Справа № 826/12552/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» в особі Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області до державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» в особі Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

УПФ України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області звернулося до суду першої інстанції із позовом, в якому просило: стягнути з державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» в особі Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах на користь управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій в сумі 172 933, 83 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 позов задоволено частково: стягнуто з Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» в особі Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах (вул. Софії Петровської, 10, м. Київ, 03057, ) на користь управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області заборгованість по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 в розмірі 143 766, 51 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи державне геофізичне підприємство «Укргеофізика» в особі Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах є юридичною особою.

Як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області.

Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області проводить виплату пенсії пенсіонерам, які набули стаж роботи для призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 1 та Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад, показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16.01.2003 № 36.

Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, за відповідачем утворилась заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за період з 01.01.2014 по 30.04.2014 сума витрат становить 172 933,83 грн.

Супровідним листом від 11.02.2014 № 175/04 та від 17.04.2014 № 500/04 УПФ України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на адресу державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» в особі Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах направлено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідно до платіжних доручень відповідачем було сплачено до Пенсійного фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до вимог чинного законодавства за період з 01.01.2014 по 30.04.2014 на загальну суму 159 214, 29 грн, однак, відповідно до наданої управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області довідки від 01.10.2014 № 4217106, заборгованість Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» по відшкодуванню пільгових пенсій станом на 01.10.2014 становить 143 766,51 грн. (а.с. 42). З даного приводу (щодо зменшення суми заборгованості з 172 933, 83 грн. до 143 766,51 грн.) позивачем не подавалося до суду заяви про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до чого такі заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, у зв'язку із частковим погашенням відповідачем заявленої до стягнення суми заборгованості.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області були пред'явлені за період з 01.01.2014 по 30.04.2014, однак, в основу оскаржуваної постанови покладена довідка позивача від 01.10.2014 № 4217106, в якій йдеться про те, що заборгованість державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» в особі Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах станом на 01.10.2014 становить 143 766, 51 грн. Таким чином, відповідач вважає, що під час винесення оскаржуваної постанови суд першої інстанції протиправно вийшов за межі позовних вимог та стягнув заборгованість з відповідача з 01.01.2014 по 01.10.2014.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи за Списком № 1 та Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджуваних Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески, згідно зі статтею першою вказаного Закону - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Однак, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пп. 1 п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 27 та 28). При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1.

Відповідно до п. 6.4 вказаної Інструкції Пенсійний фонд щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надсилає підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій, визначає розмір сум до відшкодування на поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п. 1 ст. 1 та п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на викладене, витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, які відповідач відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зобов'язаний відшкодовувати Пенсійному фонду, у розумінні цього Закону вважаються внесками на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів звертає увагу, що аналіз вищезазначених правових норм дає підстави прийти до висновку, що саме на відповідача покладається обов'язок відшкодування управлінню Пенсійного фонду України фактичних витрат по виплаті і доставці пільгових пенсій підприємства до набуття права на пенсію за віком, призначених на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.04.2011 № К-25361/10.

Статтями 14, 15 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, створені відповідно до законодавства України.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Однак, як підтверджується наявними у справі доказами, всупереч зазначених вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та Інструкції, відповідачем неналежно сплачувались фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій по списку № 2 за період з 01.01.2014 по 30.04.2014, у зв'язку з чим виникла заборгованість до бюджету Пенсійного фонду України.

Попередньо така заборгованість відповідача перед позивачем, відносно чого були заявлені позовні вимоги в даній адміністративній справі, становила 172 933,83 грн.

Вказане зобов'язання відповідача за фактичними витратами на виплату та доставку пільгових пенсій у зазначеній сумі підтверджувалося розрахунком суми відшкодувань фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, направленого страхувальнику супровідним листом від 11.02.2014 № 175/04 та від 17.04.2014 № 500/04.

Однак, добровільно, в строки, встановлені законодавством, зазначений борг відповідачем сплачений не був, зважаючи на що позивач звернувся за стягненням такого боргу в примусовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва.

У відповідності до ч. 3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», територіальний орган Пенсійного фонду має право звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення недоїмки.

Апелянт зазначає, що відповідно до платіжних доручень (які надані до матеріалів справи), відповідачем було сплачено до Пенсійного фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до вимог чинного законодавства за період з 01.01.2014 по 30.04.2014 на загальну суму 159 214, 29 грн.

Однак, відповідно до наданої позивачем довідки від 01.10.2014 № 4217106, заборгованість Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» по відшкодуванню пільгових пенсій станом на 01.10.2014 становить 143 766, 51 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, що були виплачені управлянням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області підлягають відшкодуванню відповідачем.

Доводи апелянта про те, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області були пред'явлені за період з 01.01.2014 по 30.04.2014, а суд першої інстанції протиправно вийшов за межі позовних вимог та стягнув заборгованість з відповідача за період з 01.01.2014 по 01.10.2014 в сумі 143 766, 51 грн. не беруться колегією суддів до уваги, оскільки, згідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, оскільки відповідно до довідки від 01.10.2014 № 4217106 станом на 01.10.2014 заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» становить 143 766, 51 грн., а відповідачем до Пенсійного Фонду сплачено витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, за період з 01.01.2014 по 30.04.2014 на загальну суму 159 214, 29 грн., то з метою повного захисту прав позивача суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та стягнув з відповідача заборгованість в розмірі 143 766, 51 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» в особі Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Василенко Я.М

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 12.02.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.