Справа № 826/17868/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2015 року № 826/17868/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Мазур А.С., суддів: Добрянської Я.І., Літвінової А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГолови Державної фіскальної служби України Білоуса Ігора Олеговича
провизнання протиправними дій,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Голови Державної фіскальної служби України Білоуса І.О., в якому просить суд: визнати протиправними дії Голови ДФС України Білоуса І.О. щодо надання інформації, що не відповідає дійсності у пунктах 1 та 5 заяви ОСОБА_1 від 25.06.2014; визнати протиправною бездіяльність Голови ДФС України Білоуса І.О. щодо ненадання відповідей на питання пунктів 2, 4 вказаної заяви.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25.06.2014 звернувся до Міністерства доходів і зборів України із заявою, у якій просив розглянути та вирішити наступні питання: п. 1 - щодо невиконання посадовими особами ДПІ у Печерському районі м. Києва постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2011 у справі № 2а-8626/11/2670; п. 2 - підстави перебування на посаді в органах Міністерства доходів і зборів України Островського О.С., відносно якого винесено численні рішення судів, якими встановлені протиправні дії, бездіяльність, рішення останнього; п. 3 - корупційні діяння з боку керівництва ГУ Міндоходів у м. Києві та керівництва ДПІ у Печерському районі м. Києва при виплаті йому 453000 грн готівкою, відповідно угоди від 23.09.2011 (виплата коштів відбувалась в присутності керівництва ГУ Міндоходів у м. Києві в приміщення ГУ); п. 4 - щодо порушення відповідним органом податкової міліції приписів КПК України та порушення ДПІ у Печерському районі м. Києва постанови КМ України № 1340 щодо відмови винести відповідне рішення відносно майна (конфіскувати, знищити, передати третій особі, повернути власнику, інше), після набрання законної сили рішень судів у кримінальних справах, якими майно визнано таким, що вилучено ОСОБА_1 та таким, що необхідно повернути останньому (кількість та найменування майна визначено у вироку та постанові, які є у Міністерства доходів і зборів України); п. 5 - наявність корупційних дій з боку начальника ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 16.05.2014 та відмову надати інформацію, яка затребувана цією заявою. Зазначає, що на свою заяву отримав відповідь від 07.08.2014 № 602/Д/99-99-08-02-01-14 за підписом Голови ДФС України Білоуса І.О., у якій, на його думку, повністю відсутні відповіді на питання п. 2 і п. 4 заяви від 25.06.2014, та, крім того, на питання п. 1 надана неправдива інформація щодо ненадходження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2011 у справі № 2а-8626/11/2670, а на п. 5 заяви щодо ненадходження до ДПІ звернення від 16.05.20104 - недостовірна інформація. Позивач вважає, що перевірка заяви проведена не об'єктивно, неповно, відповіді, надані на пункти заяви, є не обґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, з підстав, викладених у письмових запереченнях, та пояснив, що звернення ОСОБА_1. від 16.05.2014 та постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2011 у справі № 2а-8626/11/2670 до ДПІ у Печерському районі м. Києва не надходили. Щодо відповіді на п. 2 заяви, представник відповідача зазначив про некоректність вказаного питання.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС України, суд ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на ім'я першого заступника Міністра доходів і зборів України Білоуса І.О. подав заяву від 29.05.2014 щодо особистого прийому, який обґрунтований можливими корупційними діями його заступника ОСОБА_5 У вказаній заяві ставились питання про незаконні дії підлеглих ОСОБА_5 та керівництва ГУ Міндоходів у м. Києві і ДПІ у Печерському районі м. Києва.

Позивачу було запропоновано до особистого прийому у Білоуса І.О. провести попередній розгляд вказаної заяви у заступника Міністра Ноняка М.В. 08.07.2014.

Посилаючись на ст. 40 Конституції України та ст. ст. 19, 22 Закону України «Про звернення громадян», позивач при розгляді скарги за його участі просив вирішити наступні питання:

- п. 1 - щодо невиконання посадовими особами ДПІ у Печерському районі м. Києва постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2011 у справі № 2а-8626/11/2670;

- п. 2 - підстави перебування на посаді в органах Міністерства доходів і зборів України Островського О.С. відносно якого винесено численні рішення судів, якими встановлені протиправні дії, бездіяльність, рішення останнього;

- п. 3 - корупційні діяння з боку керівництва ГУ Міндоходів у м. Києві та керівництва ДПІ у Печерському районі м. Києва при виплаті ОСОБА_1 453000 грн готівкою, відповідно угоди від 23.09.2011 (виплата коштів відбувалась в присутності керівництва ГУ Міндоходів у м. Києві в приміщення ГУ);

- п. 4 - щодо порушення відповідним органом податкової міліції приписів КПК України та порушення ДПІ у Печерському районі м. Києва постанови КМ України № 1340 щодо відмови винести відповідне рішення відносно майна (конфіскувати, знищити, передати третій особі, повернути власнику, інше), після набрання законної сили рішень судів у кримінальних справах, якими майно визнано таким, що вилучено ОСОБА_1 та таким, що необхідно повернути останньому (кількість та найменування майна визначено у вироку та постанові, які є у Міністерства доходів і зборів України);

- п. 5 - наявність корупційних дій з боку начальника ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 16.05.2014 та відмову надати інформацію, яка затребувана цією заявою.

Листом ДФС України від 07.08.2014 № 602/Д/99-99-08-02-01-14 за підписом Голови ДФС України Білоуса І.О. було повідомлено ОСОБА_1 про те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2011 у справі № 2а-8626/11/2670 офіційно до ДПІ не надходила, що унеможливило її виконання уповноваженими працівниками.

Крім того, позивача було проінформовано, що відповідь на звернення останнього від 16.05.2014 не надавалася, оскільки згідно з журналом вхідної кореспонденції до ДПІ вказане звернення не надходило.

Також у вищевказаному листі зазначено, що матеріали перевірки щодо можливих неправомірних дій працівників ДПІ під час виплати ОСОБА_1 коштів у сумі 453000 грн згідно з угодою про примирення сторін між ДПІ та позивачем від 23.09.2011 направлено до прокуратури м. Києва для розгляду в межах компетенції.

Позивач вважає зазначену відповідь неповною та такою, що не відповідає дійсності, так як у ній, на його думку, повністю відсутні відповіді на питання п. 2 і п. 4 заяви від 25.06.2014, на питання п. 1 надана неправдива інформація щодо ненадходження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2011 у справі № 2а-8626/11/2670, а на п. 5 заяви щодо ненадходження до ДПІ звернення від 16.05.2014 вказана недостовірна інформація.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Органи ДФС України з метою забезпечення всебічного розгляду звернень громадян, задоволення їх законних прав та інтересів, визначених Конституцією та законами України, у своїй діяльності керуються, зокрема, Законами України «Про звернення громадян», «Про інформацію», Указами Президента України, зокрема, від 07.02.2009 № 109/2008 «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування», відповідними постановами Уряду, а також безпосередньо внутрішніми наказами, серед яких наказ ДПА України від 18.06.2008 № 395 «Про затвердження Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян в органах державної податкової служби».

Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про звернення громадян» регулюються питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 3 вищезазначеного Закону, скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 18 цього ж Закону визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви та бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст. 22 вказаного Закону керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян. Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Позивач не заперечує того факту, що отримав відповідь від 07.08.2014 № 602/Д/99-99-08-02-01-14 на своє звернення від 25.06.2014, однак зазначив, що відповідь надана неповно, а інформація, яка в ній міститься, є недостовірною.

Щодо надання інформації, що не відповідає дійсності на п. 1 та п. 5 заяви ОСОБА_1 від 25.06.2014 колегія суддів зазначає наступне.

У п. 1 своєї заяви позивач просив розглянути питання щодо невиконання посадовими особами ДПІ у Печерському районі м. Києва постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2011 у справі № 2а-8626/11/2670, на що відповідачем у наданій відповіді зазначено, що вказана Постанова до ДПІ офіційно не надходила, і, як наслідок, зазначене унеможливило її виконання.

Як убачається з матеріалів справи, листом від 01.09.2014 № 2а-8626/11/2670/13507/14 суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П. повідомив позивача про те, що копію повного тексту Постанови від 08.07.2011 у справі № 2а-8626/11/2670 представником ДПІ у Печерському районі м. Києва за довіреністю - Горбанем Іллею Івановичем отримано особисто 15.07.2011.

Разом з тим, у вказаному листі пояснено, що саме представником відповідача на зазначене рішення було подано апеляційну скаргу, яку ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2012 у справі № 2а-8626/11/2670 залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2011 залишено без змін.

Крім того, на п. 5 звернення ОСОБА_1 від 25.06.2014 щодо надання інформації про наявність корупційних дій з боку начальника ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 16.05.2014 та відмову надати інформацію, яка затребувана цією заявою, відповідач у своєму листі від 07.08.2014 № 602/Д/99-99-08-02-01-14 вказав, що звернення позивача від 16.05.2014 до ДПІ не надходило.

У матеріалах справи міститься роздруківка, надана позивачем, про місцезнаходження та стан поштового відправлення, що розшукується з сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», з якої вбачається, що відправлення за номером 759 вручене за довіреністю 19.05.2014.

Проте судом даний доказ не приймається до уваги, оскільки позивачем не додано конверт, яким відправлялась заява ОСОБА_1 від 16.05.2014, з якого б убачалося, що саме вказаний штрихкодовий ідентифікатор за номером 759 зазначений на цьому конверті.

Разом з тим, відповідно до п. 8 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян в органах державної податкової служби, заява позивача від 25.06.2014 була передана до виконання структурному підрозділу Міндоходів - Головному управлінню внутрішньої безпеки (далі - ГУВБ Міндоходів).

Так, ГУ Міндоходів у м. Києві повідомлено ГУВБ Міндоходів про ненадходження до ДПІ у Печерському районі м. Києва звернення громадянина ОСОБА_1. від 16.05.2014 та постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2011 у справі № 2а-8626/11/2670, згідно з обліковими даними вхідної кореспонденції.

Суд звертає увагу, що оскаржувана відповідь надавалась позивачу відповідачем з урахуванням інформації, отриманої від ГУ Міндоходів у м. Києві (листи від 25.07.2014 № 2090/26-15-08-22 та від 01.08.2014 № 2141/26-15-08-22).

Таким чином, суд приходить до висновку, що інформація, яка міститься у листі ДФС України від 07.08.2014 № 602/Д/99-99-08-02-01-14 щодо ненадходження звернення ОСОБА_1 від 16.05.2014 та постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2011 у справі № 2а-8626/11/2670 була надана правомірно, так як при обґрунтуванні відповіді на звернення позивача від 25.06.2014 відповідач керувався інформацією, наданою ГУ Міндоходів у м. Києві.

Стосовно другої вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Голови ДФС України Білоуса І.О., що полягає у ненаданні відповіді на питання п. 2 та п. 4 заяви ОСОБА_1 від 25.06.2014, колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи те, що порушені у зверненні питання пов'язані з незаконним вилученням у ОСОБА_1 товарно-матеріальних цінностей, що в свою чергу вказує на можливе вчинення посадовими особами ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві злочинів у сфері службової діяльності, суд погоджується з доводами відповідача, що ГУВБ Міндоходів не мало можливості надати відповідь на порушені у п. 4 звернення питання без надання правової оцінки діям посадових осіб податкової інспекції органами прокуратури.

Так як, матеріали перевірки листом від 07.08.2014 № 874/5/99-99-08-02-01-16 направлено до прокуратури м. Києва, про що зазначено у листі від 07.08.2014 № 602/Д/99-99-08-02-01-14, то суд приходить до висновку про надання відповідачем об'єктивної відповіді на п. 4 звернення позивача.

Що ж стосується вимоги щодо розгляду питання підстав перебування на посаді в органах Міністерства доходів і зборів України Островського О.С., відносно якого винесено численні рішення судів, якими встановлені протиправні дії, бездіяльність, рішення останнього, суд вважає, що з огляду на нечітко сформульоване питання відповідач не ухилився від відповіді на нього.

Крім того, суд вважає, що вимога ОСОБА_1 щодо розгляду питання про підстави перебування на посаді в органах Міністерства доходів і зборів України Островського О.С., відносно якого винесено численні рішення судів, якими встановлені протиправні дії, бездіяльність, рішення останнього є некоректною.

Отже, колегія суддів не вбачає протиправності у діях Голови ДФС України Білоуса І.О. під час надання відповіді на питання п. 2 та п. 4 заяви позивача від 25.06.2014.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачем розглянуто звернення позивача з дотриманням критеріїв, визначених ч. 3 ст. 2 КАС України та не вчинено протиправних дій чи бездіяльності щодо порушень прав та свобод останнього, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 69, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Голови Державної фіскальної служби України Білоуса Ігора Олеговича про визнання протиправними дій відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді: Я.І. Добрянська

А.В. Літвінова