Справа № 2а-8968/11/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/9991/18752/12

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Приходько І.В., Сірош М.В.,

при секретарі Стадницькій Ю.Є.,

за участю представників:

позивача - Васильєва Д.В.,

відповідача - Завгороднєвої О.М.,

третьої особи - Прогнози Г.С.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків (далі -СДПІ)

на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 20.09.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012

у справі № 2а-8968/11/2670

за позовом державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - Підприємство)

до СДПІ,

за участю третьої особи - Національної комісії регулювання електроенергетики України,

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.06.2011 № /0 в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 1 878 275 грн. із застосуванням 469 568,75 грн. штрафних санкцій.

У прийнятті цих судових актів попередні судові інстанції виходили, зокрема, з того, що збитковий характер операцій позивача із купівлі та подальшого експорту виробленої в Україні електричної енергії зумовлений особливостями ціноутворення на ринку електроенергетики, а відтак не може бути свідченням відсутності ділової мети у розглядуваних операціях.

Посилаючись на невідповідність висновків судів положенням чинного законодавства та дійсним обставинам справи, СДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові акти попередніх інстанцій та відмовити у позові. За твердженням скаржника, заниження оподатковуваного доходу Підприємства відбулося за рахунок експорту електричної енергії за цінами нижчими за звичайні ціни.

Підприємством у відповідності до статті 216 Кодексу адміністративного судочинства України подано заперечення на касаційну скаргу, в якому позивач зазначає про правильність та обґрунтованість висновків попередніх інстанцій та просить залишити оскаржувані акти без змін, а скаргу - без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що оспорювану суму грошового зобов'язання з податку на прибуток було нараховано позивачеві за наслідками проведення СДПІ виїзної планової перевірки Підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2010.

Результати цієї перевірки висвітлено в акті від 27.05.2011 № 296/41-10/9480600, у пункті 3.1.1 розділу 3.1 якого міститься висновок податкового органу про заниження платником оподатковуваного доходу на 7 513 099 грн. внаслідок продажу Підприємством електричної енергії на експорт за зовнішньоекономічним контрактом від 14.05.2009 № 49д-26/09/44/-56 (укладеним з Державним виробничим об'єднанням електроенергетики «Белэнерго») за ціною нижчою ніж її звичайна ціна. При цьому рівень звичайної ціни на електричну енергію було встановлено СДПІ виходячи з умов договору від 19.06.2009 № 44/1-645470/01, на підставі якого електрична енергія придбавалася позивачем на внутрішньому ринку України у державного підприємства «Енергоринок».

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» доход, отриманий платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) пов'язаним особам, визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого продажу.

За правилами підпункту 7.4.3 пункту 7.4 цієї ж статті Закону положення підпунктів 7.4.1, 7.4.2 поширюються також на операції з особами, які не є платниками податку, встановленого статтею 10 цього Закону, або сплачують податок на прибуток за іншими, ніж платник податку, ставками.

Підпунктом 1.20.1 пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

В силу вимог підпункту 1.20.5 цього ж пункту у разі коли ціни на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена згідно з принципами такого регулювання. Це правило не поширюється на встановлення мінімальної продажної ціни - у цьому випадку звичайною є справедлива ринкова ціна.

Відповідно до пункту 22 Тимчасових умов функціонування оптового ринку електричної енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1999 № 2043, імпортована електроенергія та електроенергія, яка призначається для подальшого експорту, продається-купується виключно на оптовому ринку у оператора ОРЕ України ДП «Енергоринок». При цьому ціни на закупівлю електричної енергії, яка призначається для подальшого експорту, визначаються органом державного регулювання в галузі електроенергетики, яким відповідно до Указу Президента України від 21.04.1998 № 335/98 є Національна комісія регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ України).

Як встановили суди, ціна закупівлі електроенергії, призначеної для подальшого експорту з ОРЕ, визначалась для позивача НКРЕ України після укладання експортного контракту. Тобто на час укладення цього контракту позивач володів лише інформацією щодо прогнозованої оптованої ринкової ціни на електроенергію; фактична ціна закупівлі встановлювалася лише за фактом поставки електроенергії позивачеві.

Таким чином, збитковість операцій Підприємства із закупівлі та подальшого експорту електроенергії була зумовлена особливістю ціноутворення на ринку електроенергетики України та непрогнозованим зростанням регульованої ціни на електричну енергію, що є об'єктивним фактором, який перебуває поза межами впливу позивача. Наведене виключає можливість кваліфікації поведінки платника як такої, що спрямована на штучне заниження бази оподаткування податку на прибуток шляхом здійснення завідомо збиткових операцій. Факт реалізації товару на експорт за ціною нижче придбання у українського постачальника сам по собі не може розглядатися як об'єктивна ознака недобросовісності платника.

На підставі цього суди цілком правомірно задовольнили даний позов.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, тотожні тим доводам, які були предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанцій; їм надано належну правову оцінку, підстави для її неприйняття у касаційного суду відсутні.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено.

З огляду на реорганізацію відповідача у справі Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне замінити СДПІ її правонаступником - Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби - Центральним офісом з обслуговування великих платників.

За таких обставин, керуючись статтями 55, 160, 167, 220, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Замінити спеціалізовану державну податкову інспекцію у м. Києві по роботі з великими платниками податків її правонаступником - Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби - Центральним офісом з обслуговування великих платників.

2. Касаційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

3. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012 у справі № 2а-8968/11/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.В. Приходько
М.В. Сірош