Справа № К/9991/17191/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Київ К/9991/17191/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до сектора медичного забезпечення головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання протиправними дій щодо висновку розслідування,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Уточнивши позовні вимоги, просив визнати протиправною діяльність сектору медичного забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області та скасувати абзац 2 постанови військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в частині того, що травма правої гомілки одержана в результаті нещасного випадку та не пов'язана з виконанням службових обов'язків. Зобов'язати відповідача внести в абзац 2 постанови військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області зміни про те, що поранення (травма, контузія, каліцтво), отримане на шляху прямування на службу, пов'язане з виконанням службових обов'язків.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 лютого 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 13 січня 1982 року по 5 лютого 2000 року проходив службу в органах внутрішніх справ та податкової міліції. 13 серпня 1986 року внаслідок автомобільної аварії позивач отримав травму - відкритий багатооскольчатий перелом обох кісток правої гомілки. Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 3 листопада 2010 року (справа № 2а-811/10) встановлено факт отримання позивачем травми під час слідування на роботу 13 серпня 1986 року.

Згідно акту про нещасний випадок невиробничого характеру № 9 від 17 грудня 2010 року отримана 13 серпня 1986 року ОСОБА_4 травма у вигляді відкритого багатооскольчатого перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням обломків сталася у період проходження служби і відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346 «Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» не пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Аналогічний висновок наведено в акті розслідування нещасного випадку, що стався 13 серпня 1986 року о 07 год. 30 хвилин, від 17 грудня 2010 року та у висновку службового розслідування за фактом отримання травми колишнім дільничним інспектором міліції Попаснянського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області ОСОБА_4 від 17 грудня 2010 року.

30 липня 2011 року військово-лікарська комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області прийняла постанову № 36, що ОСОБА_4 мав травму правої гомілки (13 серпня 1986 року) у вигляді відкритого багатоскалкового перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням відломків, яка одержана в результаті нещасного випадку, проте не пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того що, відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346 (далі - Порядок), у разі коли нещасний випадок стався в період проходження служби під час прямування на службу, то такий випадок не може бути кваліфіковано як нещасний випадок, що трапився при виконанні службових обов'язків.

Згідно п. 3.9 Порядку комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, якщо він стався в період проходження служби під час: перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час; приведення в порядок знарядь праці, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання правил особистої гігієни; проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за дорученням керівника; подання підрозділом шефської допомоги; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; перебування в транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку (у тому числі поранення) пов'язана з виконанням потерпілим службових (трудових) обов'язків або з дією на нього небезпечного чи шкідливого фактора чи середовища; прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об'єкта за дорученням керівника; прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження.

Отже, враховуючи, що серед подій передбачених п. 3.9 вказаного Порядку, прямування на службу відсутнє, то суд першої та суд апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про необхідність визнання цього випадку таким, що пов'язаний з виконанням службових обов'язків, на підставі п. 1.78.2 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001 року № 85, а не Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346, не заслуговують на увагу, оскільки суди прийшли до правильного висновку, що при наявності двох нормативних актів відомчого характеру, які по-різному регулюють одне і те ж питання, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального та процесуального, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк