Справа № 676/7306/14-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/7306/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Вдовичинський А.В. Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

05 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.

за участю представників сторін:

Представник відповідача: Петричина О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кам`янець-Подільському та Кам`янець - Подільському районі Хмельницької області на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кам`янець-Подільському та Кам`янець - Подільському районі Хмельницької області про визнання дій неправлмірними та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Кам`янець-Подільському та Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу.

Відповідно до постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19 грудня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про дату слухання справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Кам`янець-Подільському та Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області з 07.02.2014 року та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно копії трудової книжки позивача, в періоди з 31.08.1977 року по 07.06.1980 року позивач працював викладачем спеціальних маркшейдерських дисциплін Кам`янець-Подільського індустріального технікуму, з 18.06.1980 року по 01.09.1982 року проходив строкову військову службу, з 01.09.1982 року був прийнятий на посаду викладача спеціальних маркшейдерських дисциплін Кам`янець-Подільського індустріального технікуму, 01.09.1992 року призначений на 0,5 ставки завідуючого відділенням маркшейдерської справи та землеустрою, з 31.08.1993 року переведений на повну ставку завідуючого відділенням землевпорядкування, 20.11.1997 року тимчасово призначений виконуючим обов`язки заступника директора з навчальної роботи, 01.01.1998 року призначений заступником директора з навчальної роботи, 21.12.2009 року призначений виконуючим обов`язки директора Державного навчального закладу "Кам`янець-Подільський індустріальний коледж", 17.05.2010 року призначений директором ДНЗ "Кам`янець-Подільський індустріальний коледж", 19.05.2014 року призначений виконуючим обов`язки директора Державного навчального закладу "Кам`янець-Подільський індустріальний коледж".

Листом від 22.09.2014 року позивачу було відмовлено у виплаті грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що в нього недостатньо спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки військова служба - служба на посаді командира танкового взводу військової частини та посада завідуючого відділенням у вищому навчальному закладі 1-2 рівнів акредитації не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.

Як досліджено з довідки Кам`янець-Подільського індустріального коледжу №89 від 13.03.2014 року, позивач в період з 01.09.1992 року по 20.11.1997 року виконував обов`язки викладача фахових маркшейдерсько-геодезичних дисциплін та одночасно обіймав посаду завідувача відділення землевпорядкування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є пенсіонером за віком, на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, має спеціальний стаж понад 35 років, іншої пенсії не отримував, і відповідно має право на нарахування та виплату грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наведене.

За змістом п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіка-35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Україні 23.11.2011 року № 1191, передбачено, що до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е», п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Разом з тим, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 із змінами, внесеними постановою цього органу № 1426 від 26.09.2002 року, затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та встановлено, що право на пенсію за вислугою років мають викладачі, майстри, старші майстри виробничого навчання Вищих навчальних закладів І-II рівнів акредитації.

Посилання відповідача на те, що спеціальний стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є безпідставними.

Також, слід зазначити, що у відповідності до ст.2 Закону України "Про загальновійськовий обов`язок і військову службу" ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Абзацом 2 ч.1 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Отже, враховуючи вищевикладене, позивач має право для зарахування періоду проходження строкової військової служби з 18.06.1980 року по 01.09.1982 року до стажу роботи який дає право на пенсію за вислугою років.

Приписами п.7 цього ж Порядку визначено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Зважаючи на вищевикладене, дії відповідача є протиправними, оскільки не відповідають вимогам Конституції України та Закону.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кам`янець-Подільському та Кам`янець - Подільському районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 лютого 2015 року .

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.