Справа № 569/20224/14-а
Суддя: Бердій М.А. М. А.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Бердій М.А., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2014 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в місті Рівне щодо відмови в перерахунку та виплаті їй пенсії згідно ЗУ «Про державну службу» в розмірі 81% заробітної плати з врахуванням всіх складових посадового окладу, доплати за спеціальне звання, винагороди за вислугу років у розмірі 25% згідно із Постановою КМУ від 12.09.1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання», надбавки за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ДПІ у м. рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 18.11.2014 року №22425/10/1716-05-33 з врахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 грудня 2014 року. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії згідно Закону України «Про державну службу» у розмірі 81% заробітної плати з врахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 25% в сумі 306,75 грн. згідно з Постановою КМУ від 12.09.1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання», надбавки за високі досягнення у праці в сумі 766,88 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 2540,75 грн., відповідно до довідки ДПІ у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 18.11.2014 р. №22425/10/1716-05-33 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 грудня 2014 року.

В обґрунтування позову вказує, що вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Рівне та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». 28 листопада 2014 року позивач звернулась до Відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії із розрахунку 81 % розміру заробітної плати згідно даних довідки Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 18.11.2014 року №22425/10/1716-05-33.. Листом від 11.12.2014 року за №507/10 управління Пенсійного фонду України в м. Рівне їй було відмовлено в проведенні перерахунку з посиланням на те, що порядок та умови визначення розміру заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям визначено постановою Кабінету міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення розмірів заробітку для обчислення пенсії», відповідно до п. 5 якої форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики України. Установа, яка видає довідку для призначення (перерахунку) пенсії при заповненні колонки «Інші виплати» має надати розшифровку цих виплат та несе відповідальність за достовірність та обґрунтованість видачі довідки. Окрім того зазначає, що чинним законодавством не передбачено враховувати при обчисленні пенсії матеріальні виплати у формі допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, будь - які види винагород, оскільки вони не є складовими заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії державного службовця. Відповідач стверджує, що складові заробітної плати для обчислення пенсії державним службовцям регламентується ст. 33 Закону України «Про державну службу», а саме: заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі, премій та інших надбавок.

Позивач вважає, що висновок Управління ПФУ в м. Рівне суперечить чинному пенсійному законодавству. При визначені надбавки за вислугу років, матеріальна допомога на вирішення соціально- побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення, відповідачем безпідставно не враховані вимоги постанови КМ України № 1013 від 12 липня 1997 року, оскільки в довідці, наданій відповідачу для перерахунку пенсії, виданою ДПІ у м. Рівному від 18.11.2014 року № 22425/10/1716-05-33 зазначено, що розмір винагороди за вислугу років їй, як працівнику державної податкової служби, був визначений відповідно до „Порядку виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання", затвердженого постановою КМ України № 1013 від 12.09.1997 року.

Згідно вищенаведеного Порядку до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років включається час роботи, в тому числі, в органах державної податкової служби. Отже, винагорода за вислугу років в органах державної податкової служби визначається у відповідності до Постанови КМ України №1013 від 12 вересня 1997 року, а не у відповідності до Постанови КМ України від З травня 1994 року № 283.

Ухвала про відкриття скороченого провадження разом з адміністративним позовом та доданими до нього матеріалами була надіслана відповідачу.

У встановлений строк відповідач подав заперечення проти позову, де вказує, що підстав для задоволення позовних вимог немає. Позивачу призначена пенсія за віком на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», підстав здійснювати перерахунок пенсії, виходячи із розміру 81% заробітної плати не має, оскільки таке право ОСОБА_1 не порушено.

Дослідивши всі обставини справи, суд вирішив, що позов підлягає до задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в місті Рівне та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

28.11.2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про перерахування та виплату пенсії за віком відповідно до довідки ДПІ у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 18.11.2014 року №22425/10/1716-05-33. Листом від 11.12.2014 року за №507/10 управління Пенсійного фондом України в м. Рівне їй було відмовлено в проведенні перерахунку.

Статтею 8 Конституції України проголошено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

В силу ст. ст. 22, 64 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Громадяни згідно зі ст. 46 Конституції України мають право на соціальний захист, що гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до вимог статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досяглії встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ст.37 Закону України „Про державну службу" пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове пенсійне страхування. Винагорода за вислугу років входить в фонд заробітної плати. Фактично на винагороду за вислугу рокі, яка їй виплачувалась в розмірі 25% проводились нарахування збору на обов'язкове пенсійне страхування по ставкам визначеним для державних службовців.

Постановою КМ України №1013 від 12.09.1997 року „Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" затверджений Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовими особами органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, відповідно до положень якого винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів Державної податкової служби залежно від стажу роботи і обчислюється у відсотках, виходячи із посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років проводиться щомісячно за фактично відпрацьований час та в межах встановленого фонду оплати праці. Винагорода за вислугу років враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства.

З вищенаведеного вбачається, що винагорода за вислугу років встановлена посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, є частиною заробітної плати зазначених посадових осіб, виплачується за рахунок та у межах фонду оплати праці, передбаченого органом державної податкової служби в Державному бюджеті України, враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства, на неї нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця в розмірах, що виплачуються на день звільнення посадової особи з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії згідно Закону України № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Відповідно до вимог п.4 Порядку виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання, затвердженого Постановою КМ України № 1013 від 12 вересня 1997 року позивачу був визначений стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років комісією Рівненської ОДПІ з питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років, витяг з протоколу №1 від 28.01.2005 року, згідно якого стаж для виплати винагороди ОСОБА_1 складає 10 років 05 місяців 25 днів, розмір винагороди становить 25%.

На підставі рішення комісії був виданий наказ в.о. начальника Рівненської ОДПІ №10 від 28 січня 2005 року про встановлення розміру винагороди за вислугу років та стажу державної служби працівникам Рівненської ОДПІ, згідно якого ОСОБА_1 стаж рахується із 06.07.1994 року, розмір винагороди зазначений 25 %.

Згідно довідки, наданої відповідачу для перерахунку пенсії ДПІ у м. Рівному від 18.11.2014 року № 22425/10/1716-05-33, щодо якої позивач ОСОБА_1 просить зобов'язати відповідача прийняти для перерахунку пенсії, зазначено, що розмір винагороди за вислугу років ОСОБА_1, як працівнику державної податкової служби, становить в розмірі 25% /306,75 грн./, відповідно до „Порядку виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання", затвердженого постановою КМ України № 1013 від 12.09.1997 року.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Приймаючи до уваги судову практику Верховного суду України в справах щодо ідентичних правовідносин в тій частині, що перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, суд приходить до висновку, що для вирішення спірних правовідносин в справі підлягають застосуванню саме такі спеціальні норми, що визначають виплати /доходи /для обчислення пенсії, зокрема ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не положенням Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними.

Відповідно до положень ч.7 ст. 33 Закону України «Про державну службу», саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги.

Таким чином, висновки управління Пенсійного фонду в місті Рівне про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: відповідачем перевагу було надано положенням Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи положення чинного пенсійного законодавства, а саме, статей 83, 84, 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статей 43, 44, 45, 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначення чи перерахунок пенсії проводиться виключно на підставі звернення (заяви) особи до відповідного територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі. Пенсія призначається чи перераховується з дня звернення, крім окремих випадків, передбачених згаданими Законами.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, шо розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкту владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача до проведення перерахунку та виплати пенсії згідно Закону України «Про державну службу» у розмірі 81% заробітної плати з врахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 25% в сумі 306,75 грн. згідно з Постановою КМУ від 12.09.1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання», надбавки за високі досягнення у праці в сумі 766,88 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 2540,75 грн., відповідно до довідки ДПІ у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 18.11.2014 р. №22425/10/1716-05-33 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 грудня 2014 року.

Згідно вимог частини другої статті 161 КАС України, при прийнятті постанови суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 21-430а11.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 71, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, задоволити.

Визнати протиправними дій управління Пенсійного фонду України в місті Рівне щодо відмови в перерахунку та виплаті їй пенсії згідно ЗУ «Про державну службу» в розмірі 84% заробітної плати з врахуванням всіх складових посадового окладу, доплати за спеціальне звання, винагороди за вислугу років у розмірі 25% згідно із Постановою КМУ від 12.09.1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання», надбавки за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ДПІ у м. рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 18.11.2014 року №22425/10/1716-05-33 з врахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 грудня 2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії згідно Закону України «Про державну службу» у розмірі 81% заробітної плати з врахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 25% в сумі 306,75 грн. згідно з Постановою КМУ від 12.09.1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання», надбавки за високі досягнення у праці в сумі 766,88 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 2540,75 грн., відповідно до довідки ДПІ у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 18.11.2014 р. №22425/10/1716-05-33 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 грудня 2014 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, відповідно до частини 3 статті 160 КАС України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо була подана апеляційна скарга судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.