Справа № 803/2455/13-а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа № 876/1088/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства "Престижавто" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року у справі № 803/2455/13-а за позовом Приватного підприємства "Престижавто" до Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

28 листопада 2013 року позивач- ПП «Престижавто» звернулося в суд з позовом до відповідача - Головного управління Міндоходів у Волинській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14 листопада 2013 року № 1/22.3/, № 2/22.3/.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що в порушення приписів МК України відповідачем не було повідомлено посадових осіб ПП «Престижавто» про початок проведення перевірки, а також не було своєчасно ознайомлено з наказом на здійснення такої перевірки. Позивачем при здійснені митного оформлення було подано всі необхідні та належні документи, які дозволили визначити митні вартість товару. Жоден з поданих позивачем документів, які були підставою для здійснення зовнішньоекономічних операцій, не визнано такими, що містять неправдиві відомості, або отримані незаконним шляхом, тому висновок щодо можливого недобору митних платежів базується на припущеннях. Під час здійснення митного контролю з боку посадових осіб відповідача зауваження до ВМД, поданих позивачем, були відсутні. Відповідач підтвердив правильність і достовірність заповнених позивачем ВМД, що стверджується завершальною стадією митного оформлення - проставленням відбитка печатки у відповідній графі. Апелянт також звертає увагу на те, що питання будь-якої відповідальності господарюючого суб'єкта, що переміщував товар через митний кордон та відповідно здійснював митне оформлення такого товару, може ставитися лише у випадку, коли за результатами проведеної перевірки у вигляді службового розслідування діяльності відповідальних інспекторів митного органу або кримінальної справи буде встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів. Митним органом самостійно визначено митну вартість товару при пропуску на територію України, тому в подальшому не було правових підстав для прийняття будь - яких рішень. Апелянт також звертає увагу на те, відповідно до правових позицій Верховного Суду України митні органи мають право донараховувати митні платежі лише у випадку встановлення злочинної змови між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті неправомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник ГУ Міндоходів у Волинській області подав до суду заперечення на апеляційну скаргу (вх.№К-5609/14 від 17.02.2014 р.) та заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУ Міндоходів у Волинській області від 23 вересня 2013 року № 382 призначено невиїзну документальну перевірку ПП «Престижавто» починаючи з 24 вересня 2013 року тривалістю 30 робочих днів, в частині перевірки правильності визначення митної вартості товару, оформленого згідно з митними деклараціями від 12 грудня 2012 року №205070000/2012/70286, від 20 грудня 2012 року №205070000/2012/72455, від 08 січня 2013 року № 205070000/2013/662, від 07 грудня 2012 року № 205070000/2012/69190, від 29 листопада 2012 року №205070000/2012/66862, від 26 листопада 2012 року №205070000/2012/65546, від 15 листопада 2012 року №205070000/2012/63012, від 14 листопада 2012 року №205070000/2012/62733, від 26 листопада 2012 року №205070000/2012/65727, від 14 листопада 2012 року №205070000/2012/62746, від 06 листопада 2012 року № 205070000/2012/60620, від 26 листопада 2012 року №205070000/2012/65540, від 25 січня 2013 року №205070000/2013/004155 (а.с. 94).

24 вересня 2013 року ГУ Міндоходів у Волинській області направило ПП «Престижавто» повідомлення про проведення перевірки (вих.№ 1933/10/22.3-13, а.с.96), яке отримане позивачем 27 вересня 2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с 95).

ГУ Міндоходів у Волинській області у період з 24 вересня по 04 листопада 2013 року проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання ПП «Престижавто» вимог законодавства України з питань державної митної справи, якою встановлено факти недостовірного декларування вартісних показників товару, заниження податкових зобов'язань, факт неправильного визначення митної вартості товарів, а саме: за МД № 205070000/2012/72455 від 20 грудня 2012 року митна вартість товару становить 23094,93 грн., сума заниження митної вартості становить 7465,47 грн.; за МД № 205070000/2012/70286 від 12 грудня 2012 року митна вартість товару становить 35792,72 грн., сума заниження митної вартості становить 15541,72 грн.; за МД № 205070000/2013/662 від 08 січня 2013 року митна вартість товару становить 22591,43 грн., сума заниження митної вартості становить 10110,84 грн.; за МД № 205070000/2012/69190 від 07 грудня 2012 року митна вартість товару становить 22695,60 грн., сума заниження митної вартості становить 9530,55 грн.; за МД № 205070000/2012/66862 від 29 листопада 2012 року митна вартість товару становить 25663,95 грн., сума заниження митної вартості становить 10517,40 грн.; за МД № 205070000/2012/65546 від 26 листопада 2012 року митна вартість товару становить 67527,02 грн., сума заниження митної вартості становить 44930,24 грн.; за МД № 205070000/2012/63012 від 15 листопада 2012 року митна вартість товару становить 54500,69 грн., сума заниження митної вартості становить 32224,25 грн.; за МД № 205070000/2012/62733 від 14 листопада 2012 року митна вартість товару становить 54666,13 грн., сума заниження митної вартості становить 32442,20 грн.; за МД № 205070000/2012/65727 від 26.11.2012 року митна вартість товару становить 44825,21 грн., сума заниження митної вартості становить 22228,43 грн.; за МД № 205070000/2012/62746 від 14 листопада 2012 року митна вартість товару становить 42909,97 грн., сума заниження митної вартості становить 20686,04 грн.; за МД № 205070000/2012/60620 від 06 листопада 2012 року митна вартість товару становить 52352,88 грн., сума заниження митної вартості становить 29987,16 грн.; за МД № 205070000/2012/65540 від 26 листопада 2012 року митна вартість товару становить 53790,25 грн., сума заниження митної вартості становить 31193,47 грн.; за МД № 205070000/2013/004155 від 25 січня 2013 року митна вартість товару становить 58713,88 грн., сума заниження митної вартості становить 23823,45 грн.

Таким чином, митним органом зроблено висновок про порушення ПП «Престижавто» ст.49 МК України, п.190.1 ст.190 ПК України, у зв'язку з чим розраховано суму заниження податкових зобов'язань, які виникли внаслідок неправильного визначення митної вартості товару у розмірі 93017,99 грн., в т. ч.: мито - 29068,12 грн., податок на додану вартість - 63949,87 грн.

За результатами перевірки складено Акт № 10/22.3/ від 31 жовтня 2013 року (а. с. 9-24).

14 листопада 2013 року ГУ Міндоходів у Волинській області на підставі вказаного акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення № 1/22.3/, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України на 43602,18 грн., в т. ч.: за основним платежем - 29068,12 грн., за штрафними санкціями - 14534,06 грн. (а.с.28), та № 2/22.3/, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 95924,81 грн., в т. ч.: за основним платежем - 63949,87 грн., за штрафними санкціями - 31974,94 грн. (а.с.26).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка проведена з дотриманням встановлених вимог, в ході якої було використано інформацію митних органів Литовської Республіки, та встановлено, що вартість товарів (транспортних засобів) в фактурах, поданих до митного оформлення на Ягодинській митниці, занижена, що вплинуло на рівень оподаткування товару, що підлягав перевірці, в зв'язку з чим оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями було правомірно донараховані грошові зобов'язання з податку на додану вартість і мита та застосовані штрафні санкції.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Віповідно до ч.ч.1,2 ст.345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених ст.102 ПК України.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Оскільки ГУ Міндоходів у Волинській області є органом доходів і зборів, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, тому воно вправі проводити документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи з підстав, визначених Митним кодексом України.

Ч.1 ст.351 Митного кодексу України передбачено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Однією з підстав для проведення документальних невиїзних перевірок є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (п.2 ч.2 ст.351 МК України).

З врахуванням того, що від митних органів Литовської Республіки були отримані експортні митні декларації, в яких митна вартість значно відрізняється від задекларованої ПП «Престижавто» під час ввезення транспортних засобів на митну територію України, тому в органу доходів і зборів були всі підстави для призначення та проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже відповідно до п.4 ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному ст.ст.345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

За таких обставин, ГУ Міндоходів у Волинській області наділено компетенцією перевіряти правильність визначення митної вартості ввезених транспортних засобів після їх фактичного випуску на митну територію України.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

При цьому, декларант за правилами п.2 ч.2 ст.52 МК України зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Таким чином, декларант, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей в ній, в тому числі щодо достовірності митної вартості.

За правилами п.5 ч.1 ст.352 МК України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Матеріалами справи підтверджується, що протягом травня-липня 2013 року Ягодинська митниця Міндоходів отримала від Департаменту митної справи Міністерства доходів і зборів України листи № 6375/7/99-99-24-03-10-17 (реєстраційний номер Ягодинської митниці Міндоходів від 10 червня 2013 року № 424/5-14), № 4312/5/99-99-24-03-10 (реєстраційний номер Ягодинської митниці Міндоходів від 27 травня 2013 року №7985/5-14), № 12911/7/99-99-24-03-10-17 (реєстраційний номер Ягодинської митниці Міндоходів від 29 липня 2013 року № 2973/5-14) про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірок щодо фактів незакінчених процедур експорту з Литви до України транспортних засобів.

23 липня 2013 року Ягодинська митниця направила на адресу ГУ Міндоходів у Волинській області листи Департаменту митної справи Міністерства доходів та зборів щодо отриманих відповідей митних органів Литовської Республіки на запити про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки законності ввезення на митну територію України транспортних засобів (лист № 1/1.1-14/977).

Під час опрацювання вищевказаних запитів проведено порівняння документів, надісланих з митних органів Литовської Республіки та документів, які стали підставою для митного оформлення на Ягодинській митниці Міндоходів.

У результаті проведеного аналізу та порівняння товаросупровідних документів встановлено, що вартість товарів у фактурах, поданих до митного оформлення на Ягодинській митниці, занижена. Недостовірність заявлених під час митного оформлення даних вплинула на рівень оподаткування товару, що підлягав перевірці. Таким чином, встановлено, що при митному оформленні вартісні показники товару задекларовані недостовірно.

Зазначені обставини достовірно свідчать про заниження ПП «Престижавто» митної вартості транспортних засобів, які ввозилася на митну територію України, а тому ГУ Міндоходів у Волинській області обґрунтовано винесло оскаржувані податкові повідомлення-рішення та нарахувало підприємству належні до сплати митні платежі та ПДВ.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на те, що митним органом самостійно визначено митну вартість товару при пропуску на територію України, тому в подальшому не було правових підстав для прийняття будь - яких рішень, оскільки за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов'язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недоплату.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04 липня 2013 року у справі №21-202а13 за позовом ТОВ «Техно-Інвест» до Черкаської митниці Державної митної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень, що в силу вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для застосування, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Колегія суддів також не приймає до уваги покликання апелянта на те, що відповідно до правових позицій Верховного Суду України митні органи мають право донараховувати митні платежі лише у випадку встановлення злочинної змови між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів з наступних підстав.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 07 листопада 2011 року №21-223а11, якщо митний орган, приймаючи вантажну митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів. В інших випадках, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов'язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначати, що правовідносини, які розглядалися у справі Верховного Суду України №21-223а11 регулювалися чинним на той час Митним кодексом України від 11 липня 2002 року №92-IV та Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», які не наділяли митні органи компетенцією на винесення податкових повідомлень-рішень після проведення митного контролю.

Натомість, у даній справі спірні правовідносини врегульовані МК України від 13 березня 2012 року №4495-VI.

Ч.6 ст.345 МК України від 13 березня 2012 року №4495-VI чітко передбачає, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Це повноваження органу доходів і зборів конкретизовано у ч.12 ст.354 МК України, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов'язки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому ПК України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

При цьому, єдина законодавча заборона на винесення податкового повідомлення-рішення передбачена у ч.13 ст.354 МК України, в якій вказано, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом доходів і зборів за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінального процесуального закону, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не виноситься до дня набрання законної сили відповідним вироком суду.

З врахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що органи доходів і зборів наділені правом нараховувати грошові зобов'язання після випуску товарів у вільний обіг і це право не ставиться в залежність від наявності змови між декларантом і митним органом, або наявності інших зловживань з боку декларанта.

Покликання апелянта на те, що висновок ГУ Міндоходів у Волинській області щодо можливого недобору митних платежів базується на припущеннях, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки такі висновки відповідача зроблені на підставі об'єктивної інформації отриманої від Митного департаменту Міністерства фінансів Литовської Республіки.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відповідачем не було вчасно повідомлено посадових осіб ПП «Престижавто» про початок проведення перевірки, а також не було своєчасно ознайомлено з наказом на здійснення такої перевірки, оскільки такі не спростовують висновків суду першої інстанції про факти недостовірного декларування вартісних показників товару (транспортних засобів) ПП «Престижавто», неправильного визначення митної вартості товарів, факту заниження податкових зобов'язань і не впливають на законність та обгрунтованість прийнятого судового рішення.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення- рішення від 14 листопада 2013 року № 1/22.3/, № 2/22.3/ прийняті правомірно.

Ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, довів правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень- рішень.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Престижавто" залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2013 року у справі № 803/2455/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик