Справа № 813/5996/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Львів № 813/5996/14

18 год. 14 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2;

третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3;

відповідача: представник Клапчук Р.Я., Сагайдак Д.М.;

третя особа на стороні відповідача: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, що діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Золочівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, що діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_1.) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (далі - ГУ ДМС України у Львівській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.), в якому просять визнати протиправними дії відповідача по розгляду звернень позивача від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року щодо підтвердження факту ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 громадянства України, а також зобов'язати ГУ ДМС України у Львівській області в передбачені законом порядок та строки видати паспорт громадянина України.

У судовому засіданні 26.12.2014 року судом ставилось на обговорення питання про залучення в якості другого відповідача - Золочівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (далі - Золочівський РС ГУ ДМС України у Львівській області), проте позивач заперечила проти задоволення даного питання. Відтак, на підставі ч. 2 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Золочівський РС ГУ ДМС України у Львівській області.

Ухвалою суду від 26.09.2014 року за клопотанням сторін було зупинено провадження у справі для надання їм часу для примирення. Ухвалою суду від 16.12.2014 року поновлено провадження у справі, проте сторонами примирення не досягнуто.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з моменту народження до 29.03.1994 року постійно проживала на території України як громадянин України. У період з березня 1994 року по липень 2003 року виїхала на проживання у Російську Федерацію, де народила дитину (ОСОБА_6) і в 2001 році за місцем фактичного проживання отримала паспорт громадянина Російської Федерації, хоча, як зазначає, не зверталася із заявою про вихід з громадянства України та не приймала громадянства Російської Федерації. 22.03.2014 року позивач звернулася до Золочівського РС ГУ ДМС України у Львівській області із заявою про оформлення набуття нею та її неповнолітніми дітьми (ОСОБА_6, ОСОБА_7) громадянства України за територіальним походженням. Втім, листом від 01.07.2014 року позивачу було повідомлено про те, що провадження по даній справі припинено через виявлені порушення законодавства, а саме при видачі дозволу на імміграцію. Після цього, на неоднаразові звернення із заявами до відповідача, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні останніх. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують її законні права та інтереси, у зв'язку з чим звернулася з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 позов підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача, ГУ ДМС України у Львівській області, подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив про те, що процедуру оформлення набуття громадянства України передбачено Порядком провадження за заявами і подання з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України №215/2001 від 27.03.2001 року. Цим Порядком серед іншого передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема, громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Представник відповідача наголошує на тому, що листом від 01.07.2014 року Золочівський РС ГУ ДМС України у Львівській області повідомив позивача про те, що провадження по справі про оформлення набуття громадянства відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» буде припинено, оскільки відділом імміграційної роботи при розгляді справи встановлено порушення законодавства при видачі дозволу на імміграцію. Як наслідок, ГУ ДМС України у Львівській області прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій ГУ ДМС України у Львівській області щодо розгляду звернень позивача від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року зазначив, що до відповідача такі звернення не надходили.

У судовому засіданні представники відповідача таку позицію підтримали, просили відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Золочівського РС ГУ ДМС України у Львівській області не прибула, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. В судовому засіданні 13.01.2015 року надала пояснення, в яких вказала, що відмову Золочівського ГУ ДМС України у Львівській області, оформлену листами від 01.07.2014 року, 29.07.2014 року та 08.08.2014 року, вважає цілком правомірною.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

26.03.2014 року позивач звернулася до Золочівського РС ГУ ДМС України у Львівській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (а.с. 32).

Листом №597 від 26.03.2014 року справа про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 була направлена в ГУ ДМС України у Львівській області (а.с. 39).

У відповідь на запит про підтвердження отримання дозволу на імміграцію і факт видачі посвідки на постійне місце проживання №02-02/5486 від 23.05.2014 року (а.с. 60) надійшла відповідь №594 від 19.06.2014 року (а.с. 61), де зазначено про те, що під час розгляду справи встановлено порушення норм законодавства при видачі дозволу на імміграцію громадянки ОСОБА_1, внаслідок якого підготовлено проект про скасування дозволу на імміграцію та надіслано для погодження до ДМС України.

Листом №02-02/13441 від 20.06.2014 року ГУ ДМС України у Львівській області повернено на доопрацювання Золочівському РС ГУ ДМС України у Львівській області справу про прийняття до громадянства України за територіальним походженням громадянки ОСОБА_1 та зобов'язано у тижневий строк повідомити заявника про необхідність усунення недоліків у двомісячний термін (а.с. 62), про що її було повідомлено 01.07.2014 року (а.с. 9).

15.07.2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Золочівського РС ГУ ДМС України у Львівській області про продовження терміну розгляду вищезазначеної справи (а.с. 7), у відповідь на яку позивачу вказано, що термін розгляду справи може бути продовжений у разі представлення до 26.08.2014 року нової посвідки на постійне місце проживання в Україні (а.с. 11).

18.07.2014 року ОСОБА_1 звернулася із запитом на отримання публічної інформації до Золочівського РС ГУ ДМС України у Львівській області, на який ОСОБА_1 надана письмова відповідь №1581 від 29.07.2014 року (а.с. 10).

26.08.2014 року завідувачем Золочівського РС ГУ ДМС України у Львівській області Меньком В.М. затверджено рішення про припинення провадження за заявою ОСОБА_1

Враховуючи наведене, позивач вважає, що ГУ ДМС України у Львівській області неправомірно відмовлено в оформленні набуття громадянства України їй та її дітям, у зв'язку з чим звернулася з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-ІІІ від 18.01.2001 року).

Невичерпний перелік підстав набуття громадянства України визначено у ст. 6 Закону №2235-ІІІ від 18.01.2001 року, відповідно до якої громадянство України набувається, зокрема, за територіальним походженням (п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону).

Правові підстави набуття особою громадянства України за народженням передбачено в ст. 8 Закону №2235-ІІІ від 18.01.2001 року, у ч. 1 якої визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

На виконання положень Закону №2235-ІІІ від 18.01.2001 року, Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок), який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

За змістом п. 4 Порядку особа, яка проживає в Україні на законних підставах, подає заяви та інші документи з питань громадянства до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи в Україні.

Згідно п. 92 Порядку, органи міграційної служби приймають рішення про оформлення набуття громадянства України, зокрема, за територіальним походженням.

Відповідно до п. 93 Порядку, управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Згідно п. 94 Порядку, головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов'язує набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником. Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Частиною 2 статті 9 Закону №2235-ІІІ від 18.01.2001 року визначено умови прийняття до громадянства України, однією з яких є отримання дозволу на імміграцію, проте в матеріалах справи міститься рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 (а.с. 102).

При цьому згідно ст. 1 Закону України «Про імміграцію» №2491-ІІІ від 07.06.2001 року, дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Слід вказати про те, що доводи позивача про протиправність дій ГУ ДМС України у Львівській області по розгляду звернень від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року щодо підтвердження факту ОСОБА_1 громадянства України, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як вони суперечать наявним у матеріалах справи документам, а також поясненням самої ОСОБА_1

Представником відповідача долучено до матеріалів справи копію пояснень від 16.09.2014 року (а.с. 145), підписаних позивачем, в яких вказано, що ОСОБА_1 підтверджує факт перебування в громадянстві України і те, що ніколи його не припиняла. У судовому засіданні позивач не заперечувала щодо підписання нею таких пояснень.

Суд зазначає, що звертаючись із заявами від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року до Золочівського РС ГУ ДМС України у Львівській області, ОСОБА_1, вважаючи себе іноземцем, просила набути громадянство України, однак, як підтверджується матеріалами справи та не оспорюється позивачем, остання його не припиняла, відтак, не мала законних підстав для отримання дозволу на імміграцію, що, в свою чергу, унеможливлювало процедуру набуття громадянства України за територіальним походженням.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи листів (а.с. 9-11), адресованих ОСОБА_1, судом встановлено, що Золочівським РС ГУ ДМС України у Львівській області неодноразово роз'яснювались позивачу норми чинного законодавства України, запропоновано звернутися у відділ імміграційної роботи ГУ ДМС України у Львівській області для усунення недоліків та вказувалось про те, що під час розгляду справи встановлено порушення норм законодавства при видачі дозволу на імміграцію ОСОБА_1, внаслідок якого підготовлено проект про скасування дозволу на імміграцію та надіслано для погодження до ДМС України. Крім цього, оскільки на момент набрання чинності Закону №2235-ІІІ від 18.01.2001 року ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала на території України, їй запропоновано здійснити процедуру встановлення належності до громадянства України згідно п. 1 ст. 3 Закону №2235-ІІІ від 18.01.2001 року, відповідно до якого громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Однак, позивачем не вчинено жодних з перелічених дій.

Таким чином, на підставі аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, як Золочівським РС ГУ ДМС України у Львівській області, так і ГУ ДМС України у Львівській області правомірно розглянуто заяву позивача, зазначено про існування недоліків в поданих документах та необхідність їх усунення і не створено перешкод у реалізації права на набуття громадянства України.

Відсутність підстав для визнання протиправними дій ГУ ДМС України у Львівській області по розгляду звернень від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року щодо підтвердження факту ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 громадянства України суд обґрунтовує і тим, що такі звернення адресовані Золочівському РС ГУ ДМС України у Львівській області, що не заперечувала позивач у судовому засіданні. Відповіді на вказані звернення підготовлені та підписані також посадовими особами Золочівського РС ГУ ДМС України у Львівській області. Відповідно суд не може визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень (ГУ ДМС України у Львівській області), якщо останній їх не вчиняв.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем обґрунтовано відсутність законних підстав для оформлення набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням. Відтак, вимога позивача щодо зобов'язання ГУ ДМС України у Львівській області в передбачені законом порядок та строки видати паспорт громадянина України не підлягає до задоволення.

Також суд враховує, що відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З вищезазначеної норми Конституції України слідує, що кожен орган державної влади зобов'язаний діяти виключно в межах передбачених чинним законодавством. Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону №2235-ІІІ від 18.01.2001 року визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 2 статті 6 цього Закону, а саме, за територіальним походженням.

Отже, прийняття рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, відноситься до виключної компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянств, а відтак судові органи не вправі перебирати на себе його повноваження.

Така позиція суду повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24.10.2008 року, згідно з яким, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

В той же час, у контексті положень ч. 1 ст. 6 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог; суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо.

Підсумовуючи викладене, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог, а також не надано суду достатніх, беззаперечних доказів в існування обставин, на яких ґрунтуються його вимоги. Натомість, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування законності вчинених ним дій, відтак їх можна визнати такими, що відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Отже, підстави для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача по розгляду звернень від 22.03.2014 року, 15.07.2014 року та 18.07.2014 року щодо підтвердження факту ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 громадянства України, а також зобов'язання ГУ ДМС України у Львівській області в передбачені законом порядок та строки видати паспорт громадянина України, у суду відсутні.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі ст. 94 КАС України, оскільки у задоволенні позовних вимог до суб'єкта владних повноважень відмовлено у повному обсязі, підстав для повернення судового збору, сплаченого за подання даного позову, немає.

Керуючись ст.ст. 17-19, 70, 71, 94, 160-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.02.2015 року.

Суддя Клименко О.М.