Справа № 807/2409/14
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року Справа № 876/11151/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання неправомірною та скасування постанови, визнання незаконними дій,

встановив:

У липні 2014 р. позивач ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ Закарпатської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив : 1) визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 23.08.2002 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 2) визнати незаконними дії державного виконавця ДВС Ужгородського МУЮ щодо звернення стягнення на нерухоме майно та призначення його продажу з прилюдних торгів, а саме : однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Також позивачем подано клопотання (заяву) про забезпечення даного адміністративного позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року клопотання про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

З цією ухвалою суду від 03.11.2014 р. про забезпечення адміністративного позову не погодилася ОСОБА_1 і подала апеляційну скаргу. Вважає апелянт, що ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 25.08.2004 р.. Зазначає апелянт, що оскаржена ухвала суду порушує її права як власника, гарантовані Конституцією України та ЦК України. Зазначає апелянт, що предметом адміністративного позову є постанова та дії державного виконавця, а тому рішення по даній справі не зможе вплинути на право власності на належну апелянту квартиру. Крім цього, відповідно до ст. 388 ЦК України квартира, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 не може бути витребувана від добросовісного набувача - попереднього власника квартири ОСОБА_3, оскільки була продана йому у порядку встановленому для виконання судових рішень. Також звертає увагу апелянт на те, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, а позивачем та заявником по справі не надано доказів реальної загрози невиконанню чи утруднення виконання рішення суду.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати ухвалу суду від 03.11.2014 р..

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд першої інстанції не врахував, що позивач по даній адміністративній справі оскаржує рішення (постанову) і дії державного виконавця, а до заяви позивача про забезпечення позову не надано належних підтверджень про необхідність заборони на вчинення дій щодо відчуження квартири АДРЕСА_1, яка перебуває у приватній власності інших осіб.

Заява позивача про забезпечення позову та оскаржена ухвала суду від 03.11.2014 року не містять конкретних обґрунтувань того в чому полягає небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цій адміністративній справі, чи стане неможливим або утрудненим відновлення прав, свобод та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову.

Крім цього, незаконність оскарженої ухвали суду полягає і в тому, що суд не вказав кому саме заборонено вчиняти дії щодо відчуження квартири та кому належить ця квартира.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість оскарженої ухвали суду від 03.11.2014 р., необхідність її скасування і прийняття нової ухвали про відмову у задоволенні заяви (клопотання) про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 117, 118, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання неправомірною та скасування постанови, визнання незаконними дій - скасувати та прийняти нову ухвалу.

У задоволенні клопотання (заяви) ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк