Справа № 2а/1212/2045/2012
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/68626/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області на постанову Кремінського районного суду Луганської області від 17 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області про перерахунок пенсії на пільгових умовах,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області та зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 14 травня 2012 року.

Посилався на те, що відповідач відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах з тих підстав, що в архівних довідках не за всі місяці зазначена посада, на якій працював позивач, та що відсутні документи про проведення атестації робочих місць за професією електрозварювальника.

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 17 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області та зобов"язано відповідача нарахувати та виплачувати ОСОБА_4 державну пенсію з урахуванням стажу за період роботи електрозварювальником в колгоспі ім. Кірова (Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія») з 3 вересня 1975 року по 1 січня 1989 року та в колгоспі «Октябрь (Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрівка) електрозварювальником з 1 січня 1989 року по 5 травня 1998 року починаючи з 15 травня 2012 року.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 3 вересня 1975року був прийнятий у члени колгоспу ім. Кірова Кремінського району Луганської області за професією електрозварювальник. 3 травня 1976 року вибув з членів колгоспу до лав Радянської армії. 10 липня 1978 року знов був прийнятий у члени колгоспу ім. Кірова. 1 січня 1989 року у зв'язку з розукрупненням вибув з членів колгоспу ім. Кірова та зарахований до членів колгоспу «Октябрь», звідки звільнений за п. 1 ст. 40 КЗУпП 5 травня 1998року у зв'язку з реорганізацією господарства в КСП «Октябрь», правонаступником якого є СТОВ «Олександрівське».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що стаж роботи позивача електрозварювальником складає 21 рік 5 місяців 25 днів, що підтверджено записами в трудовій книжці та показаннями свідків про те, що позивач працював разом з ними в зазначений період та регулярно проходив атестацію робочого місця.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна з таких підстав.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вимог ст. 159 КАС України висновки судів попередніх інстанцій не ґрунтуються на матеріалах справи та законі.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 ЗаконуУкраїни «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року (справа № 21-519а14).

Проте суди першої та апеляційної інстанцій цих вимог не врахували.

Крім того, відповідно до п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначено в п. 17 Порядку трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше 2 свідків, які б знали заявника по спільній роботі з ним на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи за свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Встановлюючи на підставі показань свідків факт наявності у позивача необхідного пільгового стажу та проходження позивачем атестації, суди не врахували, що повноваження суду при вирішенні справи регламентуються ст.162 КАС України і суди не можуть підміняти собою компетентні органи.

За правилами ст.220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ст. 229 цього Кодексу суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, але порушили вищезазначені норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області задовольнити.

Постанову Кремінського районного суду Луганської області від 17 серпня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області про призначення пенсії на пільгових умовах.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк