Справа № 806/1748/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м. Київ К/800/46732/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Блажівської Н.Є., Голубєвої Г.К.,

секретар судового засідання - Іванов Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.06.2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2014 року

у справі № 806/1748/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український солод"

до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.06.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2014 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український солод" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 28.03.2014 року №, № , № , № , № .

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, розглянувши матеріали справи, доводи касаційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що посадовими особами ДПІ проведено виїзну планову документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Український солод" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за наслідками якої складено акт від 03.03.2014 року № 1431/22-01/30825170 (з виправленнями), в якому зазначено про порушення позивачем - п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого, занижено податок на прибуток в розмірі 538918 грн.; п.15 Підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 397106 грн. (за листопад 2012 року - 154013 грн., за травень 2013 року - 243093 грн.); п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, відповідно до п.123.2 ст. 123 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податок на додану вартість, що залишається в розпорядженні ТОВ "Український солод" відповідно до спеціального режиму оподаткування, в сумі 191345 грн. за липень 2013 року та зменшено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) на загальну суму 53887 грн. за грудень 2013 року, а також завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (рядок 19 Декларації) на суму 18608 грн. за грудень 2013 року; пп.164.1.2 п.164.1 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст. 168, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим підприємству донараховано податку 2857,95 грн.

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення - №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 673648,00 грн. (основний платіж - 538918 грн., штрафні санкції - 134730 грн.); №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 496383,00 грн. (основний платіж - 397106 грн., штрафні санкції -99277 грн.); №, яким зменшено залишок від'ємного значення ПДВ по р.19 Декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року на 18608 грн.; № , яким зменшено залишок від'ємного значення ПДВ по р.24 Декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року на 53887 грн.; № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фіз. осіб на 4082,43 грн. (основний платіж - 2857,95 грн., штрафні санкції - 1224,48 грн.).

З акта перевірки вбачається, що підставою для нарахування позивачу податкових зобов'язань з ПДВ та податку на прибуток слугували твердження перевіряючих завищення витрат операційної діяльності за 2012 рік на загальну суму 2566277 грн., оскільки на момент закінчення перевірки вони не підтверджені відповідними належно оформленими первинними документами, а саме - підприємство не веде окремий облік по кожній сільськогосподарській культурі в розрізі понесених витрат (на посівні матеріали, внесення міндобрив, збирання урожаю, коткування, культивація, сівба, скошування, боронування, використання міндобрів на оприскування), не ведеться облік побічної продукції, зерновідходів, у зв'язку із чим не має можливості визначити собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарі; всупереч вимогам п. 5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року №984, не зазначені первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку; в порушення п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 243093 грн. за травень 2013 року, оскільки операції, що виникли з умовного продажу незавершеного виробництва, що здійснюється суб'єктом спеціального режиму оподаткування, підлягають відображенню в загальній податковій декларації з ПДВ, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом, при цьому податковий кредит за такими операціями не коригується; в порушення п.15 Підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України підприємством безпідставно включено до складу податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 154013 грн. по операціях від придбання зерна та насіння у підприємств постачальників, які не являються виробниками даної продукції, а саме: МПП Фірма "Ерідон", ПАТ "Оболонь" та ТОВ "Бердичівська солодова компанія".

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень, суди зазначили про безпідставність висновків податкового органу, оскільки під час перевірки та суду були надані первинні, розрахункові та інші документи, які повністю відповідають вимогам, встановлених до первинних документів, які пред'являються статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і за висновками суду свідчать про реальність операцій між позивачем і його контрагентами, а також спростовують висновки податкового органу про порушення позивачем інших приписів Податкового кодексу України.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів, зазначаючи наступне.

Порядок формування податкового кредиту та бази оподаткування податком на прибуток встановлений Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п.138.2 ст. 138, - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 ст. 139 ПК України, - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.п.14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно зі п.п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до п.п. 198.6 цього кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Згідно з пунктом 201.4 статті 201 ПК України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Підпунктом 185.1 ст. 185 цього кодексу визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Аналіз вищенаведених вимог податкового законодавства свідчить, що правильність податкового обліку залежить від наявності належним чином оформлених первинних документів, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Вимоги до них встановлені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», якою передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що при проведенні перевірки відповідачем не використовувались оборотно-сальдові відомості по рахунках 23 "Виробництво" та 26 "Готова продукція", в яких відображено витрати на основне і допоміжне виробництво, виробничий брак та про готову продукцію, товари, транспортно-заготівельні витрати і торгову націнку. В картках рахунку 23.1.1, підприємством відображено також дані по кожній сільськогосподарській культурі в розрізі понесених витрат, що спростовує доводи податкового органу про завищення витрат операційної діяльності за 2012 рік на загальну суму 2566277 грн. і відповідно заниження податку на прибуток на суму 538918 грн.

Щодо правильності формування податкового кредиту, колегія суддів також погоджується з висновками судів попередніх інстанції про відсутність порушень позивачем вимог Податкового кодексу України з огляду на наступне. Судами встановлено, що згідно договору №6 на виконання сільськогосподарських робіт від 22 квітня 2013 року, ТОВ "Зелений вал" надавало ТОВ "Український солод" послуги сільськогосподарською технікою з культивації, сівби, дискування, оранки та збиранню урожаю. Фактичне виконання договору підтверджується актами виконаних робіт, податковими накладним, поясненнями свідка, допитаного судом. Наявні первинні документи відповідають вимогам до їх складення, а тому є належними та достатніми для відображення їх в бухгалтерському та податковому обліку.

Крім того, пунктом 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України встановлено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Пунктом 209.7 цієї статті визначено, що сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Платники податку, які згідно зі ст.209 зазначеного кодексу застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, подають податкову декларацію з ПДВ (скорочену), що є невід'ємною частиною звітності за відповідний звітний період. До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, встановленого зазначеною статтею (п.5 розділу 1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ "Український солод" є сільськогосподарським підприємством, яке займається вирощуванням зернових культур та у 2013 році застосовував спеціальний режим оподаткування. Позивач в травні 2013 року здійснив списання загиблих посівів озимої пшениці, для вирощування якої було використано товарів та послуг в сумі 1458560,05 грн., в т.ч. ПДВ - 243093,34 грн., яка була відображена в податковій звітності спеціального режиму оподаткування з ПДВ.

Суди правильно прийшли до висновку, що якщо у зв'язку зі знищенням (загибеллю) врожаю, суб'єктом спеціального режиму оподаткування компенсації не отримано, то такий суб'єкт повинен здійснити операцію зі списання товарів/послуг, що були використані для вирощування таких посівів (насаджень) та при придбанні яких було сформовано податковий кредит, та здійснити його перерахунок шляхом нарахування податкових зобов'язань в рядку 1 розділу І "Податкові зобов'язання" податкової декларації з ПДВ (скороченої).

Крім того, судами встановлено, що МПП Фірма "Ерідон", ПАТ "Оболонь" та ТОВ "Бердичівська солодова компанія" є підприємствами, які безпосередньо придбали зернову та технічну продукцію у сільськогосподарських підприємств - виробників, що підтверджується матеріалами справи, а тому суди прийшли до юридично вірного висновку про правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту 154013 грн. по взаємовідносинам з цими контрагентами враховуючи наступне.

Пунктом 15 Підрозділу 2 Розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово до 1 січня 2014 року від оподаткування податком на додану вартість звільнені операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників, а також крім постачання таких зернових та технічних культур Аграрним фондом у разі їх придбання з податком на додану вартість.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду також погоджується з висновками судів щодо неправомірності податкового повідомлення-рішення № від 28.03.2014 року, яким донараховано нараховано податок з фізичних осіб в сумі 4082,43 грн. з наступних підстав. Судами встановлено, що ТОВ "Український солод", який є орендарем земельних ділянок, отримувались витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для підтвердження факту державної реєстрації договорів оренди земельної ділянки для використання в господарській діяльності, і орендодавцям (фізичним особам) ці витяги не передавались. В судах першої, апеляційної та касаційної інстанції вказані доводи позивача (які підтверджені відповідними доказами), відповідачем не спростовано.

Враховуючи встановлені обставини та наведені вище положення Податкового кодексу України - юридично правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовано обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень суду першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

Відповідно до статті 224 КАС України, - суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області - залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.06.2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)В.П. Юрченко
Судді(підпис)Н.Є.Блажівська
(підпис)Г.К.Голубєва