Справа № 2а-1970/3054/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Справа № 9104/1503/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Апарату Верховної Ради України в якому просив з урахуванням уточнень зобов'язати відповідача надати завірену копію проекту постанови Верховної Ради України про результати роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України по перевірці фактів незаконної торгівлі зброєю і військовим майном та їх незаконної передачі в інші країни (реєстр №9262) та видати копію відеозапису ходу пленарного засідання Верховної Ради України від 27 квітня 2010 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом було допущено порушення принципу верховенства права, відповідно до якого людина, іі права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд при розгляді справи не керувався Конституцією України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Крім того суд взагалі не посилався на жодну норму матеріального права, а керувався лише нормами ст. ст. 158,160,161,162,163-167 КАС України.

В обґрунтування відмови у задоволенні позову суд вказав, що не бере до уваги твердження позивача про те, що у Апарату Верховної Ради України існує відеозапис пленарного засідання Верховної Ради України від 27.04.10 р., так як відповідачем було повідомлено про відсутність даних відеозаписів.

Однак, як свідчать матеріали справи, крім заперечень представник відповідача не подав жодних доказів того, що в Апараті Верховної Ради України відсутній відеозапис ходу пленарного засідання Верховної Ради України.

Між тим, в матеріалах справи є докази, які свідчать про те. що в Апараті Верховної Ради України на момент розгляду справи, був в наявності відеозапис ходу пленарного засідання Верховної Ради України від 27 квітня 2010 року, бо в матеріалах справи є копія листа на бланку керівника Апарату Верховної Ради України В.О.Зайчука від 25 червня 2010 року за N219/6-194 на адресу Першого заступника Голови СБУ, з якого вбачається, що на адресу СБУ було надіслано протокол пленарного засідання Верховної Ради України та копія відеозапису пленарного засідання Верховної Ради України від 27.04.2010 року. Тобто, даний доказ свідчив про те, що Апарат Верховної Ради України є розпорядником даної інформації, а саме там є оригінал відеозапису ходу пленарного засідання Верховної Ради України від 27.04.2010 року.

Крім того, в матеріалах справи є інший письмовий доказ, а саме лист Начальника Департаменту контррозвідки Служби безпеки України від 01 листопада 2011 року за №2/4/1-В-7-12/17 де вказано: «...Враховуючи те, що її розпорядником є Верховна Рада України, керуючись п.3 ст. 22 вказаного Закону , копія відеозапису пленарного засідання Верховної Ради України від 27.04.2010 року та Ваш інформаційний запит на доступ до публічної інформації направлений до Апарату Верховної Ради України для його подальшого опрацювання...».

Суд взагалі не вмотивував, чому відмовляє в задоволенні позову в частині зобов'язання надання завіреної копії проекту постанови Верховної Ради України про результати роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України по перевірці фактів незаконної торгівлі зброєю і військовим майном та їх незаконної передачі в інші країни (реєстр №9262). Посилання суду на те, що в запереченнях представника відповідача про те, що запитувана інформація - постанова Верховної Ради України про результати роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України по перевірці фактів незаконної торгівлі зброєю і військовим майном та їх незаконної передачі в інші країни (реєстр N99262) - є відомою і доступною не є підставою для відмови в задоволенні позову.

В силу частини другої ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Враховуючи вище наведене просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Апарату Верховної ради України із запитом про доступ до публічної інформації 05.10.11 р. про надання протоколу, стенограми і відеозапису пленарного засідання Верховної Ради України від 04.04.06 р.; надати йому завірену копію проекту постанови Верховної про результати роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України по перевірці фактів незаконної торгівлі зброєю і військовим майном та їх незаконної передачі в інші країни (реєстр № 9262), який було вручено народним депутатам України на пленарному засіданні Верховної ради України 04 квітня 2006 року. Відповідно відповідями від 18 жовтня 2011 року, вихідний № 12/10-22, від 29 вересня 2011 року, вихідний № 12/10-16, керівник Головного управління документального забезпечення Апарату Верховної ради України повідомляв позивача, що проект постанови Верховної Ради України про результати роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України по перевірці фактів незаконної торгівлі зброєю і військовим майном та їх незаконної передачі в інші країни (реєстр № 9262), який було вручено народним депутатам України на пленарному засіданні Верховної ради України 04 квітня 2006 року не розглядався. Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 83 діючого на той час Регламенту Верховної Ради України, Тимчасова слідча комісія Верховної Ради України по перевірці фактів незаконної торгівлі зброєю і військовим майном та їх незаконної передачі в інші країни припинила свою діяльність, у зв'язку з припиненням повноважень Верховною Радою України ІV скликання.

Розглядаючи спір судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до ст.ст. 2, 3, Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту. Основними напрямами державної інформаційної політики є: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення,збирання, додержання, зберігання, використання, поширення,охорони, захисту інформації.

Крім того Головою Верховної Ради України видано розпорядження № 459 від 31.05.00 р. «Про затвердження Положення про Апарат Верховної Ради України» згідно якого, Апарат Верховної Ради України - є органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, кадрове, фінансово-господарське, матеріально-технічне, соціально-побутове та інше забезпечення діяльності Верховної Ради України, народних депутатів України. Відповідно до розпорядження голови Верховної Ради України № 393 від 11.05.11 р. «Про забезпечення виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації» в Апараті Верховної ради України», із урахуванням конституційних повноважень Верховної Ради України розпорядником публічної інформації є Апарат Верховної Ради України стосовно інформації: що була отримана або створена в процесі реалізації Верховною Радою України, її органами повноважень, передбачених законодавчими актами, та яка знаходиться у володінні Апарату Верховної Ради України; що була отримана або створена Апаратом Верховної Ради України в процесі забезпечення діяльності Верховної Ради України та її органів, та яка знаходиться у володінні Апарату Верховної Ради України. Апарат Верховної Ради України не є розпорядником інформації за запитами на інформацію: адресованими безпосередньо до народних депутатів України, посадових осіб Верховної Ради України; стосовно інформації інших органів влади України, органів влади інших держав, міжнародних організацій; стосовно інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб.

Розглядаючи спір судом першої інстанції з'ясовано, що у зверненні ОСОБА_1 на адресу Служби Безпеки України від 26.10.11 р. останній просив надіслати на його адресу копію відеозапису ходу пленарного засідання Верховної Ради України від 27.04.10 р.. Начальником Департаменту контррозвідки СБУ України 08.10.11 р., вихідний №2/В-138/17/1 надано відповідь, що враховуючи те, що розпорядником запитуваної інформації є Верховна Рада України, а відповідно до п. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», даний запит ОСОБА_1 скеровано до Апарату Верховної Ради України.

Згідно до вище згаданого розпорядження голови Верховної Ради України «Про забезпечення виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації» в Апараті Верховної ради України» №393 від 11.05.11 р. відповідь на запит на інформацію надається тим структурним підрозділом, у володінні якого знаходиться запитувана інформація. При цьому відповідальна особа з питань запиту на інформацію визначається керівником такого структурного підрозділу.

Відповідно Дирекція телерадіопрограм Верховної ради України на адресу запитувача публічної інформації ОСОБА_1 надала відповідь 17 жовтня 2011 р., вихідний №23-24/169 щодо його інформаційного запиту, який направлявся позивачем ОСОБА_1 на адресу Служби Безпеки України, а саме, позивача повідомлено, що у Дирекції відсутні можливості зберігати відеозаписи пленарних засідань Верховної Ради України протягом тривалого часу. Парламентський телеканал «Рада» забезпечує широкий доступ до публічної інформації про діяльність парламенту шляхом здійснення прямої трансляції пленарних засідань Верховної Ради України, а також інформує громадян України про роботу парламенту через різні телепрограми, а тому, немає можливості надати йому відеозаписи пленарних засідань Верховної Ради України, які відбулись 27 квітня 2010 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження ОСОБА_1, про те, що у відповідача Апарату Верховної Ради України існує відеозапис пленарного засідання Верховної Ради України від 27.04.10 р. і відповідач приховує від нього інформацію, не заслуговують на увагу, бо як встановив суд, позивача відповідачем було повідомлено про відсутність даних відеозаписів.

Враховуючи вище наведене, суд першої інстанції підставно в задоволенні позову відмовив.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2011 року по справі № 2-а/1970/3054/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин