Справа № 823/2921/14
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

12 лютого 2015 року Справа № 823/2921/14

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до головного управління Держземагентства у Черкаській області про визнання незаконними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2015 з Київського апеляційного адміністративного суду у Черкаський окружний адміністративний суд після скасування ухвали про залишення позовної заяви без розгляду надійшла справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до головного управління Держземагентства у Черкаській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 16.01.2014 №ЧК/:03:001/00001839 про надання дозволу на розроблення документації із проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 16,7692 га в оренду для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області;

- визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 19.02.2014 №ЧК/:03:001/00002155 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_2;

- витребувати у відповідача копії вказаних наказів;

- стягнути на користь позивача судовий збір.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суд дійшов висновку відмовити у відкритті провадження у справі, у зв'язку з таким.

Відповідно до ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Підставою позовних вимог позивач визначив прийняття оскаржуваного рішення за наявності діючого наказу про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Тому, на його думку, порушені права позивача на завершення процедури відведення та отримання права оренди земельної ділянки. Позивач не вказав на порушення відповідача у сфері владних управлінських функцій. З викладених у позові обставин справи суд з'ясував, що предмет спору знаходиться поза межами адміністративно-процесуального судочинства, оскільки фактично направлений на припинення права користування земельною ділянкою ОСОБА_2 Оскаржувані рішення стосуються безпосередньо прав, обов'язків та інтересів не позивача, а саме ОСОБА_2

Ч.1 ст.6 КАС України встановлено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Однак Верховний суд у постанові від 24 червня 2014 року зауважив, що таке право не є абсолютним.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на викладені обставини спору та підстави позову, позовні вимоги у цій справі мають цивільно-правову природу, пов'язуються зі встановленням судом права користування земельною ділянкою, оцінкою суду права вибору державним органом з поміж декількох особи, якій надати право орендувати земельну ділянку. Тому вони мають розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Вказана правова позиція викладена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 16.12.2014. В ній зазначено, що спір щодо захисту прав, які виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства. Така правова позиція відображена в постанові пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із земельних відносин відповідно до п.1 ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 №1618-ІV.

П.1 ч.1 ст.109 КАС України визначений обов'язок судді відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Тому, суд дійшов висновку відмовити у відкритті провадження у справі.

Врахувавши положення ч.6 ст.109 КАС України суд вирішив роз'яснити позивачу, що цей спір підсудний місцевому загальному суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі. Отже сплачена сума судового збору згідно з квитанцією від 16.09.2014 №QS22664495 в розмірі 73грн. 08коп. підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст.109-110, 254-256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління Держземагентства у Черкаській області про визнання незаконними та скасування наказів.

2. Повернути ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1) сплачений судовий збір згідно з квитанцією від 16.09.2014 №QS22664495 у розмірі 73грн. 08коп. (сімдесят три гривні 08 коп.).

3. Роз'яснити позивачу, що цей спір підсудний місцевому загальному суду в порядку цивільного судочинства.

4. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом 5 днів з моменту отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

5. Копію ухвали та позовну заяву з доданими до неї матеріалами направити позивачу.

Суддя А.М. Бабич