Справа № 813/80/15
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року № 813/80/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костецького Н.В.

за участю секретаря судового засідання Приймака С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області до Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції у Івано-Франківській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Курс» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Миколаївська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - Миколаївська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Львівській області) звернулась до суду із адміністративним позовом до Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції у Івано-Франківській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Курс» (далі - ТзОВ«Лідер Курс» ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції у Івано-Франківській області по внесенню змін до установчих документів юридичної особи ТзОВ «Лідер Курс» щодо місцезнаходження товариства: АДРЕСА_1;

- провести дії по скасуванню державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТзОВ «Лідер Курс» від 05.06.2014 року у частині зміни місцезнаходження на АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем Реєстраційною службою Калуського міськрайонного управління юстиції у Івано-Франківській області протиправно здійснено реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи ТзОВ «Лідер Курс» від 05.06.2014 року у частині зміни місцезнаходження на АДРЕСА_1. Вважає такі дії відповідача протиправними оскільки згідно пояснення від 10.10.2014 року, наданого ОСОБА_2, такий є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права на нерухоме майно від 03.10.2014 року за №27669306. Жодних правовідносин між ОСОБА_2 та ТзОВ «Лідер Курс» не існує, жодних приміщень товариство у нього не орендує і за вищевказаною адресою не знаходиться. Таким чином, до статуту товариства було внесено недостовірні відомості щодо місцезнаходження товариства, які підлягають визнанню недійсними.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. Проте, подав до суду клопотання від 03.02.2015 року за вх. №3219 про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції у Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду 30.01.2015 року за вх.№90 ел. надійшло заперечення за підписом начальника відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - державного реєстратора Ольги Соловйової. Позовні вимоги не визнають в повному обсязі та просять справу розглядати без їхньої участі.

Представник відповідача - ТзОВ «Лідер Курс» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, на адресу суду повернувся конверт з відміткою відділення поштового зв'язку «за терміном», причини неявки суду не повідомив. Поштова кореспонденція відправлялась за адресою, яка вказана в ЄДРПОУ.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 КАС України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За приписами частини 11 статті 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, 05.06.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області було здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, зокрема, зміну місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 року за №755-IV (з наступними змінами та доповненнями), державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.8 згаданого Закону, установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом. Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи.

Перелік документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів визначений у ст.29 наведеного Закону.

Як передбачено ч.13 вищезазначеної статті, проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи здійснюється за процедурами, передбаченими частинами першою - п'ятою статті 25 та частинами другою - третьою статті 27 цього Закону для проведення державної реєстрації юридичної особи.

Державний реєстратор, у відповідності до ст.30 цього ж Закону, відмовляє у проведенні державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи за наявності підстав, встановлених частиною першою статті 27 цього Закону.

Позивач вважає недійсними зміни до статуту товариства щодо місцезнаходження юридичної особи, а тому звернувся до суду про визнання їх недійсними та про скасування державної реєстрації таких змін.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено підп.20.1.37 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Згідно з п.67.2 ст.67 ПК України, контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

У відповідності до абзац.1 п.63.3 ст.63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Як передбачено п.12.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року за №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 року за №462) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.2014 року за № 503/25280, щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (пункт 12.5 даного Порядку).

Таким чином, за наявності зазначених позивачем обставини щодо відсутності платника податків за зареєстрованим місцезнаходженням юридичної особи, законодавством визначено інший порядок реагування контролюючим органом шляхом вчинення дій спрямованих на внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Більше того, у відповідності до п.19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; реєструють та ведуть облік платників податків, осіб, які здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням, проводять диференціацію платників податків; забезпечують достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що контролюючий орган може звертатися до суду з вимогами про визнання недійсними змін до установчих документів та скасування державної реєстрації змін до установчих документів не у всіх випадках, а лише в тих, коли він діє на реалізацію своїх владних повноважень, визначених законом (п.19-1.1 ст.19-1 ПК України).

Згідно матеріалів справи ТзОВ «Лідер Курс» на час подання позову не знаходився на обліку у Миколаївській ОДПІ Головного управління Міндоходів у Львівській області, а відтак позивач на даний час не може здійснювати щодо зазначеного платника податків своїх контролюючих функцій, визначених ст.19-1 ПК України. Доказів перебування ТзОВ «Лідер Курс» на обліку у позивача таким не надано.

Враховуючи те, що, в даному випадку, позивач звернувся з вимогою про визнання протиправними дії Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції у Івано-Франківській області по внесенню змін до установчих документів юридичної особи ТзОВ «Лідер Курс» щодо місцезнаходження товариства та провести дії по скасуванню державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТзОВ «Лідер Курс» від 05.06.2014 року у частині зміни місцезнаходження, при цьому, невірно вибравши спосіб здійснення своїх владних повноважень та без зазначення впливу зазначених в позовній заяві обставин на несплату податків, їх обчислення, обліку платника податків, тощо, суд вважає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки контролюючий орган діяв не у спосіб, визначений законом.

Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги та не встановлено порушень з боку відповідача прав та інтересів позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

З урахуванням положенням ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повий текст постанови виготовлено 06 лютого 2015 року.

Суддя Костецький Н.В.