Справа № 2а-12879/12/2070
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Київ К/800/23502/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого суддіМалиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації, у якому після уточнення позовних вимог просила: визнати протиправними дії Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації щодо здобуття, обробки, використання та поширення конфіденційної інформації з обмеженим доступом про позивача, а саме: діагнозу людини, свідчення про стан здоров'я людини, історію її хвороби, про мету запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, прізвище та дату народження особи, без її згоди згідно Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про інформацію». Стягнути з Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації на її користь судовий збір у розмірі 32 грн. 19 коп.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації щодо обробки в розумінні абз. 8 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» даних отриманих внаслідок комісійної перевірки стану надання медичної допомоги ОСОБА_4 в умовах КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» шляхом збирання, накопичення, використання і поширення такої інформації на адресу Міністерства охорони здоров'я та департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради. В частині визнання протиправними дій Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації щодо передачі матеріалів комісійної перевірки стану надання медичної допомоги ОСОБА_4 в умовах КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» на адресу секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини - відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 половину сплаченого при зверненні до адміністративного суду судового збору в сумі 16 грн. 10 коп.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, у задоволені позову відмовити.

Позивач у письмових заперечень на вказану касаційну скаргу, які надійшли до Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення, а оскаржуване нею рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що матеріали комісійної перевірки, призначеної наказом Головного управління охорони здоров'я від 04.07.2012 року № 443 (підстава - лист старшого лейтенанта міліції Сорокіна В.О.ДІМ Московського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області), проведеної з метою встановлення стану надання медичної допомоги ОСОБА_4 в умовах КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» направлялись, без згоди хворого (позивача) на адресу Міністерства охорони здоров'я, секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, з чим погоджується колегія суддів, що враховуючи зміст комісійної довідки, інформація викладена в ній належить до конфіденційної, а відтак направлення її без згоди самого хворого (позивача) до третіх осіб порушує його права та охоронювані законом інтереси. Разом з тим, суд апеляційної інстанції визначив, що даного не стосується направлення такої інформації Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, так як він наділений правом ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про інформацію» встановлено, що не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини; до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження; кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом, є, зокрема, конфіденційна інформація.

Частиною другої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов; не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону; розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані, крім знеособлених персональних даних, за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відповідач своїми діями в частині надсилання конфіденційної інформації щодо стану здоров'я позивача, третім особам (в яких відсутній відповідний доступ до такої) допустив порушення його основоположних прав, а відтак висновок суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову є вірним.

Отже, в межах касаційної скарги порушень судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець