Справа № 2а-966/10/0870
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

12 лютого 2015 року Справа № 2а-966/10/0870 Провадження № СН/808/3/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Дуляницької С.М., суддів Недашківської К.М., Шари І.В., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у розгляді справи:

позивача: не прибув;

відповідача: представника Бондаренко Т.І.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України

про відшкодування податку з доходів фізичних осіб при виплаті вихідної допомоги при звільнені у відставку

та вирішуючи питання про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 (далі по тексту ухвали - ОСОБА_3, позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі по тексту ухвали - відповідач 1), Державної судової адміністрації України (далі по тексту ухвали - відповідач 2), Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України (далі по тексту ухвали - відповідач 3), в якому просить: стягнути з відповідача 2 на користь позивача недоплачену вихідну допомогу - суму прибуткового податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7753 грн. 20 коп. та грошову компенсацію за санаторно-курортне лікування за 2009 рік в розмірі 4176 грн. та зобов'язати відповідача 3 провести видатки з Державного бюджету передбачені Державній судовій адміністрації України на користь позивача.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року позов задоволено частково: визнано дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області неправомірними, стягнуто з Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України грошову компенсацію на санаторно-курортне лікування за 2009 рік в розмірі 1677 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2010 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалено нове про відмову у задоволенні позовних вимог. У решті судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2014 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2010 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2010 скасовано в частині відшкодування податку з доходів фізичних осіб при виплаті вихідної допомоги при звільнені у відставку, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 20 січня 2015 року.

У своїй ухвалі від 03.12.2014 року Вищий адміністративний суд України зазначає, що "суди не звернули увагу на те, що позивач звернувся до суду у лютому 2010 року з позовними вимогами про повернення стягнутого податку з доходів фізичних осіб при виплаті вихідної допомоги при звільненні, яке відбулося у 2007 році, але судами попередніх інстанцій не вирішено питання про дотримання строку звернення до суду, наслідки пропуску процесуального строку.

Допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права в частині відшкодування податку з доходів фізичних осіб при виплаті вихідної допомоги при звільнені у відставку, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд в цій частині."

Зважаючи, що постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2010 року скасовано лише в частині відшкодування податку з доходів фізичних осіб при виплаті вихідної допомоги при звільнені у відставку, і справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції лише в цій частині, судом дається оцінка лише вказаним правовідносинам.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині неправомірного утримання податку з доходів фізичних осіб з вихідної допомоги зазначає, що при звільненні у відставку в липні 2007 року отримала вихідну допомогу, з якої, всупереч вимогам діючого законодавства, було вирахувано податок з доходів фізичної особи в розмірі 7753,20 грн., про що свідчить довідка відповідача 1 від 10.08.2007 року. Просить вказані кошти стягнути на її користь. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.120).

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях. Вказала, що з вихідної допомоги, виплаченої в 2007 році позивачу, правомірно було утримано податок з доходів фізичних осіб, оскільки це відповідало вимогам Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", який був чинним на дату виплати позивачу вихідної допомоги. Представник відповідача 1 також вказала, що вихідна допомога позивачу виплачена в липні 2007 року, податок утриманий в цьому ж періоді.

Від відповідачів 2 та 3 письмові заперечення не надійшли. Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.111, 112).

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представника відповідача 1, дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію Вищого адміністративного суду України, висловлену в ухвалі від 03.12.2014, суд вважає, що адміністративний позов слід залишити без розгляду. При цьому суд врахував таке.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на дату звернення позивача до суду), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Стаття 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Позовна заява ОСОБА_3 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 18.02.2010 року (а.с.2).

В позовній заяві позивач вказує, що при звільненні у відставку у липні 2007 року отримала вихідну допомогу, з якої утримано податок з доходів фізичної особи, про що свідчить довідка відповідача 1 від 10.09.2007 року. Тобто, позивач не заперечує обставин, що про порушення своїх прав їй було відомо в липні 2007 року після отримання вихідної допомоги.

Крім того, з довідки відповідача 1 від 10.08.2007 року №08-03/503 (а.с.9) вбачається, що у липні 2007 року з доходів позивача утримано податок в сумі 7753,20 грн.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні пояснила, що сума 7753,20 грн. це дійсно податок з доходів фізичних осіб, утриманий з вихідної допомоги, яка виплачена ОСОБА_3 у липні 2007 року. Тобто, про порушення своїх прав позивач дізналася ще в липні 2007 року.

Також суд зазначає, що на дані правовідносини не можуть поширюватися вимоги ч. 3 ст. 233 Кодексу законів про працю України, оскільки вимоги зазначеної норми стосуються лише виплати заробітної плати. Вихідна допомога, яка виплачується судді, що виходить у відставку, не може прирівнюватися до заробітної плати, оскільки, суддя при її одержанні не працює, а тому норми трудового права до даних правовідносин застосовувати неможливо.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позивач будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не надала, судом не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до ч.3 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Зважаючи, що провадження у справі було відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України про відшкодування податку з доходів фізичних осіб при виплаті вихідної допомоги при звільнені у відставку - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.М. Дуляницька

Судді К.М.Недашківська

І.В.Шара