Справа № 524/9097/14-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р.Справа № 524/9097/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.12.2014р. по справі № 524/9097/14-а

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області

до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України , Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченка Сергія Васильовича

про визнання незаконними дій, скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

02.10.2014 року позивач - Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області - звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченка Сергія Васильовича щодо винесення постанови про накладення штрафу від 17.09.2014 року в розмірі 1360,00 грн. ВП №35810071, скасувати постанову про накладення штрафу від 17.09. 2014 року в розмірі 1360,00 грн. ВП №35810071, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченко С.В.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.12.2014 року в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач надав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Кабінету Міністрів України №803 від 27.07.2011 року утворено як юридичну особу управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці шляхом злиття управління Пенсійного фонду України Крюківського району в м .Кременчуці та управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м.Кременчуці та є правонаступником всіх прав та обов'язків вищевказаних припинених управлінь.

27.12.2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Автозаводського районного суду м.Кременчука по справі № 2а-15227/11 від 11.12.2012 р. про зобов'язання управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в місті Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 щомісячної державної пенсії, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно із ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та виплатити ОСОБА_2 недоплачену щомісячну державну пенсію за період з 22.05.2008 року по 18.06.2011 року, з урахуванням проведених виплат та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в місті Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно із ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку 50 процентів мінімальної пенсії за віком та виплатити ОСОБА_2 недоплачену додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 22.05.2008 року по 18.06.2011 року, з урахуванням проведених виплат та надано боржнику строк до 02.01.2013 р. для самостійного виконання рішення. ( а.с.14,31-32).

06.03.2013 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області на адресу управління Пенсійного фонду України в Автозаводському районі в м. Кременчуці направлено вимогу про надання доказів щодо виконання зазначеного рішення. ( а.с.36).

Управління Пенсійного фонду України в Кременчуці Полтавської області листом від 29.05.2013 року за вих. №7956/02-21 повідомило підрозділ примусового виконання рішень про те, що по виконавчому листу № 2а-15227/11 від 11.12.2012 року розпорядженням № 149706 управлінням здійснено перерахунок пенсії з 28.01.2011 року згідно судового рішення в добровільному порядку (а.с.35). При цьому, доплату по судовому рішенню в розмірі 19707,46 грн. нараховано в березні 2013 року ( а.с.6).

Також 15.07.2014 р. відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області на адресу управління Пенсійного фонду України в Автозаводському районі в м. Кременчуці направлено вимогу ВП №35810071 про виконання вищевказаного судового рішення. ( а.с.60-61).

У зв'язку з невиконанням рішення суду 11.08.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про накладення на боржника - управління Пенсійного фонду України в Кременчуці Полтавської області - штрафу в розмірі 680,00 грн., та надано новий строк до 18.08.2014 р. для виконання рішення суду. ( а.с.63).

Управління Пенсійного фонду України в Кременчуці Полтавської області, отримавши вказану постанову, оскаржило її в судовому порядку.

Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15.09.2014 року по справі №524/7896/14-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 року, відмовлено в задоволенні позову. ( а.с.73).

У зв'язку з невиконанням судового рішення повторно, 17.09.2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській Ткаченко С.В. винесено постанову про накладення штрафу в сумі 1360,00 грн. , яка надійшла на адресу Управління Пенсійного фонду України в Кременчуці Полтавської області 23.09.2014 р. (а.с. 66-67).

Не погодившись з постановою від 17.09.2014 року ВП №35810071 про накладення штрафу, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо виконання постанови Автозаводського районного суду м .Кременчука Полтавської області від 09.09.2011 року по справі №2а-15227/11 або поважних причин її невиконання, звернення до відповідача з питань розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

За наведеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутність у боржника (Управління Пенсійного фонду України в місті Кременчуці) коштів не може вважатись як поважною, так і взагалі причиною для невиконання судового рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

В силу положень частини 1 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З матеріалів справи убачається, що УПФУ в м. Кременчуці (правонаступник УПФУ Крюківського району в м. Кременчуці та УПФУ Автозаводського району в м. Кременчуці) листами від 29.05.2013 року, від 29.07.2014 року , 01.08.2014р. повідомляло державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області про проведення перерахунку пенсії (основної та додаткової) ОСОБА_2, а також про те, що фінансування по зазначеним категоріям осіб відсутнє. (а.с. 4, 5, 6).

Отже, позивачем не надано до суду доказів щодо виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.09.2011 року по справі № 2а-15227/11 або поважних причин її невиконання, звернення до відповідача з питань розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення.

У зв'язку із повторним невиконанням у встановлений строк рішення суду, державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову від 17.09.2014 року ВП №35810071, якою за повторне невиконання рішення суду на боржника накладено штраф в розмірі 1360, 00 грн. (а.с. 66-67).

Як правомірно враховано судом першої інстанції, відсутність відповідного фінансування не може бути визнано поважною причиною невиконання судового рішення з огляду на те, що за своїм характером є або бездіяльністю, або юридично неспроможною дією і не вказує на належне ставлення боржника до процесу організації виконання судового рішення. Відсутність грошових коштів для їх виплати може бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення на підставі ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", проте не є підставою для ухилення від виконання судового рішення.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

Враховуючи, що у визначений ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» строк управлінням Пенсійного фонду рішення суду не виконано, тому за повторне невиконання рішення суду відповідачем постановою від 17.09.2014 року правомірно накладено на позивача штраф у розмірі 1360 грн. (а.с. 7).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України - при винесенні постанови про накладення штрафу на Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому права позивача ним не були порушені.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.12.2014 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.12.2014р. по справі № 524/9097/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.