Справа № 825/3930/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3930/14 Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю. О.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Тур В. В.

представників позивача Бендзи О. М., Шевченка К. О., представника відповідача Репех О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області, Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Слов'янські шпалери - КФТП" до управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області, третя особа: Корюківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернігівській області про стягнення пені, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Слов'янські шпалери - КФТП" звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області про стягнення з Державного бюджету України пені за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за декларацією за січень 2014 року за період з 21.06.2014 року по 31.10.2014 року у сумі 699531 грн. 88 коп.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 р. позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану постанову суду - частково скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 20.02.2014 року позивач звернувся до Корюківської ОДПІ, у відповідності до вимог п. 200.7 ст. 200 ПК України, з заявою про повернення суми бюджетного відшкодування.

В свою чергу, Корюківською ОДПІ був складений висновок № 100-20 від 12.03.2014 р. про суми відшкодування ПДВ та переданий відповідачу згідно реєстру висновків від 14.03.2014 р., який надійшов останньому 17.03.2014 р.

Вказаним висновком було підтверджено суму бюджетного відшкодування, що підлягала сплаті позивачу: 13428481, 00 грн.

Зазначені кошти перераховані на рахунок позивача 31.10.2014 р. згідно платіжного доручення № 485 (а. с. 13).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 200.1, 200.3, п.п. "а" п. 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Пунктом 200.7 ст. 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до п. 200.10 цієї статті протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з пунктом 200.11 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Зважаючи на викладені норми, а також те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014 р. у справі № 825/2142/14 визнано протиправною бездіяльність управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області щодо неперерахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2014 року в розмірі 13428481 грн. на поточний рахунок ПАТ "Слов'янські шпалери - КФТП", колегія суддів приходить до висновку про обґрунтоване встановлення судом першої інстанції факту бездіяльності відповідача щодо здійснення перерахунку суми бюджетного відшкодування на користь позивача у строки, передбачені діючим законодавством.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно періоду, за який може бути стягнено пеню у даній справі: з 21.06.2014 р. по 31.10.2014 р., з огляду на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014 р. (справа № 825/2142/14) стягнуто пеню за період з моменту її виникнення по 20.06.2014 р., а днем погашення заборгованості є 31.10.2014 р.

Натомість, відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з розрахунком розміру пені позивача, наведеним ним в позовній заяві.

Однак, як вбачається колегією суддів з даного обрахунку, при правильному визначенні кількості днів прострочення (включаючи день погашення) та розміру суми заборгованості, позивач хибно застосував при вирахуванні пені облікову ставку Національного банку України.

Так моментом виникнення пені є березень 2014 року (зважаючи на спір сторін щодо автоматичності бюджетного відшкодування та виходячи з того, що встановлення точної дати виникнення пені не впливає на вирішення даної справи (позивач вважає, що це має бути 20.02.2014 р., в той час, як відповідач вважає цю дату більш пізньою (на 2 дні), колегія суддів не вбачає необхідності у дослідженні точної дати виникнення пені).

Відповідно, строком дії пені є період з березня 2014 р. по 31.10.2014 р. включно.

Колегія суддів зауважує, що у відповідності до постанови Правління НБ України від 09.08.2013 р. № 315 з серпня 2013 року була встановлена облікова ставка в розмірі 6, 5 % річних.

Вказана постанова була скасована постановою Правління НБ України від 14.04.2014 р. № 212, з одночасним встановленням з 15.04.2014 р. облікової ставки у розмірі 9, 5 % річних.

В подальшому, постанова № 417 від 15.07.2014 р., скасувавши постанову № 212, встановила облікову ставку на рівні 12, 5 %.

Таким чином, на момент виникнення пені облікова ставка НБ України була встановлена у розмірі 6, 5 % річних.

З огляду на це, розрахунок пені має бути здійснено наступним чином: 13428481 (сума заборгованості) * 133 (кількість днів прострочення) : 100% * 6,5% (облікова ставка НБ України) * 1, 2 (відсоток облікової ставки НБ України згідно п. 200.23 ст. 200 ПК України) : 365 (кількість днів у 2014 році), за результатами якого сума пені становитиме 381663, 18 грн.

В той же час, задовольняючи позовні вимоги про стягнення 699531, 88 грн., суд першої інстанції вищевикладених обставин не врахував, що призвело до перевищення платежу на користь позивача з Державного бюджету України на 317868, 70 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв не у межах повноважень, наданих йому діючим законодавством, а тому позов позивача є правомірним, натомість, у меншому обсязі, ніж зазначено у позовних вимогах.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом приймаються в якості належних.

У відповідності до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області, Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Слов'янські шпалери - КФТП" до управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області, третя особа: Корюківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернігівській області про стягнення пені задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 р. в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства "Слов'янські шпалери - КФТП" пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість по декларації за січень 2014 року за період з 21.06.2014 р. по 31.10.2014 р. у сумі 317868, 70 грн. скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Слов'янські шпалери - КФТП" відмовити.

В іншій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст постанови виготовлено 17.02.2015 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: