Справа № 130/3717/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 130/3717/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Вернік В. М.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Ватаманюк Р.В.

судді: Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про оскарження рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області в якому просила: визнати протиправними дії відповідача у проведенні позивачу перерахунку пенсії, зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 25 листопада 2014 року в розмірі згідно Закону України «Про державну службу» включивши суми матеріальної допомоги за 2009-2014 рр, на оздоровлення - 6643,68 грн., на соціально-побутові потреби 5372,31 грн., та індексацію за цей ж період в сумі 1017,98 грн. та виплатити різницю перерахованої пенсії починаючи з 25 листопада 2014 року.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.01.2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи позивач 25.11.2014 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 70% суми заробітньої плати державного службовця.

Однак при призначенні пенсії відповідачем не було враховано інші виплати, а саме: матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, а також індексація.

04.12.2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії, відповідно до довідки № 03-60/2263 від20.11.2014 року.

15.12.2014 року отримала відповідь № 64/с-7, якою була проінформована про відмову у перерахунку пенсії. Прийняте рішення відповідач мотивував тим, що матеріальні допомоги та індексація не являються надбавкою чи премією і включати їх у розрахунок заробітку для обчислення пенсії немає законних підстав.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідача позивач звернулась з адміністративним позовом до суду .

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

За змістом статті 37 Закону N 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року N 108/95 ВР "Про оплату праці" (далі - Закон N 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону N 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань , а також індексація входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 05 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Саме до цього зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 року, яка згідно зі статтею 244 - 2 КАС України є обов'язковою для суддів, які зобов'язані привести судову практику у відповідність до його рішень.

Стаття 33 Закону від 16 грудня 1993 року N 3723-XII визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував винагороду (надбавку) за вислугу років у відповідному розмірі від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (спеціальне звання), то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

Сума грошової винагороди включається до фонду оплати праці та відповідно до законодавства враховується під час визначення бази (об'єкта) для оподаткування, для нарахування страхових внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та збору до Пенсійного фонду.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки позивач подала відповідачу всі необхідні документи для нарахування пенсії, то відповідача слід зобов'язати провести їй перерахунок пенсії саме з 25.112014 року.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області, -залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 січня 2015 року, -без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.