Справа № 636/3829/14-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 р. Справа № 636/3829/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Катунова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 17.12.2014р. по справі № 636/3829/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності з невиплати одноразової компенсації у зв'язку з утратою годувальника та про зобов'язання здійснити нарахування та виплатити одноразову компенсацію у зв'язку з утратою годувальника.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 17.12.2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області щодо не нарахування та не виплати одноразової компенсації у зв'язку з утратою годувальника. Зобов'язано Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації у зв'язку з утратою годувальника в розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 17.12.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 15 травня 2014 року ОСОБА_2 помер, про що Відділом державної реєстрації цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області області зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1.

Чоловік позивачки дійсно був учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2.

Захворювання ОСОБА_2, яке призвело до смерті, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС, що підтверджено Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців.

Позивач звернулась до відповідача з заявою про здійснення перерахунку та виплати суми одноразової компенсації, як вдові учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть якого пов'язана з Чорнобильської катастрофою.

У відповідь на зазначене звернення, рішенням від 26 червня 2014 року № 2026, що викладене у формі листа, з посиланням на приписи п. 4 Положення про порядок виплати одноразової компенсації сім'ям за втрату годувальника, затвердженого Наказом МРС України від 31.12.1996 р. № 28, відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача.

Позивач, не погодившись із вказаними діями відповідача, звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та неправомірність рішення відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, між тим підстави та мотиви відмови в задоволенні позову, наведені судом першої інстанції, необхідно змінити.

На підставі пп.4 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року №649 "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлено розміри виплат одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою: дітям-інвалідам - 1264 грн.; сім'ям, які втратили годувальника, - 7586 грн.; батькам померлого - 3792 грн.

Колегія суддів зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року №649 була прийнята на виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року №489-V, та встановлює фіксований розмір одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Конституційний Суд України Рішенням від 09.07.2007 року по справі №6-рп/2007 визнав неконституційними наведені вище норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про що внесені відповідні зміни Законом України від 28.12.2007 року №107-VІ.

Таким чином, з часу проголошення Конституційним Судом України рішенням від 09.07.2007 року по справі №6-рп/2007 відновили свою дію положення статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які визначали розмір даної допомоги у кратному розмірі до мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а саме: інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІ групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІІ групи - 30 мінімальних заробітних плат; дітям-інвалідам - 10 мінімальних заробітних плат; сім'ям, які втратили годувальника - 60 мінімальних заробітних плат; батькам померлого - 60 мінімальних заробітних плат.

Відповідні виплати проводяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті постраждалого. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Колегія суддів зазначає, що станом на червень 2014 року - час відмови позивачу у виплаті одноразової компенсації, зміни до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вносилося. Право встановлювати розміри соціальних виплат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Кабінету Міністрів України не делегувалося.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30,31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік, однак зазначені зміни до Закону були внесені лише 31 липня 2014 року (набрали чинності з 03 серпня 2014 року).

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що на відносини щодо виплат одноразової компенсації сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильської катастрофою здійснених до 03 серпня 2014 року - дати набрання чинності Законом України від 31.07.2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" - поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення" члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Так, посилання апелянта на те, що відповідно до п. 4 Положення про порядок виплати одноразової компенсації сім'ям за втрату годувальника, затвердженого Наказом МРС України від 31.12.1996 р. № 28 одноразова виплата здійснюється лише тим сім'ям, в яких є непрацездатні члени, що були на утриманні померлого годувальника колегія суддів відхиляє з огляду на те, що на момент смерті чоловіка позивачка не працювала, що підтверджується трудовою книжкою від 02.08.1977 р. серія АТ-1 №7722638 та дійсно була на повному утриманні померлого чоловіка.

Отже, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийняв правильне по суті рішення, однак із помилковим застосуванням норм права.

Відповідно до статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є, зокрема, правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з ч.2 статті 205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про зміну постанови суду першої інстанції в частині мотивів та підстав задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 17.12.2014р. по справі № 636/3829/14-а змінити в частині мотивів та підстав задоволення позову.

В іншій частині постанову Чугуївського міського суду Харківської області 17.12.2014 по справі №636/3829/14-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Катунов В.В.