Справа № 2а-4833/11/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р. Справа № 58116/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2011 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова до Головного управління юстиції у Львівській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року Державна податкова інспекція у Сихівському районі міста Львова звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати бездіяльність головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області О. Санжари по виконанню судового рішення неправомірною та зобов'язати звернутися до суду із заявою про роз'яснення змісту виконавчого документа..

На обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до норм Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" та Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку нарахування штрафів за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб" від 04.02.2004 р. №127, порушення податковим органом граничного строку повернення надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб є єдиною підставою для нарахування штрафу органом державного казначейства. Водночас стягнення суми невідшкодованого податку та нарахування штрафу органом державного казначейства на основі постанови суду не передбачено жодним документом.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем під час примусового виконання виконавчого документу були вчинені дії в межах та без порушень чинного законодавства про виконавче провадження.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Державна податкова інспекція у Сихівському районі міста Львова подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову якою позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-УІ), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконанні в Підрозділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавчий лист № 2а-4327/2009 виданий 18.02.2011 року Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова в користь ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб, який підлягає поверненню в сумі 896,58 грн.

Постановою від 15.03.2011 року № ВП 25135457 головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області О.Санжари відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа № 2а-4327/2009 від 18.02.2011 року про стягнення податку з доходів фізичних осіб.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про те, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправної бездіяльності, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до статті 3 Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

В силу вимог статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 34 вказаного Закону у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Частиною 2 ст. 34 Закону передбачено, що у разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа.

Аналізуючи зміст вказаних правових норм, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у такому випадку звернення до суду із заявою про роз'яснення відповідного рішення суду чи змісту виконавчого документа є правом, а не обов'язком державного виконавця.

Поряд з тим, правом на таке звернення наділений і позивач, як сторона виконавчого провадження.

Крім того, в процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем зазначено, що резолютивна частина рішення суду, викладена у виконавчому документі № 2а-4327/2009 виданий 18.02.2011 року Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова в користь ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб, який підлягає поверненню в сумі 896,58 грн та зміст даного виконавчого документа повністю є зрозумілими для державного виконавця.

Відтак колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності заявлених позовних вимог.

Разом з тим, колегія судів погоджується з доводами апелянта про порушення норм процесуального права судом першої інстанції. В той же час зазначає, що такі не призвели до неправильного вирішення справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.06.2011 року у справі № 2а-4833/11/9104 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В.Ніколін