Справа № 825/727/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2015 р. м. Київ К/800/37968/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Левіної А. А.,

за участю: представника позивача - Сидоренко Н. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної реєстраційної служби України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд" до Державної реєстраційної служби України, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд" звернулось до Державної реєстраційної служби України з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України № 7795290 від 11 листопада 2013 року; зобов'язання зареєструвати за ТОВ «Сівер-Буд» право власності на машиномісце № 21 в будинку 23-А по вул. Вєтрова в м. Києві та видати відповідне свідоцтво про право власності.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

В запереченнях позивач просив залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що 14 жовтня 2013 року позивачем подано заяву про реєстрацію права власності на машиномісце № 21, що знаходиться в підвалі будинку № 23-А по вул. Вєтрова у м. Києві, - на підставі рішенні Господарського суду м. Києва від 27 серпня 2012 у справі № 5011-51/2158-2012.

11 листопада 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Сіволіним М. Ю. Державної реєстраційної служби України прийняте рішення № 7795290 про відмову у державній реєстрації права власності на машиномісце № 21 в підвалі будинку № 23-А по вул. Вєтрова у м. Києві. Підставою для відмови у державній реєстрації права власності на вказане нерухоме майно вказано, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Не погоджуючись з цим рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів частково погоджується з висновками судів.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 3 вказаного Закону, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За змістом ч. 1 ст. 19 вказаного Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень передбачені у ч. 1 ст. 24 вказаного Закону.

За змістом ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно із ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що реєстрація прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводиться і при встановленні майнових прав на таке нерухоме майно.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками судів обох інстанцій, що відповідач під час винесення рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 7795290 від 11 листопада 2013 року діяв з порушенням Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 2 статті 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. При цьому, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Таке втручання не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.

Між тим, задовольнивши позов про зобов'язання зареєструвати право, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, перебрав на себе повноваження та втрутився в дискреційні повноваження реєстраційного органу.

За таких обставин, колегія судів не погоджується з висновками судів про достатність підстав для задоволення позову у такий спосіб.

Окрім цього, вимога про зобов'язання відповідача видати свідоцтво є передчасною у розумінні ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 26. Постанови КМ України від 17 жовтня 2013 року № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому задоволенню не підлягає.

Оскільки висновки судів ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального права, то скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а судові рішення в частині зобов'язати вчинити дії підлягають - скасуванню.

Інші доводи касаційної скарги є необґрунтованими и не спростовують правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статями 220, 221, 223, 224, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Державної реєстраційної служби України задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року в частині зобов'язання відповідача вчинити дії скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер-Буд" до Державної реєстраційної служби України про зобов'язання зареєструвати за ТОВ «Сівер-Буд» право власності на машиномісце № 21 в будинку 23-А по вул. Вєтрова в м. Києві та видати відповідне свідоцтво про право власності відмовити.

В іншій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: