Справа № 821/1366/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1366/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Незгоди Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання неправомірними дій та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2010 р. № /0,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ у м.Херсоні), в якому просить визнати неправомірними дії відповідача в частині нарахування грошового зобов'язання за продаж автомобіля VOLKSWAGEN GOLF у сумі 22354,65 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 01.10.2010 р. № /0, скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.10.2010 р. № /0, зобов'язати відповідача провести перерахунок податкового зобов'язання за продаж автомобіля VOLKSWAGEN GOLF у розмірі 15 % від суми, вказаної у договорі купівлі-продажу.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем протиправно нараховано грошові зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб виходячи з оціночної вартості транспортного засобу. Даний автомобіль реалізовано через товарну біржу, а тому саме з ціни продажу необхідно нараховувати суму грошового зобов'язання. Також зазначає про те, що відповідачем пропущено строк давності нарахування зобов'язань, оскільки за несвоєчасне подання декларації КпАП передбачено строк - 2 місяці з моменту вчинення правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з вказаних підстав.

Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі інформації, отриманої від УДАІ УМВС України у Херсонській області, була проведена позапланова невиїзна перевірка, під час якої встановлено продаж позивачем транспортного засобу ОСОБА_4 Згідно звіту про незалежну експертну оцінку автомобіля його вартість становить 149031,92 грн., а тому з отриманого доходу ОСОБА_3 повинен був сплатити податок у розмірі 15 %, як це передбачено Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб". Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 16.08.2010 р. по 17.08.2010 р. відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р., за результатами якої складено акт від 24.09.2010 р. № 1062/17-1/НОМЕР_1.

Відповідно до висновків акту під час перевірки встановлено порушення позивачем п.12.1 ст.12, пп. 8.2.1. п.8.2. ст.8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", яке полягає в наступному.

За даними відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України фізична особа ОСОБА_3 29.07.2009 р. зняв з обліку для реалізації транспортний засіб автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF (номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3). Зазначений автомобіль перереєстровано на покупця ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 29.07.2009 р. № 3-1/480, укладеного через товарну біржу "Ізумруд". Згідно звіту про незалежну експертну оцінку вартість автомобіля склала 149031,02 грн. Реалізація автомобіля за таку суму, як вважає ДПІ у м.Херсоні, підтверджується сплатою до Пенсійного фонду збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3 % від його вартості (квитанція від 29.07.2009 р. на суму 4470,93 грн.). Тому доходом платника податку від продажу автомобіля VOLKSWAGEN GOLF слід вважати дохід в розмірі 149031,02 грн. Крім того, в порушення вимог Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" позивачем не подано річну декларацію.

На підставі акту перевірки ДПІ у м.Херсоні прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.10.2010 р. № /0 про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від продажу рухомого майна у сумі 22354,65 грн.

Суд вважає дане рішення ДПІ у м.Херсоні правомірним з наступних підстав.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених Законом.

Згідно пп."ж" п.1.3 ст.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) дохід з джерелом його походження з України - будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді доходів від продажу рухомого майна, якщо факт зміни власника (продажу об'єкта рухомого майна) підлягає державній реєстрації та/або нотаріальному посвідченню згідно із законом України, або якщо місце вручення такого рухомого майна набувачеві знаходиться на території України.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платниками податку є: резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи. Фізична особа-резидент - це фізична особа, яка має місце проживання в Україні (п.1.20 ст.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин)) .

Оподаткування доходів, одержаних від продажу рухомого майна, регламентується статтею 12 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), згідно якого дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону (п.12.1 ст.12 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до п.7.1 ст.7 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), ставка податку з доходів фізичних осіб з 1 січня 2007 року встановлена на рівні 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Водночас, відповідно до п.12.2 ст.12 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) як виняток із пункту 12.1 цієї статті, при продажу одного з об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля, мотоцикла, моторолера або моторного (парусного) човна не частіше одного разу протягом звітного податкового року доходи продавця від зазначених операцій оподатковуються за ставкою в розмірі 1 відсотка від вартості такого об'єкта рухомого майна за умови сплати (перерахування) ним суми державного мита до бюджету або суми плати нотаріусу за нотаріальне посвідчення відповідного договору до такого посвідчення.

Оскільки підтвердження сплати (перерахування) суми державного мита до бюджету або суми плати нотаріусу за нотаріальне посвідчення відповідного договору до такого посвідчення фізичною особою ОСОБА_3 до ДПІ у м.Херсоні не надано, то дохід платника податку від продажу рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою п.7.1 ст.7 такого Закону.

Зміст спору полягає в обґрунтованості визначення бази оподаткування. Відповідач вважає, що податок необхідно обліковувати в залежності від розміру отриманого доходу, але при цьому за основу повинна братись сума не менша суми вартості транспортного засобу, визначеного експертною оцінкою. На думку позивача, базою оподаткування повинен бути дохід, фактично отриманими ним та передбачений договором купівлі-продажу.

Під час розгляду справи судом витребувано та досліджено договір купівлі-продажу від 29.07.2009 р. № 3-1/460, який зареєстровано через товарну біржу "Ізумруд". Позивач зазначає, що сума податку з доходів фізичних осіб повинна розраховуватися з вартості автомобіля, яка зазначена у даному договорі купівлі-продажу. Між тим, у договорі купівлі-продажу від 29.07.2009 р. № 3-1/460 ціна транспортного засобу вказана "договірна", тобто, конкретна ціна автомобіля не визначена. Позивачем не надано жодного доказу того, за яку ціну ним реалізовано автомобіль VOLKSWAGEN GOLF ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача також не змогла пояснити, за яку ціну позивач продав транспортний засіб, мотивуючи відсутністю у ОСОБА_3 будь-яких розрахункових документів.

Статтями 1, 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, яка є обов'язковою й у випадку оподаткування майна згідно з Законом.

Спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. №142/5/2092 затверджено "Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів" з метою її застосування, зокрема, для визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів у разі відчуження та для визначення їх вартості у складі майна фізичних осіб для його декларування (п.п.1.2, 1.4 Методики).

На підставі вищенаведених норм законодавства була проведена експертна оцінка автомобіля, якою встановлено, що вартість автомобіля VOLKSWAGEN GOLF складає 149031,02 грн.

Оскільки договором купівлі-продажу від 29.07.2009 р. № 3-1/460 не визначена ціна транспортного засобу, позивачем не надано жодних доказів підтвердження ціни, за яку ним реалізовано VOLKSWAGEN GOLF, суд погоджується з доводами відповідача, що доходом ОСОБА_3 є дохід від продажу транспортного засобу в сумі 149031,02 грн.

Таким чином, сума податку з доходів фізичних осіб становить 22354,65 грн. (149031,02 грн. х 15 : 100), а тому податкове повідомлення-рішення від 01.10.2010 р. № /0 про донарахування позивачу суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 22354,65 грн. є законним та обґрунтованим.

Доводи позивача про нарахування грошових зобов'язань поза межами строків даності, а саме після сплину 2 місяців з дня вчинення правопорушення, суд вважає безпідставними, оскільки згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ОСОБА_3 нараховано грошові зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на підставі Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. № 2181-III (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 2181), а не притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Строки давності за порушення податкового законодавства на час виникнення спірних правовідносин були врегульовані ст.15 Закону № 2181, згідно якої за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання (пп.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону № 2181). Податкове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного у підпункті 15.1.1 цього пункту, у разі коли: а) податкову декларацію за період, коли виникло податкове зобов'язання, не було подано; б) судом встановлено скоєння злочину посадовими особами платника податків або фізичною особою - платником податків щодо умисного ухилення від сплати зазначеного податкового зобов'язання (пп.15.1.2 п.15.1 ст.15 Закону № 2181).

ОСОБА_3 нараховано грошові зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за 2009 рік згідно податкового повідомлення-рішення від 01.10.2010 р. № /0 на підставі акту позапланової невиїзної перевірки від 24.09.2010 р. № 1062/17-1/НОМЕР_1, тобто в межах строку, визначеного ст.15 Закону № 2181.

Підсумовуючи викладене суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

ОСОБА_3 було заявлено позовні вимоги немайнового та майнового характеру.

Згідно п.1 ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру становить 73,08 грн. (0,06 розміру мінімальної заробітної плати).

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Оскільки ОСОБА_3 просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.10.2010 р. №/0 на суму 22354,65 грн., то судовий збір за адміністративний позов майнового характеру складає 1827 грн. (мінімальний розмір судового збору).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

При подачі адміністративного позову ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у 73,08 грн. за позовні вимоги немайнового характеру, та 182,70 грн. за позовні вимоги майнового характеру, що підтверджується відповідними квитанціями.

Судом за результатами розгляду справи у задоволенні позовних вимог як немайнового так і майнового характеру відмовлено. Таким чином, сума судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 складає 1644,30 грн. (1827 грн. - 182,70 грн.).

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання неправомірними дій та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2010 р. № /0.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09 лютого 2015 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.3.2