким позивачеві нараховано суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб у розмірі 3 485,09 грн.

- від 27.06.2014 №4303064, яким позивачеві нараховано суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб у розмірі 68,71 грн.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до підпункту 4 пункту 297.1 Податкового Кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;

З а змістом статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів), зокрема, плати (податку) за землю.

У постанові Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 № 507 «Про роз'яснення Указу Президента України від 3 липня 1998 р. № 727» зазначено, що суб'єкт малого підприємництва, який згідно з абзацом п'ятим частини першої статті 6 не є платником плати (податку) за землю, звільняється від плати (податку) за землю лише за земельні ділянки, які використовуються ним для провадження підприємницької діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 03.04.2013 №К/9991/19573/11 (2а-5248/10/2670).

Слід зазначити, що основним критерієм розмежування підприємницької діяльності фізичної особи у процесі її участі у господарських правовідносинах від реалізації прав та обов'язків такої особи як суб'єкта цивільних правовідносин є систематичність здійснення відповідної діяльності та її спрямованість на отримання прибутку.

Як встановлено судом, основним видом діяльності позивача, зазначеним у свідоцтві про сплату єдиного податку, є здійснення операцій з нерухомим майном; діяльність з надання приміщення в оренду іншим суб'єктам господарювання для розміщення офісу мала регулярний характер та була прибутковою. А відтак суд дійшов об'єктивного висновку про те, що оподаткування цієї діяльності підпадало під спрощений режим оподаткування, обліку та звітності, та правомірно задовольнив позов.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києва - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 16 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.