Справа № 819/1432/14-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1432/14-a

"08" вересня 2014 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі колегії суддів:

головуючого судді Баб'юка П.М., судді Данилевич Н.А., судді Білоус І.О.,

при секретарі судового засідання Сердюку А.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної реєстраційної служби України в особі державних реєстраторів прав на нерухоме майно Березуцького Є.Ю., Мощонської І.В., третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - Реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції про визнання протиправними і скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної реєстраційної служби України в особі державних реєстраторів прав на нерухоме майно Березуцького Є.Ю., Мощонської І.В. (надалі - відповідачі), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - Реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції про визнання протиправними і скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що позивачем в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1, яка належить їй на права власності з долученням місць загального користування. Рішенням суду, яке набрало законної сили, за позивачем визнано право власності на вказану квартиру, в тому числі із самовільно приєднаним місцем загального користування площею 7,81 кв.м.

З метою отримання свідоцтва про право власності на квартиру, позивач у відповідності до ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» звернулась до державної реєстраційної служби.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Березуцьким Є. Ю. прийняте рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 16.01.20 4 р. №9973212, з підстав, відсутності підтверджуючих документів щодо надання дозволу на реконструкцію та прийняття даного об'єкту в експлуатацію.

Не погоджуюсь з твердженням державного реєстратора, позивач повторно звернулась із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний № 6083947. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонською І.В. прийняте рішення від 09 квітня 2014 року №12298991 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

На думку позивача, вказані рішення державних реєстраторів є протиправними і підлягають скасуванню. Крім цього, позивач просить зобов'язати Державну реєстраційну служби України зареєструвати за нею право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Березуцький Є.Ю., в судове засідання не з'явився, подавши письмове заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову та справу розглядати без його участі.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонська І.В. в судове засідання не з'явився, подавши письмове заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову та справу розглядати без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, заперечень проти адміністративного позову не надав, про дату час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.

Враховуючи положення ч.4 ст.122, ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядав справу за відсутності відповідача та третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 10.04.2013 року, ОСОБА_6 продала (передала у власність) ОСОБА_2 двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 100,6 кв.м., житловою - 43,2 кв.м.

Після цього, позивачем проведено перепланування квартири, та долучено частину коридору спільного користування. Внаслідок реконструкції загальна площа квартири збільшилась до 108,04 кв.м., а житлова до 54,67 кв.м.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30.10.2013 року по справі №607/13966/13-ц, визнано за ОСОБА_2 право власності на переплановану квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 54,67 кв.м;. загальною площею 108,04 кв.м., в тому числі із самовільно приєднаним місцем загального користування, площею 7,81 кв.м. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Крім цього, ПП «ВолКас» на замовлення ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 108,04 кв.м., житловою - 54,67 кв.м.

11 січня 2014 року позивач звернулась до державної реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру. Вказана заява була зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів в це й же день о 10:29:28 год. за реєстраційним номером 4896219.

16 січня 2014 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Березуцьким Є.Ю., керуючись ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 16 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703, прийнято рішення №9973212 про відмову позивачеві у державній реєстрації прав та їх обтяжень, посилаючись на те, що подані позивачем документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. До вказаного висновку реєстратор прийшов на підставі того, що заявником не подано документів, що підтверджують надання дозволу на реконструкцію та прийняття даного об'єкту в експлуатацію.

Вказане рішення отримане позивачем 11.02.2014. Позовна заява подана позивачем до суду 25.07.2014. Таким чином, враховуючи положення ст.99 КАС України, строк звернення до адміністративного суду з даним позовом позивачем не пропущено.

Не погодившись із вказаним рішенням державного реєстратора, позивач, 02 квітня 2014 року повторно звернулась до реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області із заявою (реєстраційний №6083947) про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру.

09 квітня 2014 року в результаті розгляду вказаної заяви позивача Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонською І.В. прийнято рішення №12298991 пpo зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки встановлено відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, затверджених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868. В рішенні вказано, що заявником не подано письмової згоди співвласників багатоквартирного будинку на приєднання місць загального користування та документу, що посвідчує прийняття закінченого будівництвом об'єкту в експлуатацію. Також зазначено, що у разі подання вказаних документів розгляд заяви буде відновлено.

Не погодившись із вказаними рішеннями державних реєстраторів позивач звернулась в суд з даним позовом.

Встановивши вказані обставини справи та перевіривши їх на відповідність доказам наявним в матеріалах справи та вимогам чинного законодавства, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Березуцького Є.Ю. від 16 січня 2014 року №9973212 підставою для відмови позивачеві у державній реєстрації прав на нерухоме майно (квартиру) є зокрема те, що подані позивачем документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. До вказаного висновку реєстратор прийшов на підставі того, що заявником не подано документів, що підтверджують надання дозволу на реконструкцію та прийняття даного об'єкту в експлуатацію.

На час первісного звернення позивача із заявою (11 січня 2014 року) реєстрація прав на нерухоме майно здійснювалась державним реєстратором прав на нерухоме майно відповідно до чинного на той час Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703 (далі - Порядок №703).

Відповідно до п. 23 Порядку №703 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Слід зазначити, що пунктом 26 Порядку №703 було визначено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Зокрема, відповідно до пп.10 п.27 Порядку №703, документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено судом в процесі розгляду справи та підтверджується наявними в ній доказами, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30.10.2013 по справі №607/13966/13-ц, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на переплановану квартиру, набрало законної сили.

В заяві від 11 січня 2014 року позивач просила зареєструвати за нею право власності на реконструйовану квартиру, яка вказана у рішенні Тернопільського міськрайонного суду від 30.10.2013 про визнання права власності, а тому, суд не погоджується з висновком державного реєстратора, про те, що подані позивачем документи не відповідають вимогам та/або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За змістом п.п.28, 29 Порядку №703 заявник, крім документів, що зазначені у п.27 цього Порядку, подає копії документів, що зазначені в п.9 цього Порядку, а саме документ, що посвідчує його особу.

Також слід зазначити, що відповідно до п.29 Порядку №703, для проведення державної реєстрації права власності на новозбудований чи реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав технічний паспорт на такий об'єкт.

Як встановлено вище судом, ПП «ВолКас» на замовлення ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 108,04 кв.м., житловою - 54,67 кв.м. Копія його міститься в матеріалах справи.

Щодо надання документу, що підтверджує прийняття реконструйованого об'єкту нерухомого майна в експлуатацію, слід зазначити, що подання такого документу порядком №703 не передбачено.

Однак, відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461, у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Проте, слід зазначити, що процедури, яка б дозволяла реалізувати вказані положення ні самим Порядком ні іншими нормами чинного законодавства не встановлено, а відтак, неможливо виконати вказані вимоги щодо прийняття в експлуатацію квартири, що належить ОСОБА_2

Враховуючи наведене, суд вважає, що прогалини в чинному законодавстві України не можуть бути підставою для обмеження права особи на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем при первісному зверненні про реєстрацію права власності подано державному реєстратору усі документи визначені Порядком №703, а відтак, у відповідача були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації за ОСОБА_2 права приватної власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, м. Тернопіль Тернопільської області загальною площею 108,04 кв.м., житловою - 54,67 кв.м.

За змістом ч.ч.2, 3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом п.4 ч.1, ч.ч.2, 4 ст.24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Судом встановлено, що висновок державного реєстратора, про те, що подані позивачем документи не відповідають вимогам та/або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують є необгрунтований та спростовується матеріалами справи.

Вказана відмова у державній реєстрації за позивачем права власності на належне їй нерухоме майно порушує її права на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи наведене, рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Березуцького Є.Ю. від 16 січня 2014 року №9973212 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім цього, враховуючи необхідність відновлення порушених прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку, що вимоги про зобов'язання відповідача зареєструвати за ОСОБА_2 право приватної власності на належну їй квартиру підлягають задоволенню як обгрунтовано заявлені.

Слід зазначити, що п.19 Порядку №703 встановлено, що датою та часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата та час реєстрації заяви про державну реєстрацію у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

Як встановлено судом, первісна заява позивача про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів 11 січня 2014 року о 10:29:28 год. за реєстраційним номером 4896219.

12 лютого 2014 року набрав чинності новий Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок №868).

При розгляді повторної заяви позивача від 02.04.2014 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (квартиру) державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонська І.В. керувалась Порядком №868.

Проте, положення п.19 Порядку №703, який діяв раніше, щодо моменту державної реєстрації прав та їх обтяжень, фактично продубльовано в п.23 Порядку №868, відповідно до якого, датою і часом державної реєстрації речових прав вважаються дата і час реєстрації заяви в базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

Крім цього, як п.11 Порядку №703 так і п.14 Порядку №868 визначено, що у разі коли після прийняття органом державної реєстрації прав заяви до органу державної реєстрації прав подано інші заяви щодо того самого майна, орган державної реєстрації прав приймає такі заяви. При цьому заява розглядається після прийняття державним реєстратором рішення щодо розгляду заяви, яка надійшла раніше щодо того самого майна.

Оскільки рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Березуцького Є.Ю. від 16 січня 2014 року №9973212 скасовано судом, то слід вважати, що первісна заява позивача від 11 січня 2014 року за реєстраційним номером 4896219 не розглянута.

Таким чином, враховуючи вимоги п.14 Порядку №868, повторна заява позивача від 02.04.2014 щодо того самого майна, може бути розглянута державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонською І.В. лише після прийняття державним реєстратором рішення щодо розгляду заяви позивача, яка надійшла 11 січня 2014 року.

Державний реєстратор у день прийняття заяви на те саме майно приймає рішення про її розгляд після прийняття державним реєстратором рішення щодо заяви, яка прийнята раніше. Таке рішення орган державної реєстрації прав видає особисто або надсилає поштою заявникові. (п.14 Порядку №868).

Враховуючи наведене, з метою відновлення порушених прав позивача та на виконання вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонської І.В. від 09 квітня 2014 року №12298991 теж підлягає скасуванню.

Отже, заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати:

- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Березуцького Є.Ю. від 16 січня 2014 року №9973212 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонської І.В. від 09 квітня 2014 року №12298991 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

3. Зобов'язати Державну реєстраційну службу України зареєструвати за ОСОБА_2 право приватної власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, м. Тернопіль Тернопільської області.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному обсязі постанова складена 15 вересня 2014 року.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

Судді Данилевич Н.А.

Білоус І.О.

копія вірна:

Суддя Баб'юк П.М.