Справа № 813/8391/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року № 813/8391/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрика Р.І.,

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, згідно довіреності,

від відповідача - Цицик О.І., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.11.2014 року № .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що в результаті перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 ПК України та прийняте податкове повідомлення рішення, яким зобов'язано позивача сплатити суму штрафної санкції у розмірі 4590,56 грн. Позивач стверджує, що податок сплачено нею вчасно та в повному обсязі, доказом чого є долучений до позовної заяви чек № 5600 від 19.02.2014 року. Відтак, висновки акту перевірки про несвоєчасність сплати податку з фізичних осіб є безпідставними, а податкове повідомлення - рішення, що прийняте на основі даного акту перевірки, - протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила. Свою позицію проти позову виклала у письмових запереченнях, які подала суду 29.01.2015 року, суть яких зводиться до наступного. В процесі проведення перевірки встановлено порушення правил сплати (перерахування) податкового зобов'язання, визначеного позивачем у податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 03.02.2014 року № , а саме - несвоєчасна сплата самостійно задекларованого податкового зобов'язання з єдиного податку. Вказаними діями ОСОБА_3 порушила п. 57.1 ст. 57 ПК України та, відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, була притягнена до відповідальності у вигляді штрафу. Звідси, представник відповідача вважає, що податкове повідомлення - рішення є правомірним, а позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є платником єдиного податку з доходів фізичних осіб, 03.02.2014 року подала до органів доходів і зборів податкову декларацію № , в якій задекларувала до сплати 45905,60 грн.

19.02.2014 року ОСОБА_3 здійснила оплату податкового зобов'язання із сплати єдиного податку у терміналі ПАТ "ПриватБанк", що підтверджується чеком № 5600 від 19.02.2014 року, копія якого долучена до матеріалів справи, а ориганіл оглянуто в судовому засіданні.

В подальшому ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області проведено перевірку своєчасності сплати самостійно визначеного ОСОБА_3 податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 03.02.2014 року № податкового зобов'язання до бюджету та складено акт № 2664/13-03-17-01/НОМЕР_3 від 20.10.2014 року.

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 ПК України та винесено податкове повідомлення - рішення від 14.11.2014 року № , яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % від суми боргу, а саме 4590,56 грн. за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання з про строчкою 1 календарний день.

Позивач з даним податковим повідомленням - рішенням не погоджується, тому звернулася до суду з позовом про його скасування.

Платниками податків згідно п. 15.1 ст. 15 ПК України визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами і на яких покладено обов'язок із сплати податків і зборів.

Відповідно до ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, визначених ПК України.

У п. 31.1 ст.31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 1 ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкових декларацій, крім випадків передбачених цим кодексом.

Відповідно до п. 49.18.2 ПК України, податкові декларації, крім випадків передбачених цим кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю ( у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного податкового кварталу (півріччя).

Аналогічний строк сплати єдиного податку передбачений і для податку з доходів фізичних осіб, що визначено п. 295.3 ст. 295 ПК України.

Враховуючи те, що останнім календарним днем звітного періоду по податковій декларації від 03.02.2014 року було 31.12.2013 року, то граничний строк для подання такої декларації - 09.02.2014 року, відтак, останнім днем строку сплати податкового зобов'язання, визначеного позивачем у декларації, було 19.02.2014 року.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач сплатила податкове зобов'язання саме 19.02.2014 року о 15:56 год., що підтверджується чеком № 5600 від 19.02.2014 року.

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до ст. 24 цього Закону, передбачено, що подання ініціатором до банку або іншої установи - учасника платіжної системи документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі здійснюється протягом операційного часу. Реквізити документів на переказ готівки та особливості їх оформлення встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. При використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Подальший рух платежу перебуває поза зоною контролю платника, який немає можливості ні вплинути на дії банку, ні проконтролювати їх. Тому, платник податків не несе відповідальності за подальші дії банку.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем не були дотримані в повній мірі, що, в свою чергу, зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст.71 КАС України, не представив суду належних і достатніх доказів правомірності прийнятого них рішення.

Суд погоджується з твердженнями позивача про відсутність порушення ним норм податкового законодавства щодо несвоєчасності сплати до держаного бюджету самостійно визначеного податкового зобов'язання.

Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 126 ПК України, а, відтак, немає підстав вважати правомірним спірне податкове повідомлення - рішення, яким ОСОБА_3 визначено суму штрафної санкції за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 4590,56 грн.

Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а спірне податкове повідомлення - рішення, - скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України 182,70 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 14.11.2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 коп., сплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 03.02.2015 року

Суддя Потабенко В.А.