Справа № 2а-3257/10/2170
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2015 р. м. Київ К/9991/12258/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представників позивача - Гацан О.А.,Гацана А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Елена»

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року

та касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Херсоні Херсонської області Державної податкової служби

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року

у справі № 2а-3257/10/2170

за позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Елена»

до Державної податкової інспекції у місті Херсоні

про скасування податкового повідомлення-рішення та рішень про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Елена» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Херсоні (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2010 року №/0 та рішень про застосування штрафних санкцій від 08 червня 2010 року № і №.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року позовні вимоги було задоволено частково. Визнано частково протиправним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08 червня 2010 року №/0 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1139883,61 грн., в іншій частині - залишено без змін. Відмовлено в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2010 року №/0 про визначення зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 58000,87 грн., в тому числі: за основним платежем - 38667,25 грн., за штрафними санкціями - 19333,62 грн. Відмовлено в задоволенні позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 08 червня 2010 року № в сумі 510,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року було скасовано. Позовні вимоги задоволено частково. Податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні від 08 червня 2010 року №/0 скасовано. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі ПП «ВКФ «Елена», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Херсоні ДПС, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача, перевіривши доводи касаційних скарг щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ДПІ у м. Херсоні ДПС задоволенню не підлягає, а касаційна скарга ПП «ВКФ «Елена» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Херсоні була проведена планова виїзна перевірка ПП «ВКФ «Елена» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2009 року, за результатами якої був складений акт № 2428/23-4/14124668 від 26 травня 2010 року.

За висновками акта перевірки, відповідачем були порушені, зокрема: вимоги підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток за 2008 рік на загальну суму 38667,25 грн.; вимоги статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», що призвело до несвоєчасного надходження та ненадходження на поточний рахунок підприємства виручки у сумі 244200,00 дол. США по контрактах № 1 від 01 січня 2008 року та № 2 від 01 січня 2008 року, укладених з Компанією «Valmont Marine Lines S.A. Panama»; вимоги статті 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її мажами», які полягали у тому, що підприємством не були задекларовані валютні цінності, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами, станом на 01 квітня 2009 року, 01 липня 2009 року, 01 жовтня 2009 року, 31 грудня 2009 року у сумі 244200,00 дол. США за договорами фрахту № 1 від 01 січня 2008 року та №2 від 01 січня 2008 року, укладеними з Компанією «Valmont Marine Lines S.A. Panama».

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що: ПП «ВКФ «Елена» здійснило безкоштовну передачу матеріальних цінностей (води та паливно-мастильних матеріалів) на загальну суму 154669,00 грн. нерезиденту - Компанії «Valmont Marine Lines S.A. Panama», оскільки при поверненні позивачу суден «Волго-Дон 4» та «Марія» було встановлено нестачу палива, мастил та води, які були на суднах у момент їх передачі нерезиденту, та згідно з умовами договору повинні знаходитись на суднах у такій самій кількості; ПП «ВКФ «Елена» не надало підтвердження щодо подання позовної заяви до суду, Міжнародного комерційного арбітражу чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з нерезидента - Компанією «Valmont Marine Lines S.A. Panama» заборгованості, з огляду на що на суму заборгованості підлягає нарахуванню пеня та, як наслідок, підприємство зобов'язане було подавати до податкового органу декларації про валютні цінності, які належать позивачу та знаходяться за межами України.

08 червня 2010 року ДПІ у м. Херсоні на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ПП «ВКФ «Елена» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 58000,87 грн., у тому числі: 38667,25 грн., 19333,62 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

08 червня 2010 року ДПІ у м. Херсоні на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № , яким згідно зі статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» застосувала до ПП «ВКФ «Елена» штрафні (фінансові) санкції у сумі 1432820,84 грн.

08 червня 2010 року ДПІ у м. Херсоні на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № , яким згідно із Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» застосувала до ПП «ВКФ «Елена» штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що: рішенням Лондонського арбітражного суду від 29 квітня 2010 року у справі за позовом ПП «ВКФ «Елена» щодо відшкодування Компанією «Valmont Marine Lines S.A. Panama» несплаченої суми орендної плати за оренду суден «Волго-Дон 4» та «Марія», а також інших належних йому витрат, позов позивача, поданий 10 червня 2009 року, був задоволений повністю, з огляду на що податковий орган мав право нараховувати пеню лише до 09 червня 2009 року включно, а не до 31 грудня 2009 року, як було зроблено при проведенні перевірки. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що: по платежах, які повинні були бути сплачені на користь позивача до дати звернення ним до Лондонського арбітражного суду, податковий орган правомірно нарахував пеню; з огляду на наявність у позивача валютних цінностей за межами України, він повинен був подавати до податкового органу декларації про валютні цінності; виявлення позивачем нестачі товарно-матеріальних цінностей на суму 154669,00 грн. та неподання ним претензії нерезиденту свідчить про продаж позивачем таких товарно-матеріальних цінностей нерезиденту - Компанії «Valmont Marine Lines S.A. Panama» та, як наслідок, вказана сума є доходом позивача у вигляді компенсації безпідставно використаних орендарем паливно-мастильних матеріалів та води.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що неповернення Компанією «Valmont Marine Lines S.A. Panama» паливно-мастильних матеріалів та води у тому ж об'ємі, що і на момент передачу суден в оренду, не може вважатись безоплатною передачею, оскільки умовами договорів оренди суден передбачено обов'язкове повернення таких товарно-матеріальних цінностей. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що будь-яких письмових доказів звернення до арбітражного суду ПП «ВКФ «Елена» або уповноваженою ним компанією позивачем надано не було.

Однак, повністю погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним у пункті 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), валовий доход - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині 4 статті 3 Закону України «Про списання вартості несплачених обсягів природного газу».

Згідно з пунктом 1.23 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) безоплатно надані товари (роботи, послуги) - це: товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод; роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому або господарському обороті.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що законом чітко визначені підстави віднесення товарів (робіт, послуг) до категорії безоплатно наданих і цей перелік є вичерпним.

З огляду на те, що умовами договорів оренди суден «Волго-Дон 4» та «Марія» було передбачено обов'язкове повернення суден з такою ж кількістю (об'ємом) запасів (паливно-мастильних матеріалів, води тощо), яка була наявна на дату передачі суден в оренду, то неповернення Компанією «Valmont Marine Lines S.A. Panama» таких запасів не може вважатися їх безоплатною передачею.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2010 року №/0 на наявність підстав для його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави дійти висновку, що дата звернення резидентом із позовом до суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісіїпри Торгово-промисловій палаті України про стягнення з нерезидента заборгованості за експортно-імпортним контрактом або дата відправлення позову поштою є датою прийняття позовної заяви судом, внаслідок чого зупиняється нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків у іноземній валюті, встановлених статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), і пеня за їх порушення не сплачується.

Як вбачається з матеріалів справи, як на підставу для скасування оспорюваних рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій позивач посилався на рішення Лондонського арбітражного суду від 29 квітня 2010 року у справі за позовом ПП «ВКФ «Елена» щодо відшкодування Компанією «Valmont Marine Lines S.A. Panama» несплаченої суми орендної плати за оренду суден «Волго-Дон 4» та «Марія», а також інших належних йому витрат, яким позов позивача був задоволений повністю (т.1 арк. справи 66-85).

Зокрема, в параграфі 3 вказаного рішення було зазначено, що ПП «ВКФ «Елена» призначила ОСОБА_1 арбітром з її сторони, а в параграфі 11 цього рішення було вказано, що позовна заява разом із підтверджувальними документами була подана Компанією «Lawrence Graham» від імені ПП «ВКФ «Елена» 10 червня 2009 року.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції вказаним обставинам не була надана належна правова оцінка.

При цьому, колегія суддів також не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції, оскільки з розрахунку пені, який наведено на 5 аркуші судового рішення, вбачається, що нарахування пені було судом першої інстанції в одному випадку по 09 червня 2009 року, а в чотирьох інших випадках - по 10 червня 2009 року, без обґрунтування підстав щодо обмеження розрахунку пені різними датами.

Крім іншого, колегія суддів вказує, що відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи державної податкової служби не наділено повноваженнями застосовувати до резидентів і нерезидентів України санкції, передбачені пунктом 2 статті 16 Декрету, відповідні санкції застосовуються Національним банком України.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в суді касаційної інстанції не дають права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, постановлені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог щодо скасування рішень про застосування штрафних санкцій від 08 червня 2010 року № та № підлягають скасуванню із направленням справи в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В решті судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняте обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Херсоні Херсонської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Елена» задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року в частині позовних вимог щодо скасування рішень про застосування штрафних санкцій від 08 червня 2010 року № та № скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В решті постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала в частині залишення без змін судового рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України. В частині скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляду до суду першої інстанції ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна