Справа № 826/19059/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 лютого 2015 року 08:21 № 826/19059/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (відповідач-1) Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (відповідач-2)
про визнання протиправним та скасування рішення № 291 від 30.09.2014 року, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправною бездіяльність, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - відповідач-1, ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) та Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - відповідач-2, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 30.09.2014 року за № 291 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку;

- зобов'язати ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві відобразити в інтегрованій картці платника податку ОСОБА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, сплату нею єдиного податку до бюджету згідно платіжних доручень № 2 від 11.11.2013 року на суму 997,00 грн. (сплата єдиного податку за листопад 2013 pоку), № 2 від 09.01.2014 року на суму 950,33 грн. (сплата єдиного податку за 4-ий квартал 2013 року), № 10 від 07.02.2014 року на суму 1 187,31 грн. (сплата єдиного податку за 1-ий квартал 2014 року), № 15 від 06.12.2013 року на суму 1 031,35 грн. (сплата єдиного податку за 4-ий квартал 2013 року), № 16 від 04.03.2014 року на суму 1 204,62 грн. (сплата єдиного податку за 1-ий квартал 2014 року), № 22 від 08.04.2014 року на суму 1 433,25 грн. (сплата єдиного податку за 1-ий квартал 2014 року), № 27 від 06.05.2014 року на суму 600,00 грн. (сплата єдиного податку за 2-ий квартал 2014 року), № 32 від 06.06.2014 року на суму 574,75 грн. (сплата єдиного податку за 2-ий квартал 2014 року), № 34 від 10.06.2014 року на суму 900,00 грн. (сплата єдиного податку за 2-ий квартал 2014 року); № 39 від 07.07.2014 року на суму 489,45 грн. (сплата єдиного податку за 2-ий квартал 2014 року), № 40 від 07.07.2014 року на суму 1 412,49 грн. (сплата єдиного податку за 3-ій квартал 2014 року), № 44 від 06.08.2014 року на суму 1 434, 42 грн. (сплата єдиного податку за 3-ій квартал 2014 року), № 51 від 10.09.2014 року на суму 629,30 грн. (сплата єдиного податку за 3-ій квартал 2014 року);

- визнати протиправною бездіяльність ДПІ в Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, що полягає у нездійсненні дій по уточненню податкових платежів єдиного податку, сплачених ОСОБА_1

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.12.2014 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 19.01.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 30.09.2014 року за № 291 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку з підстави, визначеної пп. 298.3.2 п. 298.3 ст. 298 Податкового кодексу України, оскільки ОСОБА_1, перебуваючи на обліку в ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві як платник єдиного податку своєчасно та в повному обсязі сплачувала до бюджету вказаний податок за звітні (податкові) періоди 4-ий квартал 2013 року, 1 - 3-ій квартали 2014 року. При цьому, за твердженнями позивача, та обставина, що суми єдиного податку помилково були сплачені позивачем на рахунок органу казначейської служби Подільського району замість Оболонського району по суті не спростовують факт надходження коштів до бюджету м. Києва, а тому обов'язок платника податку по сплаті єдиного податку ОСОБА_1 виконаний, що відповідно виключало можливість виникнення податкового боргу з цього податку. Що ж до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, то остання, як вказує позивач, допустила протиправну бездіяльність, що полягала у невжитті жодних заходів по уточненню природи платежів в сумі 12 844,24 грн., які надійшли в рахунок оплати єдиного податку на казначейський рахунок у Подільському районі м. Києва, що в кінцевому результаті призвело до прийняття спірного рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

19.01.2015 року у судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача-2.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача-2 проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні. Також, в призначеному судовому засіданні представник відповідача-2 надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві вжила всіх відповідних заходів щодо повернення помилково сплачених платником податків коштів у сумі 12 844,24 грн. в порядку ст. 43 Податкового кодексу України за заявою ОСОБА_1 від 07.10.2014 року. Сума таких коштів була перерахована на рахунок органу казначейської служби в Оболонському районі м. Києва 22.10.2014 року, що засвідчується випискою по особовому рахунку УДКСУ у Подільському районі м. Києва.

Відповідач-1 у призначене на 19.01.2015 року судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки у дане судове засідання відповідач-1 суду не повідомляв, клопотань чи заяв про розгляд справи без участі його представника або про відкладення судового засідання не заявляв.

З огляду на викладене вище, суд у судовому засіданні 19.01.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача-1 та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

При цьому, 29.01.2015 року від представника відповідача-1 на вимогу ухвали суду від 19.01.2015 року через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов з додатками, в яких зазначено, що оскільки станом на 30.09.2014 року в КОР платника єдиного податку (ОСОБА_1.) рахувався податковий борг в сумі 9 367,77 грн., періодом нарахування з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року, то у відповідності до норми пп. 298.3.2 п. 298.3 ст. 298, п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України податковою інспекцією правомірно було прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 13.08.2013 року Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією та з 14.08.2013 року перебуває на обліку в ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві як платник податків.

16.08.2013 року ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві видала ОСОБА_1 свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_5, відповідно до якого позивач належить до третьої групи платників податку за ставкою 5 відсотків, а місцем провадження господарської діяльності, що одночасно співпадає із податковою адресою суб'єкта господарювання значиться АДРЕСА_1.

Згодом, 30.09.2014 року Заступником начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві Скрицьким П.К. прийнято рішення за № 291 про анулювання вказаного свідоцтва платника єдиного податку ОСОБА_1 (надалі - Рішення про анулювання свідоцтва) згідно абз. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) та на підставі абз. 8 пп. 298.3.2 п. 298.3 ст. 298 цього Кодексу, а саме: у зв'язку з наявністю податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. З тексту цього Рішення про анулювання свідоцтва вбачається, що висновки про наявність у ОСОБА_1 станом на 30.09.2014 року податкового боргу по єдиному податку в сумі 9 367,77 грн. були попередньо зафіксовані в довідці від 30.09.2014 року № 291/26-54-17-04-28/НОМЕР_1.

Згідно даної довідки від 30.09.2014 року (копія якої наявна в матеріалах справи), за результатами проведеного аналізу картки особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 встановлено, що за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року платнику нарахований єдиний податок в сумі 9 367,77 грн., який не сплачений. Таким чином, станом на 30.09.2014 року в КОР платника по єдиному податку рахується податковий борг перед бюджетом в сумі 9 367,77 грн.

При цьому, документальних доказів на підтвердження проведення перевірок з питань своєчасності сплати ОСОБА_1 єдиного податку за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року та виставлення їй податкової вимоги в порядку ст. 59 ПК України на суму податкового боргу по єдиному податку відповідач-1 суду не подав та письмових відомостей про вчинення таких дій не повідомив.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

В силу положень ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим зобов'язанням в розумінні ПК України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

У відповідності до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу «грошове зобов'язання платника податків» - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Нормами п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за певні базові звітні (податкові) періоди, що в тому числі дорівнює - календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (пп. 49.18.2).

Одночасно, нормами п. 291.1 ст. 291 ПК України встановлено, що у цій главі встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Згідно абз. 2 п. 294.1 і п. 294.2 - 294.3 ст. 294 зазначеного Кодексу, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої - шостої груп є календарний квартал. Такий податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Для суб'єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому таким особам виписано свідоцтво платника єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також нормами п. 295.3 і п. 295.4 ст. 295 ПК України, що кореспондуються з положеннями процитованої норми п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу, встановлено, що платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал. Сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси.

У відповідності до п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи (п. 38.3 ст. 38 ПК України).

Згідно абз. 1 і 3 п. 87.1 ст. 87 цього Кодексу, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

В силу норм пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

Відповідно до норм ПК України, однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку є факт існування податкового боргу у такого платника податку. А саме згідно п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу в тому числі, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків зборів, визначених Податковим кодексом України, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (п. 299.11 ст. 299 ПК України).

Згідно з п. 300.1 ст. 300 ПК України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Під час судового розгляду справи на підставі додатково наданих представниками сторін документів до матеріалів справи встановлено, що 19.02.2014 року, 20.05.2014 року та 19.08.2014 року в обліковій картці платника єдиного податку позивача за 2014 рік, що заведена в ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, були нараховані до сплати суми податкових зобов'язань по єдиному податку, задекларовані ОСОБА_1 в своїх податкових деклараціях платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 23.01.2014 року № НОМЕР_2 в сумі 2 978,41 грн. (граничний термін сплати до бюджету 19.02.2014року), від 14.04.2014 року № НОМЕР_3 в сумі 3 825,19 грн. (граничний термін сплати до бюджету 20.05.2014 року) та від 21.07.2014 року № НОМЕР_4 (граничний термін сплати до бюджету 19.08.2014 року).

11 листопада та 06 грудня 2013 року, 09 січня, 07 лютого, 04 березня, 08 квітня, 06 травня, 06 і 10 червня, 07 липня, 06 серпня та 10 вересня 2014 року позивач ініціював сплату єдиного податку за 4-ий квартал 2013 року та 1 - 3-ий квартали 2014 року до бюджету на рахунок органу казначейської служби в Подільському районі м. Києва шляхом подання платіжних доручень від 11.11.2013 року № 2 на суму 997,00 грн., від 06.12.2013 року № 15 на суму 1 031,35 грн., від 09.01.2014 року № 2 на суму 950,33 грн., від 07.02.20014 року № 10 на суму 1 187,31 грн., від 04.03.2014 року № 16 на суму 1 204,62 грн., від 08.04.2014 року № 22 на суму 1 433,25 грн., від 06.05.2014 року № 27 на суму 600,00 грн., від 06.06.2014 року № 32 на суму 574,72 грн., від 10.06.2014 року № 34 на суму 900,00 грн., від 07.07.2014 року № 39 на суму 489,45 грн., від 07.07.2014 року № 40 на суму 1 412,49 грн., від 06.08.2014 року № 44 на суму 1 434,42 грн. і від 10.09.2014 року № 51 на суму 629,30 грн. до банку (копії платіжних доручень ОСОБА_1 наявні в матеріалах справи).

Загальна сума коштів у розмірі 12 844,24 грн. згідно таких платіжних доручень була перерахована банком на вказаний у платіжних документах клієнта рахунок Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва (надалі - УДКСУ у Подільському районі м. Києва) відповідно 12.11.2013 року, 06.12.2013 року, 09.01.2014 року, 07.02.2014 року, 04.03.2014 року, 08.04.2014 року, 06.05.2014 року, 06.06.2014 року, 10.06.2014 року, 07.07.2014 року, 06.08.2014 року та 10.09.2014 року в повному обсязі, як єдиний податок за відповідні звітні періоди (що засвідчується наявною матеріалах справи випискою ПАТ «ПроКредит Банк» (МФО 320984) по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_6 за період з 01.11.2013 року по 31.10.2014 року та не заперечується відповідачем-2).

Таким чином, внаслідок недотримання позивачем порядку сплати єдиного податку, передбаченого п. 295.4 ст. 295 ПК України, протягом періоду з 19.02.2014 року по 22.10.2014 року в обліковій картці платника єдиного податку за ОСОБА_1 (тобто, за місцем обліку в ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) номінально обраховувався податковий борг з названого податку, в т.ч. станом на 30.09.2014 року в сумі 9 367,77 грн.

Саме дана обставина стала підставою для прийняття спірного у даній справі Рішення про анулювання свідоцтва. При цьому, суд звертає увагу на те, що в порушення вимог норми п. 299.11 ст. 299 ПК України, відповідач-1 не вжив заходів щодо проведення перевірки, в порядку визначеному главою 8 «Перевірки» ПК України, для з'ясування допущення ОСОБА_1 порушення норм податкового законодавства в частині повної та своєчасної сплати податку, а обмежився лише поверхневим аналізом даних облікової картки платника єдиного податку позивача.

До таких висновків відповідача-1 про наявність у позивача станом на 30.09.2014 року реального податкового боргу по єдиному податку суд ставиться критично, оскільки наявними матеріалами справи підтверджується фактична сплата позивачем сум податку до бюджету.

Більш того, 07.10.2014 року позивач звернувся до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві із письмовою заявою, де просив перерахувати грошові кошти в сумі 12 844,24 грн., помилково сплачені як єдиний податок на рахунок УДКСУ у Подільському районі м. Києва згідно платіжних доручень (перелік яких був наведений вище по тексту), до ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на відповідний рахунок УДКСУ в Оболонському районі м. Києва.

Відповідно до письмових пояснень відповідача-2, сума коштів у розмірі 12 844,24 грн., як сума надміру сплачених коштів, перераховано 22.10.2014 року на відповідний рахунок УДКСУ в Оболонському районі м. Києва, згідно платіжного документу від 21.10.2014 року № 8546-20, що засвідчується випискою по особовому рахунку УДКСУ у Подільському районі м. Києва. Вчинення відповідачем-2 таких дій на думку суду цілком відповідала вимогам норм ст. 43, абз. 2 п. 295.6 ст. 295 ПК України.

За даними витягу з облікової картки платника єдиного податку ОСОБА_1 за 2014 рік, що наявна в матеріалах даної справи, 22.10.2014 року сума коштів у розмірі 12 844,24 грн. зарахована в рахунок оплати податкових зобов'язань по єдиному податку згідно платіжного доручення від 22.10.2014 року № 8576-20. Станом на 30.11.2014 року в КОР платника податку позивача обліковувалася переплата по єдиному податку в сумі 1 500,77 грн.

При цьому, порушення позивачем порядку сплати єдиного податку не за місцем податкового обліку в дійсності не призвело до ненадходження сум такого податку до бюджету. Нормами ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу передбачено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок Державного бюджету України. Забороняється акумулювати ці платежі на рахунках контролюючих органів (органів, що контролюють справляння надходжень бюджету), за винятком установ України, які функціонують за кордоном (порядок зарахування до бюджету їх коштів визначається окремо Кабінетом Міністрів України).

Згідно ч. 2 і 5 ст. 78 цього Кодексу, казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, відповідно до статті 43 цього Кодексу.

Податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до місцевих бюджетів податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів місцевих бюджетів відповідно до законодавства.

В даному випадку з документів наданих позивачем і відповідачем-2 вбачається наявність коштів в розмірі 12 844,24 грн. на рахунку органу казначейської служби України, відповідального за обслуговування бюджетних коштів.

З огляду на наведене вище, суд погоджується з доводами позивача про протиправність рішення відповідача-1 від 30.09.2014 року № 291 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, та вважає

В силу норми пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України, яка кореспондується з наведеними вище положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною третьою ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Що ж до решти позовних вимог позивача, то суд не вбачає правових підстав для їх задоволення, оскільки матеріалами справи спростовується факт допущення відповідачем-2 протиправної бездіяльності по відношенню до сум коштів, помилково перерахованих позивачем в оплату єдиного податку за неосновним місцем податкового обліку. Також, станом на день звернення позивача із позовом до суду за даними облікової картки платника єдиного податку ОСОБА_1 за 2014 роки суми коштів в розмірі 12 844,24 грн., що були сплачені ОСОБА_1 до бюджету, згідно платіжних доручень від 11.11.2013 року № 2, від 06.12.2013 року № 15, від 09.01.2014 року № 2, від 07.02.20014 року № 10, від 04.03.2014 року № 16, від 08.04.2014 року № 22, від 06.05.2014 року № 27, від 06.06.2014 року № 32, від 10.06.2014 року № 34, від 07.07.2014 року № 39, від 07.07.2014 року № 40, від 06.08.2014 року № 44 і від 10.09.2014 року № 51, проведені в такій картці в повному обсязі та сума заборгованості по єдиному податку відсутня, а тому наразі відсутній факт порушення прав та інтересів позивача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення від 30.09.2014 року № 291. В іншій частині позову суд дійшов висновку про відмову в їхньому задоволенні.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 291 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30.09.2014 року.

3. В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок