Справа № 2а/1770/2300/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/27409/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12.07.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012

у справі № 2а/1770/2300/11

за позовом Приватного підприємства «СПІРІТ - РВ»

до Державної податкової інспекції у м. Рівне, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «СПІРИТ-РВ» звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівне, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.07.2011 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12.07.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку. В скарзі просить скасувати оскаржувані рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішення спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена документальна невиїзна (камеральна) перевірка податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2010 року Приватного підприємства "СПІРІТ - РВ", за результатам якої складений акт № 706 від 03.08.2010 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР.

На підставі зазначеного акту фіскальним органом прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/15-209 від 07.12.2010, яким визначено позивачу суму податкового зобов'язання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на додану вартість в сумі 110700,67.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 01.04.2009 року між позивачем, ТОВ "Торговий дім "Алкотрейд" та ТОВ "Котовський винзавод" було укладено трьохсторонній договір, за яким ТОВ "Торговий дім "Алкотрейд" виступає Продавцем, позивач - Покупцем, а ТОВ "Котовський винзавод" - Виробником.

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено бюджетне відшкодування як суму, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.п.7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.п.7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п.п.7.7.1, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

За приписами п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 вказаного Закону, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.6.1 ст.6 та ст.81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5 цієї ж статті встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп.7.2.6 цього пункту).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковий кредит позивачем був сформований на підставі належним чином оформлених податкових накладних за фактично придбаний з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що на момент здійснення та відображення у бухгалтерському та податковому обліку позивача спірних господарських операцій його контрагент був зареєстрований як суб'єкт господарювання та взяті податковими органами на облік як платники податків, в тому числі, податку на додану вартість.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Державна податкова інспекція у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12.07.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012 у справі № 2а/1770/2300/11 слід відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державна податкова інспекція у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби відхилити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12.07.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012 у справі № 2а/1770/2300/11залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко