Справа № 809/2480/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2015 р. Справа № 809/2480/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Хоми О.В.

за участю:

представників позивача - Габурак Г.М., Йосифіва П.І., Микули Н.В.

представника відповідача - Марунчака М.В., Грицюк О.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Національного заповідника "Давній Галич" до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області про визнання недійсними та скасування вимоги про сплату боргу від 04.07.2014 року за № Ю-1/1У, протоколу за № 1 від 10.07.2014 року, рішення за № 8 від 04.07.2014 року, припису від 03.07.2014 року за № 7, акту від 02.07.2014 року за № 138, -

ВСТАНОВИВ:

Національний заповідник "Давній Галич" звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області про визнання недійсними та скасування вимоги про сплату боргу від 04.07.2014 року за № Ю-1/1У, протоколу за № 1 від 10.07.2014 року, рішення за № 8 від 04.07.2014 року, припису від 03.07.2014 року за № 7, акту від 02.07.2014 року за № 138.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведеними відповідачем впродовж 2004-2013 років перевірками позивача жодних порушень щодо нарахування та плати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування виявлено не було, а тому відсутні підстави для нарахування та стягнення заборгованості із сплати страхових внесків у сумі 196891,26 грн. та штрафних санкцій у сумі 638257,36 грн.

Представники позивача в судовому засіданні пояснили, що позивач є сумлінним платником внесків до Пенсійного фонду України. За результатами проведених відповідачем перевірок на протязі 2004-2013 років порушень щодо нарахування та плати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідачем не виявлено. Зазначили, що протокол № 1 від 10.07.2014 року та акт від 02.07.2014 року № 138 є незаконними і підлягають скасуванню, оскільки порушують права відповідача, так як містять недостовірні відомості про порушення відповідачем норм законодавства та наявність сум недоїмки до Пенсійного фонду України. Просили позов задовольнити повністю.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, наведених у письмовому запереченні на адміністративний позов. Суду пояснили, що законодавством, чинним на час виникнення спірних правовідносин, обов'язок нараховувати, обчислювати і сплачувати в повному обсязі страхові внески та єдиний внесок покладено на платника, яким у даному випадку є позивач. Вважають, що оскаржувані рішення прийняті у відповідності до положень чинного законодавства. Просили у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Національний заповідник "Давній Галич" 09.11.1994 року зареєстрований як юридична особа і у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" являється платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі проведено позапланову перевірку Національного заповідника "Давній Галич" з питань дотримання вимог законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2004 року по 30.06.2014 року. За результатами перевірки складено акт № 138 від 02.07.2014 року (а.с.26-33).

У даному акті зафіксовано факти утримання Національним заповідником "Давній Галич" із заробітної плати працівників, трудовий стаж яких дає право на одержання пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та сплати позивачем страхових внесків за період з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року не у повному обсязі, відхилення в достовірності формування та подання відомостей про застраховані особи за період з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року, що призвело до заниження внесків по ставці 1-5%, неподання коду підстав для обліку окремим категоріям осіб (ЗНТО 24А1) у звіт до системи персоніфікованого обліку, подання платником недостовірних відомостей, що застосовуються в персоніфікованому обліку по наступних застрахованих особах: невірне відображення ідентифікаційного коду на ОСОБА_6 за період з 01.01.2004 року по 31.12.2009 року та січень 2010 року (відображено ідентифікаційний код НОМЕР_1, а фактично ідентифікаційний код НОМЕР_2), невірне відображення ідентифікаційного коду на ОСОБА_7 за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року (відображено ідентифікаційний код НОМЕР_3, а фактично ідентифікаційний код НОМЕР_4), порушення у формуванні відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованих осіб за період з 01.01.2011 року по 30.04.2013 року, а саме утримання з заробітної плати по особах, які мають право на одержання пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" здійснювалось в розмірі 3,6%, а відповідно до законодавчо встановленого розміру необхідно було утримувати 6,1%. Встановлено порушення позивачем вимог статей 19, 20, 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", постанови правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 року № 7-6 "Про порядок формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування", статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Як наслідок, за результатами перевірки відповідачем донараховано позивачу страхові внески за період з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року в сумі 196891,26 грн. та 04.07.2014 року винесено вимогу про сплату боргу від 04.07.2014 року за № Ю-1/1У на суму 196891,26 грн. (а.с.44).

На підставі пункту 4 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до Національного заповідника "Давній Галич" застосовано фінансові санкції в розмірі 638257,36 грн. згідно рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків за № 8 від 04.07.2014 року (а.с.36-43).

Приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування щодо достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування від 03.07.2014 року за № 7, відповідача зобов'язано подати достовірні відомості на застрахованих осіб за період з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року до управління ПФУ в Галицькому районі, згідно акту перевірки; за період з 01.01.2011 року по 30.04.2013 року подати корегуючі звіти по застрахованих особах до Міністерства доходів ДПІ в Галицькому районі (а.с.34-35).

У зв'язку із порушенням статей 20, 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за що передбачена відповідальність згідно частини 1 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення за № 1 від 10.07.2014 року (а.с.45).

Згідно пункту 6 частини 2 статті 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( у редакції, чинній до 01.01.2011 року ) страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 зазначеного Закону, страхові внески до солідарної системи нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Частиною 1 статті 18 цього Закону визначено, що розмір страхових внесків, у тому числі розмір частини внесків, що спрямовуються до Накопичувального фонду, встановлює Верховна Рада України відповідно для страхувальників і застрахованих осіб за результатами актуарних розрахунків, виходячи з того, що вони повинні забезпечувати надання особам пенсійних виплат і соціальних послуг, передбачених цим Законом, а також покриття адміністративних витрат для забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції чинній до 01.01.2011 року) визначені ставки збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 цього Закону встановлено, що ставка збору для платників збору, а саме фізичних осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту), і фізичних осіб, які виконують роботи (послуги) згідно з цивільно-правовими договорами, в тому числі членів творчих спілок, творчих працівників, які не є членами творчих спілок, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу тощо, які мають статус державного службовця або працюють на посадах, робота на яких зараховується до трудового стажу, що дає право на одержання пенсії відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року N 379/95 становить:

1 відсоток від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 3 статті 2 цього Закону, з частини сукупного оподатковуваного доходу, що не перевищує 150 гривень;

2 відсотки від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 3 статті 2 цього Закону, з частини сукупного оподатковуваного доходу в розмірі від 151 до 250 гривень;

3 відсотки від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 3 статті 2 цього Закону, з частини сукупного оподатковуваного доходу в розмірі від 251 до 350 гривень;

4 відсотки від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 3 статті 2 цього Закону, з частини сукупного оподатковуваного доходу в розмірі від 351 до 500 гривень;

5 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 3 статті 2 цього Закону, з частини сукупного оподатковуваного доходу в розмірі понад 501 гривню.

Відповідно до частини 10 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно частини 13 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення.

Згідно пункту 9.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за № 21-1 із змінами, до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

Відповідно пункту 9.3. Інструкції фінансові санкції за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування накладається на страхувальника відповідно до частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року.

Відповідно до пункту 9.3.4 зазначеної вище Інструкції - за донарахування органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або не повний місяць, за який донараховано ці суми.

Згідно пункту 4 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній до 01.01.2011 року) виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Слід зазначити, що частиною 15 статті 106 цього Закону встановлено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

В судовому засіданні встановлено, що за період з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року страхові внески позивачем нараховувалися та сплачувались у розмірі 2, 1, 1-2 відсотків, незалежно від розміру заробітної плати працівників, трудовий стаж яких дає право на одержання пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", що не заперечується позивачем та підтверджується наданими ним розрахунками.

Таким чином, позивач здійснював розрахунок та сплату страхових внесків по працівниках, які працюють на посадах, робота на яких зараховується до трудового стажу, що дає їм право на одержання пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" у меншому розмірі, ніж встановлено законодавством.

У зв'язку із неналежним виконанням Національним заповідником "Давній Галич" визначеного Законом обов'язку, відповідачем за результатами перевірки нараховано позивачу 196891,26 грн. страхових внесків за період з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року та 638257,36 грн. штрафних санкцій.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що при здійсненні розрахунку донарахованих позивачу страхових внесків, відповідач допустив помилку, у зв'язку з чим безпідставно донарахував 121,44 грн. страхових внесків та, відповідно, 1165,52 грн. штрафних санкцій. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками, письмовими поясненнями відповідача від 29.01.2015 року.

Судом встановлено, що відповідачем правомірно донараховано позивачу 196769,82 грн. страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування по працівниках, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та 637091,84 грн. штрафних санкцій.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що оскаржувані вимога № Ю-1/1У від 04.07.2014 року та рішення № 8 від 04.07.2014 року підлягають скасуванню в частині вимоги сплатити недоїмку зі страхових внесків в сумі 121,44 грн. та застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 1165,52 грн., відповідно.

З 01.01.2011 року правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовано Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Пунктом 1 частини 2 статті 6 цього Закону встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 вказаного Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

У відповідності до частини 9 статті 8 згаданого Закону, для платників, які працюють на посадах, робота на яких зараховується до стажу, що дає право на одержання пенсії відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року, а також для льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, встановлюється єдиний внесок у розмірі 6,1 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Судом встановлено, що за період з 01.01.2011 року по 30.04.2013 року єдиний внесок позивачем нараховувався у розмірі 3,6 відсотків. Дана обставина не заперечувалась у судовому засіданні і представниками позивача.

Згідно статті 14-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов'язані здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право у разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб видавати приписи щодо усунення цих порушень (стаття 13-1 Закону).

Беручи до уваги наведені правові норми та враховуючи, що в судовому засіданні встановлено порушення позивачем достовірності формування та подання відомостей про застраховані особи за період з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року, порушення у формуванні відомостей, що використовуються в реєстрі застрахованих осіб, а саме утримання в період з 01.01.2011 року по 30.04.2013 року з заробітної плати осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" в розмірі 3,6% замість 6,1%, суд приходить до переконання що відповідачем правомірно видано припис № 7 від 30.07.2014 року.

При цьому, суд не враховує доводи позивача про протиправність вимоги, рішення і припису з підстав неповідомлення відповідачем позивача про розмір ставки збору на загальнообов'язкове державне страхування та розміру єдиного внеску, оскільки розміри збору та єдиного внеску визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Чинним законодавством не передбачено обов'язку органів Пенсійного фонду України додатково повідомляти платників про ставки збору та внеску.

Щодо позовних вимог позивача про скасування акта перевірки від 02.07.2014 року № 138 та протоколу про адміністративне порушення № 1 від 10.07.2014 року суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами, юрисдикція яких поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

На переконання суду акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення не є рішеннями суб'єкта владних повноважень в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вони не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов'язків для посадових, службових осіб або суб'єкта господарювання, робота якого перевірялася. Акт перевірки та протокол є носіями доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушень вимог законодавства суб'єкта господарювання, та документами, на підставі яких приймаються відповідні рішення контролюючим органом.

За таких обставин, враховуючи, що вказані позовні вимоги не належать до юрисдикції господарських судів або загальних судів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Суд погоджується із твердженням представників позивача щодо можливості виявлення невідповідності розміру сплачених внесків чинному законодавству при проведенні відповідачем перевірок позивача. Проте, на переконання суду, допущена суб'єктом владних повноважень бездіяльність щодо виявлення порушень, допущених платником, не може звільняти останнього від встановленої законом відповідальності, обов'язку усунення порушень та сплати коштів, визначеного статтею 67 Конституції України.

Враховуючи наведе, зокрема те, що оскаржувані вимога про сплату боргу від 04.07.2014 року № Ю-1/1У в частині вимоги сплатити недоїмку зі страхових внесків в сумі 121,44 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених і не сплачених страхових внесків № 8 від 04.07.2014 року в частині застосування фінансових санкцій в сумі 1165,52 грн. винесені протиправно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області за № Ю-1/1У від 04.07.2014 року в частині вимоги сплатити недоїмку зі страхових внесків в сумі 121,44 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області за № 8 від 04.07.2014 року в частині застосування до Національного заповідника "Давній Галич" фінансових санкцій в сумі 1165,52 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 11.02.2015 року.