Справа № 359/4557/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/4557/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Саган В.М. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О. Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату одноразової грошової компенсації, щорічної допомоги на оздоровлення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахування та виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 1996 по 2013 рік і в подальшому, а також одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до положень приведеної норми.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, проте постанову суду першої інстанції слід скасувати в частині, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача не було підстав для виплати позивачу одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, а щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась позивачу відповідно до чинного законодавства. Разом з цим, розглядаючи справу, місцевий суд не звернув уваги на дотримання позивачем строків звернення до суду.

Колегією суддів установлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та вкладкою до нього, копії яких наявні в матеріалах справи. З 08.04.1998 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Починаючи з 31.10.2002 позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області.

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, а щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи - у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Положенням про порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям за втрату годувальника, затвердженого наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 31.12.1996 № 28, яке було чинним на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, передбачено, що виплата одноразової компенсації проводиться на підставі посвідчення 1 категорії, довідки регіональної міжвідомчої експертної ради про встановлення інвалідності, пов'язаної з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та відповідної заяви особи (пункт 3).

Із матеріалів справи вбачається, що одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю, позивачу не виплачувалась, оскільки ним не подавалась до відповідача заява про виплату цієї допомоги.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги, що стосуються нарахування та виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіну здоров'ю, на підставі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», заявлені позивачем передчасно та не можуть бути задоволені.

У частині, що стосується нарахування і виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 1996 - 2013 роки, колегія суддів зауважує, що виплата зазначеної допомоги до 2004 року включно позивачу не проводилась, а починаючи з 2005 року така виплачувалась щорічно відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, за 2013 рік позивачу щорічна допомога на оздоровлення виплачена 25.04.2013 року у розмірі 120 грн, тобто в меншому, ніж передбачено статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, із позовом до суду позивач звернувся лише 27.05.2014 року.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що відповідно до положень статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами вказаної норми початком перебігу вищевказаного строку звернення до суду визнається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що позивач про порушення своїх прав з боку відповідача мав дізнатись у момент отримання відповідних виплат у меншому ніж встановлено законом розмірі та не був позбавлений можливості своєчасно звернутись із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що в частині вимог, що стосуються визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання його здійснити нарахування, перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення за період до 2013 року включно позивачем пропущено встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду.

При цьому, колегія суддів не враховує посилання позивача на положення Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», яким у частині 1 статті 76, визначено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком давності, позаяк предметом даного публічно-правового спору є не відшкодування ядерної шкоди, а правомірність бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо нарахування грошових виплат соціального призначення. З тих же підстав колегія суддів не враховує покликання апелянта на положення Віденської Конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21.05.1963 року.

Положеннями частини 1 статті 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів поважності причини пропущення строку звернення позивача з вимогами, що виходять за межі шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України, колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення без розгляду вищезазначених вимог позивача на підставі ч. 1 ст. 203 та п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Обговорюючи решту вимог позивача, які стосуються подальшого нараховування і виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, колегія суддів зазначає, що такі не можуть бути задоволені, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Адміністративний суд не може розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що такі не будуть відповідати вимогам законності. Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції скасуванню в частині, з залишенням вимог позивача у цій частині без розгляду.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 203 ч. 1 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення і залишає позовну заяву без розгляду у разі, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними

Керуючись ст.ст. 2, 155, 160, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 за період до 2013 року (включно).

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області здійснити нарахування, перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення за період до 2013 року (включно) відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишити без розгляду.

У решті постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М