Справа № 715/69/15-а
Суддя: Маковійчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 715/69/15-а
Провадження № 2-а/715/4/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі головуючого суддіМаковійчук Ю.В.,

секретаря судового засіданняЗатолошної Р.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

відповідачаОСОБА_3розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного мисливствознавця державного підприємства «Сторожинецький лісгосп» ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного мисливствознавця державного підприємства «Сторожинецький лісгосп» ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 15 від 30 грудня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 грудня 2014 року відповідачем було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 85 КУпАП, а саме за порушення правил полювання. Вважає, що оскаржувана ним постанова є незаконною, оскільки не містить обставин, які встановлені при розгляді справи, немає посилання на докази про те, що він займався незаконним полюванням. При цьому вказував на те, що 11 грудня 2014 року біля 21 години знаходився на території мисливських угідь, без мети полювання, так як на той час він, як член Антикорупційної комісії народної ради Чернівецької області, разом із ОСОБА_4 перебували у рейді з метою перевірки фактів та сприяння правоохоронним органам задокументувати незаконне перевезення через державний кордон України партії цигарок. Вказував на те, що мисливську рушницю та шість патронів він знайшов на дорозі та поклав до салону автомобіля ОСОБА_4, так як мав намір в подальшому повідомити Глибоцький РВ УМВС. Зважаючи на ці обставини, просить визнати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною та скасувати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючи на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на його безпідставність, вважав, що постанова є законною, підстав для її скасування немає.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 11 грудня 2014 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 був затриманий головним мисливствознавцем ДП «Сторожинецький лісгосп» ОСОБА_3 на території квадрату 24 Верхньопетрівецького лісництва ДП «Сторожинецький лісгосп» мисливські угіддя «Зубровиця» у нічний час із мисливською зброєю спорядженою картеччю без документів на право полювання та право носіння зброї.

За даним фактом, відповідачем був складений протокол про адміністративне правопорушення № 15 від 11 грудня 2014 року, у якому зазначено що ОСОБА_1 проводив незаконне полювання без відповідних документів на право полювання та у заборонений час, чим порушив п.п.1, 3 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» та ч.1 ст. 85 КУпАП. При цьому, у позивача були вилучені мисливська рушниця ІЖ-43 НОМЕР_1 6 патронів споряджених картеччю.

Частиною 1 статті 85 КУпАП передбачено, що порушення правил полювання, зокрема, полювання в заборонених місцях, тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від шести до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень ст.ст. 14, 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» право на полювання в межах визначених мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку та мають дозвіл на добування мисливських тварин, документи на право полювання, зокрема: посвідчення мисливця, щорічну контрольну картку обліку добутої дичини, тощо.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» до полювання прирівнюється: перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових та лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, підтверджено перебування позивача із мисливською зброєю в 24 квадраті Верхньопетрівецького лісництва ДП «Сторожинецький лісгосп» в мисливських угіддях «Зубровиця», що відповідно до статті 12 вищезазначеного Закону прирівнюється до полювання.

На думку суду, посилання позивача на ті обставини, що він випадково знайшов мисливську рушницю із патронами та мав намір її здати правоохоронним органам є непереконливими. Як повідомив в судовому засіданні сам позивач він є працівником лісгоспу з багаторічним стажем, так як працює лісорубом з 1986 року, є мисливцем та має дозвіл на носіння зброї, тобто йому добре відомі як правила полювання, так і правила поводження зі зброєю. Однак, судом встановлено із матеріалів справи та пояснень відповідача ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були безпосередньо присутні на місці вчинення ОСОБА_1 правопорушення, вилучена мисливська зброя, перебувала не в салоні автомобіля в розібраному стані, а знаходилися в руках останнього заряджена патронами з картеччю, а інші чоти патрони знаходилися в його кишені. При цьому сам ОСОБА_1, в судовому засіданні, вказував на те, що рушниця знаходилися в салоні автомобіля ОСОБА_4 між сидіннями, що не відповідає встановленим судом обставинам.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що автомобіль, в якому перебували ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рухалися по лісовій дорозі повільно та із салону автомобіля проводилося освітлення узбіччя дороги.

Не спростовують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, оскільки, вони безпосередньо не були свідками оспорюваних позивачем подій.

Крім того, відповідно до пункту 5 статті 213, статей 242 та 255 КУпАП, відповідачу надані права на складення протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 242 КУпАП органи мисливського господарства розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням правил ведення мисливського господарства і полювання, передбачені, зокрема, частиною першою статті 85 цього Кодексу. Від імені органів мисливського господарства розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, мисливствознавці держлісгоспів.

Відповідно до п.п.2,4 ст. 39 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, відповідно до законодавств вказівки (приписи) про усунення порушень вимог цього Закону;

2) перевіряти документи на право полювання та добування мисливських тварин в інших цілях, зупиняти транспортні (плавучі) засоби та проводити їх огляд та огляд речей, знарядь полювання, добутої продукції та інших предметів; цього Закону, до органів внутрішніх справ, органів місцевого самоврядування;

4) вилучати в осіб, які порушують правила полювання, знаряддя добування тварин, транспортні (плавучі) засоби, обладнання і предмети, що були знаряддям порушень, незаконно добутих тварин та іншу продукцію полювання, а також відповідні документи;

Вищенаведене свідчить про те, що оскаржуване позивачем рішення прийняте відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства та у межах повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно, з врахуванням всіх обставин справи, підстав для її скасування судом не встановлено, а тому суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до головного мисливствознавця державне підприємство «Сторожинецький лісгосп» ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: