Справа № 369/10082/14-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Карпушової О.М., суддів Епель О.В., Кобаля М.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2014 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, третя особа - Центральний клінічний госпіталь Державної прикордонної служби України, про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок стажу роботи та виплатити різницю в пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

02.10.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, третя особа - Центральний клінічний госпіталь Державної прикордонної служби України, про визнання неправомірними дії щодо відмови в зарахуванні їй стажу роботи з 01 січня 2014 року молодшою медичною сестрою шкірно-венерологічного відділення в подвійному розмірі; зобов'язання Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області провести перерахунок пенсії та страхового стажу ОСОБА_2 з урахуванням стажу роботи у період з 01 січня 2014 року в повному розмірі, з врахуванням розміру заробітної плати; зобов'язання відповідача здійснити виплату недоплачених сум пенсії з урахуванням проведених виплат з 08 квітня 2014 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні стажу її роботи молодшою медичною сестрою шкірно-венерологічного відділення після 01.01.2014 року в подвійному розмірі з посиланням на ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки для розрахунку коефіцієнту страхового стажу необхідно застосовувати ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2014 р. зазначений адміністративний позов задоволено: визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області щодо відмови в зарахуванні їй стажу роботи з 01 січня 2014 року молодшою медичною сестрою шкірно-венерологічного відділення в подвійному розмірі, зобов'язано відповідіча провести перерахунок пенсії та страхового стажу ОСОБА_2 з урахуванням стажу роботи у період з 01 січня 2014 року в повному розмірі, з врахуванням розміру заробітної плати та зобов'язано Управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити ОСОБА_2 виплату недоплачених сум пенсії з урахуванням проведених виплат з 08 квітня 2014 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга відповідача мотивована неправильним тлумаченням положень ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що призвело до невірного висновку суду про права та обов'язки сторін.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, та підтверджується наявними матеріалами справи, що ОСОБА_2 є інвалідом 2-ї групи загального захворювання.

З 08.04.2014 року перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно матеріалів пенсійної справи, станом на 01.08.2014 року ОСОБА_2 має страховий стаж 45 років 7 місяців 22 дні: з 18.06.1996 року прийнята на посаду сестри-хозяйки шкірно-венерологічного відділення Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України згідно наказу №115 від 18.06.1996 р., з 01.11.1997 року переведена на посаду молодшої медичної сестри шкірно-венерологічного відділення Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України згідно наказу №247 від 03.11.1997 р., з 01.08.2003 року призначена на посаду молодшої медичної сестри шкірно-венерологічного відділення згідно наказу №35-ос від 14.08.2003 року, з 06.07.2007 року призначена на посаду молодшої медичної сестри шкірно-венерологічного відділення в зв'язку з реорганізацією згідно наказу №436-ос від 06.07.2007 року. Зазначене також підтверджується трудовою книжкою позивача.

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Відповідача із заявою про зарахування вище вказаного стажу її роботи в подвійному розмірі.

Листом від 22.08.2014 року № 280/С-01 відповідачем відмовлено позивачу у зарахуванні стажу її роботи після 01.01.2014 року в подвійному розмірі з посиланням на ч.3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вищенаведені обставини підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом, імунодефіциту людини або хворих на СНІД, і інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони-здоров'я, психіатричних закладах охорони здоров'я, зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Із роз'яснень МОЗ України № 05.03-18-54/973_ від 27 січня 2010 року вбачається, що «інфекційний заклад (відділення)»є заклад (відділення), де надають медичну допомогу - хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.

Разом з тим, Інструкція по санітарно-епідеміологічному режиму і охороні праці персоналу інфекційних лікарень (відділень), затверджена наказом МОЗ СРСР № 916 від 04 серпня 1983 pоку, що діє на території України згідно вказівки МОЗ України № 165 від 23 травня 1996 pоку, призначена для головних лікарів і персоналу інфекційних лікарень інфекційних відділень, а також для працівників санітарно-епідеміологічних та дезинфекційних станцій, та містить ідентичні вимоги і норми щодо режиму та охорони праці працівників інфекційних лікарень (відділень), бактеріологічних і вірусологічних інфекційних лікарень та бактеріологічних лабораторій, що обслуговують інфекційні відділення лікарень.

Як вбачається з матеріалів справи, управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області відмовило зарахувати стаж роботи позивачем молодшою медичною сестрою шкірно-венерологічного відділення після 01.01.2014 року в подвійному розмірі з посиланням на ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, обґрунтованим є посилання позивача, що редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час та стаття 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не скасовує та не зупиняє її дію.

Таким чином суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність порушення прав позивача з боку відповідача щодо відмови їй після 01.01.2004 року зарахувати період роботи молодшою медичною сестрою шкірно-венерологічного відділення в подвійному розмірі.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Керуючись, ст.ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2014 р. - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2014 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, третя особа - Центральний клінічний госпіталь Державної прикордонної служби України, про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок стажу роботи та виплатити різницю в пенсії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Карпушова

Судді О.В. Епель

М.І.Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.