Справа № 804/13471/13-а
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокусправа № 804/13471/13-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2013 р.

у справі № 804/13471/13-а

за позовом Приватного підприємства «Фенікс-2010» (далі - позивач)

до відповідача Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач)

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив:

- скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем № від 07.05.2013 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 63 253,00 грн. за основним платежем та 31 626,50 грн. штрафних санкцій;

- скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем № від 07.05.2013 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання позивачу за платежем - податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 146 115,00 грн. за основним платежем та 73 057,50 грн. штрафних санкцій.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2013 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 07.05.2013 р. про сплату 63253,00 грн. податку на додану вартість та 31626,50 грн. штрафних санкцій.

Скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 07.05.2013 р. № про сплату 146 115,00 грн. податку на прибуток та 73 057,50 грн. штрафних санкцій.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідачем не надано доказів, що бухгалтерські документи підприємства оформлено або цивільно-правовий договір укладено з порушенням вимог законодавства.

Також, відповідачем не надано доказів, які б вказували на невідповідність правочинів позивача актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність рішення суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2013 р. та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач вважає, що суд не надав належної оцінки обставинам, що викладені у акті про результати документальної перевірки ТОВ «Матадор», який є контрагентом позивача.

Як свідчить зміст названого акту перевірки, ТОВ «Матадор» не знаходиться за місцем реєстрації, не має основних фондів, виробничих потужностей, трудових ресурсів, транспортних засобів, сировини та матеріалів, які є необхідними для здійснення господарської діяльності. В ході проведення перевірки ТОВ «Матадор» не встановлено фактів поставок товарів від його контрагентів, отже названою особою здійснюється діяльність, яка спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Крім того, зазначає, що стосовно ТОВ «Матадор» головним слідчим управлінням ДПС України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 15.01.2013 року № 0000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України (за фактом вчинення фіктивного підприємництва) та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України (за фактом ухилення від сплати податків посадовими особами низки підприємств, у тому числі і ТОВ «Матадор»).

Досудовим розслідуванням встановлено, що зазначені підприємства фактично є «транзитними» підприємствами, які надавали послуги по незаконному формуванню податкового кредиту з податку на додану вартість для інших суб'єктів господарювання.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін. Вважає судове рішення законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні представник позивача - Ломака Л.А. та директор - Ліфшиць В.Г. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача - Василенко О.А. у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду першої інстанції.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 11.12.2009 р., перебуває на обліку. платників податків у Дніпропетровській МДПІ. Основними видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є роздрібна торгівля пальним; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; складське господарство; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Посадовими особами відповідача на підставі п.п 78.1.1, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та у зв'язку з надходженням на адресу відповідача матеріалів перевірок ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, а саме акту від 21.12.2012 р. № 7200/224/31820299 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «Матадор», на підставі наказу Дніпропетровської МДПІ від 05.04.2013 р. № 297, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «ФЕНІКС-2010» з питань підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ «Матадор» за липень 2012 р.

За наслідком перевірки відповідачем 18.04.2013 р. складено Акт № 404/150/36877842, в якому зазначено про наступні порушення:

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 розділу 5 ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ, в результаті чого позивачем завищено суму ПДВ 63 253 грн., яка віднесена до складу податкового кредиту за липень 2012 року в розмірі 63 253 грн.;

- п.п. 135.5.11, п.п. 135.5.14 п. 135.5 ст. 135, п. 134 ст. 137, п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.п. 137.1.1, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на загальну суму 146 115 грн., у т.ч. за ІІІ кв. 2012 року на суму 146 115 грн.

Висновок про порушення норм податкового законодавства та нікчемність правочинів, укладених між позивачем та ТОВ «Матадор», зроблено відповідачем на підставі висновків акту перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 21.12.2012 р. № 7200/224/31820299 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «Матадор», яким встановлено відсутність фактичного постачання товарів (робіт, послуг) між ТОВ «Матадор» та позивачем.

07.05.2013 р. відповідачем на підставі Акту № 404/150/36877842 від 18.04.2013 р. винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким згідно п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 глави 4 розділу ІІ ПК України встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 розділу 5 ПК України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем - ПДВ: за основним платежем на 63 253 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 31 626,5 грн.;

- № , яким згідно п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 глави 4 розділу ІІ ПК України встановлено порушення п.п. 135.5.11, п.п. 135.5.14 п. 135.5 ст. 135, п. 134 ст. 137, п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.п. 137.1.1, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем - податок на прибуток приватних підприємств: за основним платежем на 146 115 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 73 057,5 грн.

Позивач з зазначеними повідомленнями-рішеннями не погодився та оскаржив їх до податкового органу, за результатами розгляду скарг оскаржувані податкові повідомлення - рішення залишені були залишені без змін, а скарги - без задоволення.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, а колегія суддів з ним погоджується, що відповідачем не доведено законність прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень виходячи з такого.

Судом встановлено, що 17.04.2012 р. між позивачем (далі - Покупець) та ТОВ «Матадор» (далі - Постачальник) укладено договір поставки № 1704/12-2, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставляти (передавати у власність покупця) на умовах, визначених цим договором, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати на умовах, визначених цим договором нафтопродукти всіх видів (далі - товар). Загальна ціна договору визначається загальною вартістю поставленого товару протягом строку дії цього договору; вартість окремої партії товару погоджується Постачальником та Покупцем перед її поставкою та фіксується у видаткових накладних. Покупець зобов'язується оплатити товар протягом 15 банківських днів з дня поставки (отримання товару за видатковою накладною). За договором товар поставляється погодженими партіями, що підтверджується видатковими накладними на товар, які підписуються представниками обох сторін. Строк дії договору - до 31.12.2012 р.

Позивачем здійснювалась оплата за здійснення поставок товару, про що свідчать платіжні доручення від 26.07.2012 р., долучені до матеріалів справи (а.с. 34-37).

До матеріалів справи долучено копії видаткових накладних від 25.07.2012 р., копії товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти), копії податкових накладних, складені на виконання договору № 1704/12-2 від 17.04.2012 р.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Акт перевірки не містить жодних зауважень щодо змісту конкретних первинних документів на предмет їх відповідності вимогам закону.

За таких обставин слід дійти висновку, що під час здійснення перевірки та судового розгляду справи позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження факту здійснення господарських операцій.

Актом перевірки не спростовується той факт, що ТОВ «Матадор» на момент здійснення фінансово-господарських операцій з позивачем було зареєстроване у встановленому порядку як платник ПДВ, який мав право виписувати та надавати податкові накладні.

Крім того, на день розгляду справи не існує судових рішень, вироків суду, які б були підтвердженням фіктивної діяльності ТОВ «Матадор», визнання недійсними його установчих документів, та/або злочинної діяльності (скоєння злочинів) посадових осіб цих підприємств.

За приписами Податкового кодексу України, зокрема п.п. 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140. статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

До складну валових витрат, згідно п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, не відносяться витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, слід погодитись з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач належним доказами підтвердив визначені ним показники податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток за операціями з ТОВ «Матадор».

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, не приймаються судом апеляційної інстанції, виходячи з такого.

В обґрунтування правомірності податкових повідомлень-рішень відповідач посилається на акт перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 21.12.2012 р. № 7200/224/31820299 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «Матадор», у якому зазначено, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Матадор» здійснюється поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про відсутність цивільної право-дієздатності ТОВ «Матадор», фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ «Матадор» та контрагентами є фіктивними правочинами, та такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків.

Посилання відповідача на названий акт перевірки не приймаються судом, виходячи з такого.

Поняття недійсного правочину та його визначення міститься у Цивільному кодексі України, норми якого згідно ч.2 ст.1 ЦК України на податкові правовідносини не поширюються.

Крім того, слід зазначити, що податкове законодавство не пов'язує показники податкового обліку осіб з обставинами щодо дійсності правочинів, що вчиняються платниками податків.

Що стосується доводів відповідача про відсутність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Матадор», слід зазначити наступне.

Як зазначено вище, на день розгляду справи не існує судових рішень, вироків суду, які б були підтвердженням фіктивної діяльності ТОВ «Матадор», визнання недійсними його установчих документів та/або злочинної діяльності (скоєння злочинів) посадових осіб названого підприємства та позивача.

Відповідачем, акт перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 21.12.2012 р. № 7200/224/31820299 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «Матадор», на який він посилається у своєму акті перевірки позивача № 404/150/36877842 від 18.04.2013 р. та в обґрунтування апеляційної скарги, для дослідження суду надано не було.

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовного того, що під час судового розгляду відповідач не надав беззаперечних доказів щодо відсутності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Матадор».

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено законність і обґрунтованість прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень, тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Виходячи з викладеного, апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області слід залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2013 р. - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2013 р. у справі № 804/13471/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова