Справа № 806/4664/14
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Житомир справа № 806/4664/14

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання - Галайба І.Б.,

за участю: представника позивача - Мухіна М.М.,

представника відповідача - Бех А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малосілка-Агро" до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

встановив:

16 жовтня 2014 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Малосілка-Агро» (далі - ТОВ «Малосілка-Агро») із позовом до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Бердичівська ОДПІ) із позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 вересня 2014 року №.

У позовній заяві ТОВ «Малосілка-Агро» вказало, що Бердичівською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Малосілка-Агро» з питання достовірності визначення суми податкового зобов'язання та суми податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2014 року, а також походження, транспортування та зберігання продукції, реалізованої у червні 2014 року. За результатами перевірки відповідачем було складено акт перевірки №1521/22-00/36533066 від 20 серпня 2014 року. На підставі вказаного акта перевірки Бердичівською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 15 вересня 2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 190283 грн 00 коп., з яких 152226 грн 00 коп. основний платіж та 38057 грн 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції. Просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 вересня 2014 року № прийняте Бердичівською ОДПІ.

Ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

З 5 серпня 2014 року до 11 серпня 2014 року посадовими особами Бердичівської ОДПІ на підставі наказу від 5 серпня 2014 року №583 та направлень від 5 серпня 2014 року №158-159 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Малосілка-Агро» з питання достовірності визначення суми податкового зобов'язання та суми податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2014 року, а також походження, транспортування та зберігання продукції, реалізованої у червні 2014 року (Том №1 а.с.213, 215).

За результатами перевірки відповідачем було складено акт перевірки №1521/22-00/36533066 від 20 серпня 2014 року у якому зроблено висновок про порушення товариством: пункту 187.1 статті 187, пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України, у результаті чого ТОВ «Малосілка-Агро» було занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету по податковій декларації з податку на додану вартість (загальна) за червень 2014 року в сумі 152226 грн 00 коп., у тому числі: за червень 2014 року - на суму 152226 грн 00 коп.; пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187, пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України, у результаті чого ТОВ «Малосілка-Агро» завищено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) на загальну суму 152226 грн 00 коп., у тому числі: за червень 2014 року - на суму 152226 грн 00 коп. (Том №1 а.с.231-232).

Не погодившись із викладеними в акті перевірки висновками податкового органу, ТОВ «Малосілка-Агро» направило до Бердичівської ОДПІ заперечення за №0309 від 3 вересня 2014 року (Том №1 а.с.236-241).

10 вересня 2014 року за №15477/10/06-03-22 Бердичівська ОДПІ надіслала відповідь на заперечення ТОВ «Малосілка-Агро», відповідно до якої висновки до акта перевірки залишились не зміненими (Том №1 а.с.244-250).

На підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки від 20 серпня 2014 року №1521/22-00/36533066 Бердичівською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 15 вересня 2014 року № яким збільшено ТОВ «Малосілка-Агро» суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 190283 грн 00 коп., з яких 152226 грн 00 коп. основний платіж та 38057 грн 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції (Том №2 а.с.2).

Представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог стосовно заниження підприємством суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету по податковій декларації з податку на додану вартість пояснив, що всі необхідні первинні бухгалтерські документи на підтвердження взаємовідносин підприємства з ТОВ «СТ «Агроінвест» та з ДП «Сантрейд» під час перевірки були надані у повному обсязі, про що зазначено також в акті перевірки. Господарська операція щодо продажу насіння соняшника власного виробництва ДП «Сантрейд» є підтвердженою належними документами, а висновок контролюючого органу стосовно відсутності доказів про реальність вказаної господарської операції суперечить фактичним обставинам справи та документам, що були надані під час перевірки. Представник позивача пояснив, що вирощування насіння соняшника, яке було реалізовано ДП «Сантрейд» у червні 2014 року є діяльністю, яка відповідає згідно Українського класифікатора товарів зовнішньо економічної діяльності (далі - УКТЗЕД) коду видів економічної діяльності (далі - КВЕД) 01.11.0 «Вирощування зернових та технічних культур», відтак дохід, отриманий від реалізації таких біологічних активів є доходом реалізації сільськогосподарського товару власного виробництва.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні оскільки прийняте податковим органом рішення відповідає вимогам чинного законодавства та є правомірним з підстав, викладених у письмових запереченнях (Том №2 а.с.140-145). Пояснила, що ТОВ «Малосілка-Агро» звільнено в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів власного виробництва, згідно із спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства. У періоді з 1 червня 2014 року до 30 червня 2014 року ТОВ «Малосілка-Агро» звітувалось по 2-х видах податкової декларації з податку на додану вартість, а саме: звітна декларація та скорочена декларація з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) на загальну суму 150892 грн 00 коп. Під час перевірки встановлено, що у фінансово-господарських операціях ТОВ «Малосілка-Агро» вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, та не мають реального товарного характеру.

Правовідносини у даній справі регулюються Податковим кодексом України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

В акті перевірки встановлено, що ТОВ «Малосілка-Агро» у період з 1 червня 2014 року до 30 червня 2014 року звітувалось по двох видах податкової декларації з податку на додану вартість, а саме: звітна декларація та скорочена декларація (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) (Том №1 а.с.13-21). За вказаний період підприємством задекларовано податкових зобов'язань зі сплати податку на додану вартість у сумі 0,00 грн. Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період з 1 червня 2014 року до 30 червня 2014 року встановлено їх заниження на суму 152226 грн 00 коп. Таких висновків контролюючий орган дійшов на тій підставі, що підприємство 24 червня 2014 року одержало на розрахунковий рахунок в банку грошові кошти від ДП «Сантрейд» в сумі 913358 грн 94 коп., в тому числі податок на додану вартість в сумі 152226 грн 00 коп. як оплату за реалізоване у червні 2014 року насіння соняшника урожаю 2013 року. Враховуючи те, що перевіркою встановлено, що фактичної реалізації сільськогосподарських товарів, а саме насіння соняшника для ДП «Сантрейд» у червні 2014 року не відбулось, зазначена сума коштів не являється коштами, одержаними від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва, та відповідно сума податку на додану вартість від даної операції не може оподатковуватись відповідно до пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України. Перевіркою відображених у рядку 1 Декларацій з податку на додану вартість «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» показників за перевіряємий період у загальній сумі 418726 грн 00 коп. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій із реалізації продукції власного виробництва (вирощеного насіння соняшника), а саме: реалізація товару (насіння соняшника) відбулась згідно з договором від 4 червня 2014 року №04/06/1 укладеним між ТОВ «Малосілка-Агро» та ТОВ «СТ Агроінвест». Після чого сторонами було здійснено повернення товару продавцю. Під час перевірки встановлено наявність договірних відносин позивача з приводу поставки товару та його транспортування. Однак облікових даних відносно залишків насіння соняшника станом на 1 січня 2014 року та станом на 1 червня 2014 року на збереженні у ТОВ «Малосілка-Агро» позивачем не надано. Фактично товар покупцем зі складу покупця одержано не було. Сторонами було здійснено повернення товару продавцю, фактично товар покупцем зі складу покупця одержано не було. (Том №1 а.с.218-219, 221-222, 226-227, 229-231).

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу з огляду на наступне.

Стосовно заниження підприємством суми податкового зобов'язання та суми податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2014 року, що підлягає сплаті до бюджету по податковій декларації з податку на додану вартість (загальна декларація) та скороченій декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) в сумі 152226 грн 00 коп.

Встановлено, що основними видами діяльності ТОВ «Малосілка-Агро» згідно статуту підприємства та за КВЕД-2010 зазначеними у довідці Управління статистики АБ№532717 від 26 вересня 2012 року є 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.19 вирощування інших однорідних і дворічних культур (Том №1 а.с.180-182). ТОВ «Малосілка-Агро» зареєстроване як сільськогосподарське підприємство суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість (Том №1 а.с.194).

4 червня 2014 року між TOB «CT Агроінвест» (Покупець) та TOB «Малосілка-Агро» (Продавець) було укладено договір №04/06/1 (Том №1 а.с.55-56). Згідно з пунктом 1.1 вказаного договору TOB «Малосілка-Агро» передає у власність TOB «CT Агроінвест», а TOB «CT Агроінвест» оплачує насіння соняшника у кількості 200 тонн. Відповідно до пункту 2.1 договору товар поставляється на умовах самовивозу зі складу продавця: с.Семенівка, Житомирська обл. Згідно правил Інкотермс 2000. До того моменту як покупець забере товар, товар знаходиться на зберіганні на складі продавця: с.Семенівка, Житомирська область. Пунктом 2.2 договору передбачено, що товар вважається переданим продавцем та прийнятим покупцем у момент фактичного отримання товару по товарно-транспортній накладній і підписання уповноваженими матеріально-відповідальними особами документів. Згідно з пунктом 4.1 договору ціна за одиницю товару насіння соняшника 4920 грн 00 коп. за 1 тонну разом з податком на додану вартість та його загальна вартість складає 984000 грн 00 коп. разом з податком на додану вартість. Пунктом 4.2 договору встановлено, що за поставлений товар проводиться шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на підставі договору за фактом передачі товару у транспорт покупця (Том №1 а.с.55).

На підтвердження реального здійснення господарської операції в матеріалах справи містяться: накладна №5 від 4 червня 2014 року на реалізацію насіння соняшника урожаю 2013 року у кількості 185 тонн на загальну суму 910200 грн 00 коп. у тому числі податок на додану вартість 151700 грн 00 коп. (Том №1 а.с.47), податкова накладна від 4 червня 2014 року №5/2 (Том №1 а.с.48), яка відповідає вимогам частини 2 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон України №996-XIV) та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Після здійснення господарської операції товар був повернутий продавцю, що підтверджується наступними первинними документами: додатковою угодою від 10 червня 2014 року про розірвання договору №04/06/1 (Том №2 а.с.130), розрахунком коригування кількісних та вартісних показників від 10 червня 2014 року №6/2 до податкової накладної від 4 червня 2014 року №5/2 (Том №1 а.с.49), накладною повернення постачальнику від 10 червня 2014 року №7 на повернення 185 тонн насіння соняшника (Том №1 а.с.50), податковою накладною №7/2 від 12 червня 2014 року (Том №1 а.с.51), накладною №6 від 12 червня 2014 року (Том №1 а.с.52), розрахунком коригування кількісних та вартісних показників від 17 червня 2014 року №8/2 до податкової накладної №7/2 від 12 червня 2014 року (Том №1 а.с.53), накладною повернення постачальнику від 17 червня 2014 року №9 (Том №1 а.с.54).

2 червня 2014 року між ТОВ «СТ Агроінвест» (Перевізник) та ТОВ «Малосілка-Агро» (Замовник) укладено договір №П-141 (Том №1 а.с.63-64). Відповідно до пункту 1.1 договору перевізник зобов'язується надавити послуги з перевезення вантажів автомобілями. Пунктом 1.2 Замовник зобов'язується надавати для перевезення вантаж, а перевізник - приймати його та номенклатурою та доставляти у вказані замовником пункти. Згідно з пунктом 1.3 договору вартість перевезення вантажу по маршруту, вказаному замовником, визначена та зафіксована в актах приймання-передачі наданих послуг. Остаточна сума наданих послуг - згідно акта приймання-передачі наданих послуг (Том №1 а.с.63).

На підтвердження фактичного виконання умов вказаного договору в матеріалах справи містяться: товарно-транспортні накладні від 19 червня 2014 року (Том №1 а.с.39-43), акт надання послуг від 30 червня 2014 року №462 (Том №1 а.с.44), рахунок на оплату послуг від 30 червня 2014 року №454 (Том №1 а.с.45), податкова накладна від 30 червня 2014 року №68 (Том №1 а.с.46), яка відповідає вимогам частини 2 статті 9 Закону України №996-XIV та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, специфікація №1 (Том №1 а.с.243), які виписані за фактом оплати послуг 30 червня 2014 року, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, що перевозили товар (Том №1 а.с.242, Том №2 а.с.131-134).

13 червня 2014 року між TOB «Малосілка-Агро» (Продавець) та ДП «Сантрейд» (Покупець) укладено договір поставки №684602 (Том №1 а.с.27-30). Згідно пункту 1.1 договору продавець зобов'язується продати та поставити, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти товар (насіння соняшникове урожаю 2013 року), насипом, у відповідності до умов договору. Пунктом 4.1 договору встановлено, що ціна товару без податку на додану вартість 4091 грн 67 коп. за одну метричну тону. Згідно з пунктом 4.3 договору у вартість товару входять всі витрати продавця пов'язані із зберіганням, з переоформленням товару на покупця, а також інші витрати продавця, понесені ним до моменту поставки товару на умовах цього договору включаючи витрати по доведенню товару до якісних показників відповідно до цього договору (Том №1 а.с.27). Відповідно до 5.1 продавець зобов'язується здійснити поставку товару на умовах EXW (франко - зерновий склад/елеватор) відповідно до правил Інкотермс 2010» - TOB «Вільнянський елеватор», що розташований: 70020 Запорізька обл. м.Вільнянськ, вул.Елеваторна, 3 (Том №1 а.с.27). Додаток №1 до договору поставки №684602 від 13 червня 2014 року «Про відповідальність постачальника за порушення вимог податковою законодавства», яким передбачено відповідальність продавця у разі порушення ним вимог податкового законодавства (Том №1 а.с.31-32).

На підтвердження фактичного виконання умов вказаного договору в матеріалах справи містяться: акти руху зерна (Том №1 а.с.22-23), складська книга (Том №1 а.с.24-26), виписка банку (Том №1 а.с.34), податкова накладна від 19 червня 2014 року №9/2, яка відповідає вимогам частини 2 статті 9 Закону України №996-XIV та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (Том №1 а.с.35), рахунок №7 від 19 червня 2014 року (Том №1 а.с.36), накладна №7 від 19 червня 2014 року (Том №1 а.с.37), акт прийому-передачі від 19 червня 2014 року №1393, складений за участю TOB «Вільнянський елеватор» про те, що TOB «Малосілка-Агро» передало, а ДП «Сантрейд» прийняло насіння соняшника у кількості 186 грн 02 коп. (Том №1 а.с.38), надходження вказаного товару на ім'я ДП «Сантрейд» підтверджено складською квитанцією №1393 від 19 червня 2014 року (Том №2 а.с.5), карткою аналізу зерна (Том №2 а.с.5-6).

Стосовно походження та зберігання продукції, реалізованої у червні 2014 року.

В матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують факт того, що вирощене насіння соняшника є сільськогосподарським товаром власного виробництва, а саме: договори оренди землі у громадян (Том №2 а.с.63-121), виписка банку від 8 серпня 2014 року про оплату оренди основних засобів, насіння та транспортне перевезення (Том №1 а.с.33), акт використання насіння та посадкового матеріалу (Том №1 а.с.89), виписка банку про оплату добрив (Том №1 а.с.92), журнали реєстрації довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей (Том №1 а.с.177-178), акт №1 від 10 жовтня 2013 року (обмолот соняшника) (Том №1 а.с.179), договори купівлі-продажу нафтопродуктів від 8 листопада 2012 року №429/11/12 (Том №1 а.с.57-59), від 1 жовтня 2013 року №ДТ-01/10-1 (Том №1 а.с.67-69), договір безвідсоткової позики дизпалива від 1 квітня 2013 року (Том №1 а.с.75-77), накладні на соняшник №1 від 1 травня 2013 року, №3 від 31 травня 2013 року, №5 від 15 червня 2013 року, №1 від 4 жовтня 2013 року, №1 від 23 жовтня 2013 року, №6 від 24 жовтня 2013 року, №1 від 2 жовтня 2013 року, №2 від 2 жовтня 2013 року, №3 від 3 жовтня 2013 року, №4 від 3 жовтня 2013 року, №5 від 4 жовтня 2013 року, №6 від 4 жовтня 2013 року, №7 від 5 жовтня 2013 року, №8 від 5 жовтня 2013 року, №9 від 8 жовтня 2013 року, №10 від 8 жовтня 2013 року, №11 від 9 жовтня 2013 року, №12 від 9 жовтня 2013 року (Том №1 а.с.101-102, 124, 141, 150-151, 165-176), виписки банку на оплату договорів оренди/суборенди та ін. (Том №1 а.с.88, 137, 140), податкові накладні на дизпаливо від 31 травня 2013 року №1123, від 1 жовтня 2013 року №24, від 23 жовтня 2013 року №38 (Том №1 а.с.98, 135, 138), накладні на відпуск паливно-мастильних матеріалів від 31 травня 2013 року №002-1207, від 2 жовтня 2013 року №053-3088 (Том №1 а.с.99, 136), звіти про рух пального (Том №1 а.с.103, 123, 134), лімітно-забірні картки (Том №1 а.с.104-1093, 125-128, 142-149), подорожні листи (Том №1 а.с.110-122, 129-133, 152-164), видаткова накладна на дизпаливо від 23 жовтня 2013 року №456 (Том №1 а.с.139), договори зберігання сільськогосподарської продукції від 2 жовтня 2013 року №03/10 та №17 (Том №1 а.с.84-85), договори суборенди основних засобів від 1 квітня 2012 року та акти прийому-передачі орендованого майна (зерносклад, сівалка, оприскувач та ін.) (Том №1 а.с.78-83), договір поставки засобів захисту рослин від 4 квітня 2013 року №А409 (Том №1 а.с.60-62), податкові накладні від 5 квітня 2013 року №575 та від 24 квітня 2013 року №2404084 (Том №1 а.с.90, 94), видаткові накладні від 8 квітня 2013 року №А474, від 24 квітня 2013 року №240448 (Том №1 а.с.91, 95), акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив (Том №1 а.с.93, 97), виписка банку на оплату засобів захисту рослин (Том №1 а.с.96), договір на виконання робіт по збиранню врожаю від 10 жовтня 2013 року №10 (Том №1 а.с.65-66), договір купівлі насіння від 18 березня 2013 року №15ПНЗМ та доповнення до вказаного договору №1/п (Том №1 а.с.70-73, 74), податкова накладна на насіння соняшнику від 29 березня 2013 року №170 (Том №1 а.с.86), видаткова накладна на насіння соняшнику від 12 квітня 2013 року №322 (Том №1 а.с.87), платіжне доручення від 31 березня 2013 року №52 (Том №2 а.с.135).

На підприємстві працюють троє працівників по сумісництву. На період проведення сільськогосподарських робіт підприємством додатково залучаються 12 найманих працівників за договорами цивільно-правового характеру. Протягом 2013 року підприємством сплачено податку з доходів фізичних осіб у сумі 16760 грн 72 коп., у 2014 році - 15019 грн 75 коп., у тому числі плата за користування паями, вказані обставини підтверджуються актом перевірки (Том №1 а.с.230).

Згідно з підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Частина 1 статті 9 Закону України №996-XIV визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України №996-XIV встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В листах Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 та від 01 листопада 2011 року №1936/11/13-11 проаналізовано відповідні законодавчі акти щодо формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами та наголошено на тому, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Пункт 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, визначає, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 186.1 статті 186 Податкового кодексу України місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 209.2 статті 209 Податкового кодексу України встановлено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 209.7 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Відповідно до підпункту 209.17.1 пункту 209.17 статті 209 Податкового кодексу України дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства поширюється на вирощування зернових та технічних культур (01.11.0 КВЕД) вирощування зернових культур на зерно для продовольчого споживання, на корм, на насіння.

З огляду на викладене господарські операції ТОВ «Малосілка-Агро» з контрагентами TOB «CT Агроінвест» та ДП «Сантрейд» є підтвердженими належними документами та мають характер реально здійснених господарських операцій. Вирощування насіння соняшника, яке було реалізоване ДП «Сантрейд» у червні 2014 року є діяльністю, яка відповідає виду діяльності товариства за КВЕД 01.11.0 «Вирощування зернових та технічних культур», отже і дохід, отриманий від реалізації вирощеного насіння соняшника є доходом від продажу сільськогосподарських товарів власного виробництва, а тому позивач правомірно задекларував податок на додану вартість за червень 2014 року у розмірі 152226 грн 00 коп. з операції по реалізації насіння соняшника (врожаю 2013 року) контрагенту ДП «Сантрейд» із застосуванням спеціального режиму оподаткування, зазначеного в статті 209 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 15 вересня 2014 року №, а тому суд задовольняє адміністративний позов.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 15 вересня 2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Малосілка-Агро" 380 грн 57 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 26 січня 2015 р.