Справа № 805/91/15-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 р. Справа № 805/91/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

11 год. 00 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 грудня 2014 року № , № , №

ВСТАНОВИВ:

Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» заявлено позов до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 грудня 2014 року № , № , № .

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі актів камеральної перевірки даних, задекларованих в уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок, податковим органом були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, відповідно до якого підприємству нараховано суму грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) за порушення абзаців 3-4 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України. Позивач зазначає, що підприємство відповідно до пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України знаходиться на спеціальному режимі оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, не сплачує податок на додану вартість до бюджету, податок перераховується на спеціальний рахунок платника для подальшого використання таких коштів за цільовим призначенням, а отже до нього не може бути застосовані норми абзаців 3-4 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України щодо нарахування штрафу, оскільки не виникло недоплати чи факту заниження податкового зобов'язання. Через канцелярію суду 3 лютого 2015 року позивач надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач через канцелярію суду 31 січня 2015 року надав письмові заперечення, згідно з якими відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті у відповідності до вимог діючого законодавства, в обґрунтування чого пояснив, що сільськогосподарське підприємство має особливий порядок лише для оплати нарахованих зобов'язань з податку на додану вартість, однак, якщо платник податку, який застосовує спеціальний режим оподаткування, самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації з податку на додану вартість, він зобов'язаний дотримуватися вимог статті 50 Податкового кодексу України стосовно нарахування штрафу. Відповідач у запереченнях просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу без участі представника.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Дочірнє підприємство «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 34550446, знаходиться на податковому обліку в Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Донецької області Головного управління Міндоходів у Донецькій області, є платником податку на додану вартість з 11 жовтня 2006 року за № 24, є суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість як сільськогосподарське підприємство, свідоцтво про реєстрацію № 200107701 (НБ № 067319) від 8 лютого 2013 року.

Пунктом 209.1 статті 209 Податкового кодексу України закріплено, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування. Відповідно до пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. У відповідності до підпункту 14.1.179 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Податковим органом (відповідачем у справі) були проведені камеральні перевірки уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість позивача у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2014 року, за серпень 2014 року, наданих у жовтні 2014 року, за вересень 2014 року, наданого у листопаді 2014 року, наслідки яких викладені в актах перевірки від 19 листопада 2014 року № 498/05-19-15-01/34550446, № 499/05-19-15-01/34550446, № 500/05-19-15-01/34550446 відповідно. За висновками камеральних перевірок відповідачем встановлене не нарахування та несплата позивачем до бюджету суми штрафу в розмірі 3% від суми недоплати у зв'язку зі збільшенням суми податку на додану вартість, яка у поточному звітному (податковому) періоді підлягає нарахуванню та спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства в розмірі 7719,9 грн. (7720 грн.) за березень 2014 року, в розмірі 57965,45 грн. (57965 грн.) за серпень 2014 року, в розмірі 78467,85 грн. (78468 грн.) за вересень 2014 року.

На підставі вищенаведених актів перевірки відповідачем відповідно до пункту 120.2 статті 120 Податкового кодексу України за порушення позивачем абзаців 3-4 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 10 грудня 2014 року:

№ , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 7720 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 78468 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 57965 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2014 року до податкового органу було надано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за номером за березень 2014 року, відповідно до якого платником самостійно збільшено суму податку на додану вартість, яка у звітному (податковому) періоді підлягає нарахуванню та спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства в розмірі 154398 грн.

30 жовтня 2014 року до податкового органу було надано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за номером за серпень 2014 року, відповідно до якого платником самостійно збільшено суму податку на додану вартість, яка у звітному (податковому) періоді підлягає нарахуванню та спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства в розмірі 1159309 грн.

12 листопада 2014 року до податкового органу було надано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за номером за вересень 2014 року, відповідно до якого платником самостійно збільшено суму податку на додану вартість, яка у звітному (податковому) періоді підлягає нарахуванню та спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства в розмірі 1589357 грн.

Порядок внесення змін до податкової звітності встановлений нормами статті 50 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені. Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в порушення пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України позивачем не було розраховано та сплачено до бюджету суму штрафу в розмірі трьох відсотків від суми недоплати при наданні уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень, серпень, вересень 2014 року.

Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що оскільки підприємство відповідно до пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України знаходиться на спеціальному режимі оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, то норма пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України до нього не може бути застосована з наступних підстав.

Відповідно до пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Однак, з аналізу статті 50 Податкового кодексу України суд дійшов висновку, що дана норма врегульовує питання виправлення платниками податків помилок, допущених у податковій звітності. Виправлення допущених помилок може бути здійснене одним із таких способів: подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації у встановленій формі або відображення уточнених показників у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період. Як у першому так і в другому випадку, платник податків не звільняється від обов'язку сплатити суму недоплати та штраф. Розмір штрафу відрізняється. Так, у першому випадку (у разі надання уточнюючого розрахунку) він становить три відсотки від суми недоплати, тоді як у другому (відображення суми недоплати у податковій декларації наступного податкового періоду) - п'ять відсотків від суми заниження податкового зобов'язання. У першому випадку сума недоплати та штраф сплачуються до моменту подання уточнюючого розрахунку, а у другому випадку сума недоплати, збільшена на суму штрафу, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку відображається у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання.

Можливість виправлення сільськогосподарським підприємством помилки в сумі податку на додану вартість, яка залишається в розпорядженні такого підприємства, передбачена рядком 25.2 уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість. Сума нарахованого штрафу відображається у графі 6 рядка 26 уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість.

Суд зазначає, що якщо платник податку, який застосовує спеціальний режим оподаткування, самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації з податку на додану вартість, він зобов'язаний виконати вимоги статті 50 Податкового кодексу України з урахуванням положень пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України. Пільга у вигляді залишення податку на додану вартість у розпорядженні сільськогосподарського підприємства не має наслідком відсутність відповідальності та можливість несплати штрафу відповідно до статті 50 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 120.2 статті 120 Податкового кодексу України невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім - п'ятим пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов'язання (недоплати).

Таким чином, податковим органом позивачу правомірно застосовані штрафні (фінансові) санкції спірними податковими повідомленнями-рішеннями за порушення ним абзаців 3-4 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 грудня 2014 року № , № , № , відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 3 лютого 2015 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.