Справа № 802/3718/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 лютого 2015 р. Справа № 802/3718/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2014 року Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - Харківський НУ ВС) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, в розмірі 45 070,63 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2014 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, судом відкрито провадження у справі за адміністративним позовом Харківського НУ ВС та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Згідно з позовною заявою і доданих до неї матеріалів відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Проте за інформацією адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (а.с. 23), яка отримана судом на виконання приписів ч. 3 ст. 107 КАС України, ОСОБА_1 27.08.2014 року був знятий з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою та виписаний в Автономну Республіку Крим.

Відтак, враховуючи що отримана судом інформація не дає моливості встановити зареєстроване у визначеному законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, його виклик здійснено судом в порядку, передбаченому ст. 39 КАС України, тобто через засоби масової інформації за останнім відомим місцем проживання відповідача (газета "Вінничина" № 4 від 16.01.2015 року, а.с. 54-61).

Відповідач ОСОБА_1 на виклик суду не з'явився, однак вважається таким, що належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши наведені позивачем обставини, суд доходить висновку, що заявлений позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до наказу Харківського НУ ВС № 403 о/с від 10.08.2010 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ і зарахований курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту підготовки фахівців кримінально міліції Харківського НУ ВС за спеціальністю "правознавство" (за напрямом підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції у справах дітей) починаючи з 30.08.2010 року, з присвоєнням спеціального звання "рядовий міліції" (а.с. 4).

01.09.2010 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України за державним замовленням на денній формі навчання (далі - Договір від 01.09.2010 року) (а.с. 7).

Згідно з пп. 2.3.5 п. 2.3 Договору від 01.09.2010 року ОСОБА_1 зобов'язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

Підпунктом 2.3.6 пункту 2.3 вказаного договору передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими пунктом 3 цього договору, ОСОБА_1 зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

При цьому відповідно до пп. 3.1, 3.2 п. 3 договору підставами відшкодування МВС України фактичних витрат на підготовку фахівця у вищому навчальному закладі є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни, а також відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Наказом ректора Харківського НУ ВС № 33 о/с від 28.02.2014 року лейтенанта міліції ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України у Вінницькій області. При цьому, позивачем визначено суму витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, в розмірі 45 070,63 грн. (а.с. 5).

Відповідно до наказу в.о. начальника УМВС України у Вінницькій області Школьного О.М. № 141 о/с від 28.08.2014 року "По особовому складу" лейтенанта міліції ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з 28.08.2014 року на підставі пп. "ж" п. 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

За таких обставин позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, в розмірі 45 070,63 грн.

Надаючи правову оцінку правомірності заявлених позовних вимог, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про міліцію" на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Частиною 1 статті 16 вищезазначеного Закону передбачено, що особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Відповідно до п. 6.8 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 62 від 14.02.2008 року (далі - Положення), початком проходження служби в органах внутрішніх справ уважається дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до вищого навчального закладу.

Отже, навчаючись у вищому навчальному закладі МВС України, особа проходить публічну службу в міліції. Відтак, навчання відповідача у Харківському НУ ВС та його подальша служба в органах МВС пов'язані з проходженням публічної служби, а тому звернення позивача до суду з відповідними позовними вимогами є правомірним.

Крім того, право позивача на звернення до суду із вимогами щодо стягнення з осіб, які навчались за державним замовленням, розміру витрат, пов'язаних з утриманням їх у вищому навчальному закладі, передбачене пунктом 6.28 Положення.

Згідно з ч.6 ст. 18 Закону України "Про міліцію" курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України і був зарахований до навчально-наукового інституту підготовки фахівців кримінально міліції Харківського НУ ВС за спеціальністю "правознавство" (за напрямом підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції у справах дітей).

28.02.2014 року відповідача було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України у Вінницькій області.

Разом із тим, на підставі наказу в.о. начальника УМВС України у Вінницькій області Школьного О.М. № 141 о/с від 28.08.2014 року "По особовому складу" лейтенанта міліції ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області, звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗСУ з 28.08.2014 року на підставі пп. "ж" п. 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

Таким чином, відповідачем не забезпечено виконання службових обов'язків за посадою протягом трьох років після закінчення навчання у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, що свідчить про невиконання ним вимог пп. 2.3.5 п. 2.3 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 01.09.2010 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок № 313), який визначає механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі:

1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни;

2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання (п. 1 Порядку № 313).

Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 2 Порядку № 313).

Спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби Безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 року затверджено Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок № 419).

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 419 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад, оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

В силу вимог пп. 2.1.1. п. 2.1 Порядку № 419 витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

На підтвердження розміру вищезазначених витрат позивачем надано розрахунок вартості навчання, за яким загальні витрати позивача, пов'язані з утриманням ОСОБА_1 за період навчання з 30.08.2010 року по 28.02.2014 року склали 45 070,63 грн., в тому числі грошове забезпечення в сумі 10 270,61 грн., продовольче забезпечення по 06.02.2014 року в сумі 18 955, 31 грн., речове забезпечення в сумі 4002,94 грн., вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв в сумі 11 841,77 грн. (а.с. 9).

Судом встановлено, що відповідача звільнено за пунктом "ж" п. 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року, що свідчить про відмову ОСОБА_1 від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ, яка підпадає під пункт 3 Договору від 01.09.2010 року.

Таким чином, в силу положень пп. 2.3.6 п. 2.3 Договору від 01.09.2010 року відповідач повинен відшкодувати витрати на його утримання за період навчання у Харківському НУ ВС. Проте зазначені витрати на час розгляду справи ним добровільно не відшкодовано.

Відповідно до п. 6 Порядку № 313 у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

Відтак, суд доходить висновку про правомірність звернення Харківського НУ ВС з позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, в розмірі 45 070,63 грн.

Згідно із ст.ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідно до ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене і враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними доказами, адміністративний позов належить задовольнити в повному обсязі.

В силу положень ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 72, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (, р/р 5066 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області, МФО 851011) витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, в сумі 45 070 (сорок п'ять тисяч сімдесят) грн. 63 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало Павло Ігорович