Справа № 681/1370/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 681/1370/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Боб`як Б.В.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Полонської районної державної адміністрації про визнання протиправними відмови і розпорядження та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Полонської районної державної адміністрації (Полонська РДА) про визнання протиправною відмови голови Полонської РДА в переведенні позивача на посаду державного адміністратора відділу з організації надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру апарату райдержадміністрації; визнання протиправним та скасування розпорядження №796/2014-Р/к від 23 липня 2014 року про звільнення позивача з посади головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства та будівництва Полонської РДА; поновлення позивача на посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства та будівництва Полонської РДА з 23 липня 2014 року; стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 липня 2014 року по день вирішення судом спору та моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 26грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання через канцелярію Вінницького апеляційного адміністративного суду за вхідним №2207 подав заперечення з проханням розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно розпорядження голови Полонської РДА №54/2012 від 24 грудня 2012 року ОСОБА_2 переведено на посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства та будівництва Полонської РДА.

Так, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №91 від 25 березня 2014 року «Деякі питання діяльності місцевих державних адміністрацій», розпорядження голови обласної державної адміністрації №146/2014-р від 24 квітня 2014 року «Про встановлення граничної чисельності працівників структурних підрозділів обласної державної адміністрації, районних державних адміністрацій», розпорядження голови районної державної адміністрації №39/2014-р від 30 квітня 2014 року «Про встановлення граничної чисельності працівників районної державної адміністрації» відповідачем прийнято розпорядження №50/2014-р від 23 травня 2014 року «Про упорядкування структури районної державної адміністрації» згідно пп. 2.3 п. 2 якого скорочується посада головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства та будівництва (з питань житлово-комунального господарства).

В результаті чого, 23 травня 2014 року ОСОБА_2 повідомлено в письмовій формі про наступне звільнення у зв'язку із скороченням чисельності працівників та запропоновано ряд вакантних посад станом на 23 липня 2014 року з метою продовження трудових відносин, серед яких посада - державного адміністратора відділу з організації надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру апарату райдержадміністрації.

Так, 21 липня 2014 року ОСОБА_2 подав заяву про згоду з метою продовження трудових відносин на посаду державного адміністратора відділу з організації надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру апарату райдержадміністрації.

Проте, у задоволенні вищезазначеної заяви відповідач відмовив з підстав не надання своєчасно позивачем згоди на переведення його на посаду державного адміністратора відділу з організації надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру апарату райдержадміністрації та не проходження ним 2-х місячного стажування на відповідну посаду.

Також, 23 липня 2014 року відповідачем прийнято розпорядження №76/2014-р/К про звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства та будівництва Полонської РДА у зв'язку із скороченням чисельності працівників.

Не погоджуючись з таким розпорядженням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваного розпорядження діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (Закон №3723) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

В свою чергу, проходження публічної служби є виконанням особою повноважень відповідно до займаної посади з моменту набуття статусу публічного службовця і до його припинення та охоплює собою просування по службі, дисциплінарну відповідальність, заохочення, питання соціального захисту.

У відповідності до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», підстави припинення державної служби можуть бути загальними, тобто передбаченими Кодексом законів про працю України, та спеціальними, що наведені в цій статті.

Відповідно до п.1 ст.40 Кодексу Законів про Працю України (КЗпП) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Так, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Статтями 4, 15, 27 Закону України «Про державну службу» визначені особливості умов прийняття на посади державних службовців третьої-сьомої категорії та просування (переведення на більш високу посаду тощо) на державній службі, а саме: через конкурс, стажування, резерв. Ці особливості передують укладенню трудового договору.

Так, відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну службу» посада головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства та будівництва (з питань житлово- комунального господарства) відноситься до 7 категорії державних службовців, а посада державного адміністратора відділу з організації надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру апарату райдержадміністрації згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2013 року №265-р відноситься до 6 категорії посад державних службовців.

При цьому, відповідно до ст. 5 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» державний адміністратор призначається на посаду і звільняється з посади головою районної державної адміністрації за погодженням з відповідним уповноваженим органом - Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Відповідно до Порядку погодження кандидатур на призначення та звільнення з посади державного адміністратора, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 26 грудня 2011 року №419, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 січня 2012 року за №51/20364, до подання про погодження на призначення державного адміністратора районної державної адміністрації подаються:

- розпорядження про проходження стажування на посаді державного адміністратора (за наявності);

- витяг з розпорядження про перебування у кадровому резерві на дану посаду (за наявності);

- протокол конкурсної комісії про результати конкурсу на дану посаду (за наявності).

Згідно із п. 2.3. розділу II Порядку у разі відсутності досвіду роботи в зазначеній сфері обов'язково проводиться стажування на посаді державного адміністратора.

При цьому, відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну службу», Порядку стажування державних службовців, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби 03 квітня 2012 року №61, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 квітня 2012 року за №580/20893, з метою підвищення рівня професійної компетентності державного службовця та набуття ним практичного досвіду, може проводитися його стажування строком від одного до шести місяців. Пунктом 4.2 вказаного Порядку передбачено, що за результатами стажування державний службовець може бути переведений на вищу вакантну посаду за його письмовою заявою.

Як встановлено судом першої інстанції, у період з 23 травня 2014 року по 23 липня 2014 року у позивача було достатньо часу для звернення із заявою до голови районної державної адміністрації про призначення його на стажування на посаду державного адміністратора, виконання індивідуального плану та здобуття відповідного досвіду для переведення на посаду державного адміністратора згідно чинного законодавства, однак даним правом позивач не скористався.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на норми ч. 3 ст. 34 Закону України "Про державну службу" згідно якої позивачем до 60 календарних днів була подана відповідачу письмова заява на продовження проходження державної служби та переведення його на посаду державного адміністратора, оскільки вказана стаття регулює питання щодо заохочення за сумлінну працю, а не те, що вказав апелянт.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що в матеріалах справи наявна газета "Новий шлях" редакції від 11 вересня 2014 року у якій міститься оголошення конкурсу Полонської РДА на заміщення вакантних посад, зокрема державного адміністратора відділу з організації надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру апарату райдержадміністрації, а тому позивач не був позбавлений можливості подати відповідні документи для участі у конкурсі.

Таким чином, враховуючи те, що позивач не проходив стажування на посаду державного адміністратора, у нього відсутній досвід в даній сфері, також він не перебував у кадровому резерві на цю посаду, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач не мав правових підстав перевести позивача на посаду державного адміністратора, станом на 21 липня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 лютого 2015 року .

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.