Справа № 2а/2570/3792/12
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ К/800/13007/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Юрченко В.П.

за участю секретаря судового засідання: Руденко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Державної податкової служби

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року

у справі № 2а/2570/3792/2012

за позовом Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго»

до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року, позов Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (далі - ПАТ «Облтеплокомуненерго»; позивач) до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Державної податкової служби (далі - ДПІ у м. Чернігові ДПС; відповідач) задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 04 грудня 2012 року, № від 04 грудня 2012 року, № від 04 грудня 2012 року. Стягнуто з Державного бюджету України 2 146,00 грн. судових витрат на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго».

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у м. Чернігові ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Облтеплокомуненерго» з питань достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість при здійсненні операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні технології плюс» (попереднє найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Укргазодобування») за червень 2010 року, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнівейс» за червень 2010 року та податку на прибуток за відповідний період, за результатами якої складено акт № 2545/22/03357671 від 30 листопада 2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у м. Чернігові ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04 грудня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 5 214 985,00 грн. (4 171 988,00 грн. - основний платіж, 1 042 997,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції), податкове повідомлення-рішення № від 04 грудня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 243 281,00 грн. (994 625,00 грн. - основний платіж, 248 656,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції), та податкове повідомлення-рішення № від 04 грудня 2012 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 309 412,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення товариством пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 334/94-ВР), підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з неправомірним формуванням валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість при придбанні труб у ТОВ «Юнівейс» та концентрату для очищення систем теплообміну та теплопостачання у ТОВ «Новітні технології плюс» за нікчемними правочинами.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, контролюючий орган, зокрема, вказував на ненадання позивачем транспортної документації на підтвердження товарного характеру поставок труб від ТОВ «Юнівейс», а також невідповідність сум нарахованого ПАТ «Облтеплокомуненерго» податкового кредиту сумам податкових зобов'язань ТОВ «Новітні технології плюс» з огляду на неподання контрагентом до органу державної податкової служби за місцем реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР визначено, що валовими витратами виробництва та обігу є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як з'ясовано судами, фактичне здійснення господарських операцій з придбання позивачем труб у ТОВ «Юнівейс» підтверджується належним чином складеними видатковими та податковими накладними, банківськими виписками.

Придбаний у контрагента товар використано ПАТ «Облтеплокомуненерго» у власній господарській діяльності, про що свідчать наявні в матеріалах справи документи щодо списання труб із складу на ремонт котелень та акти приймання-передачі виконаних робіт з ремонту відповідних котелень.

Доводи відповідача про безтоварний характер проведених операцій з підстав ненадання товариством товарно-транспортних накладних колегія суддів відхиляє, позаяк за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання платником податків товару та його використання у власній господарській діяльності, як у даній ситуації, ненадання транспортної документації не може бути єдиною беззаперечною підставою для висновку про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з огляду на те, що відповідною документацією має бути підтверджено здійснення послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару.

В свою чергу, реальний характер господарських операцій з придбання позивачем концентрату для очищення систем теплообміну та теплопостачання у ТОВ «Новітні технології плюс», як встановлено судами попередніх інстанцій, засвідчується долученими платником до матеріалів справи рахунками-фактурами, податковими та видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, дорученнями на отримання товарно-матеріальних цінностей. Розрахунки між сторонами проведено шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в банку, а також шляхом передачі двадцяти трьох простих векселів.

Податковими органом, крім того, не спростовано, що понесені товариством витрати на придбання концентрату, враховуючи його основний вид діяльності та наявні в матеріалах справи акти списання, безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача, а розглядувані операції здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

При цьому слід враховувати, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника від іншої особи, зокрема, від фактичної сплати постачальником податків до бюджету або від подання ним звітності до органу державної податкової служби за місцем реєстрації, а відтак, якщо останній не виконав свого зобов'язання щодо сплати податків або мінімізував свої податкові зобов'язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника-покупця права на формування даних податкового обліку за наявності факту реального вчинення господарських операцій.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Юрченко В.П.