Справа № 815/4413/14
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

05 лютого 2015 р. Справа № 815/4413/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( далі - ФОП ОСОБА_1) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області ( далі - ДПІ у Комінтернівському районі), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.05.2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем єдиний внесок на загальну суму 34704,37 грн., в тому числі 33051,78 грн. за основним платежем та 1652,59 грн. за штрафними санкціями; № - про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 167570,91 грн., в тому числі 107633,94 грн. за основним платежем та 59936,97 грн. за штрафними санкціями та № - про збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів найманих працівників у загальній сумі 8685,68 грн., в тому числі 5790,45 грн. за основним платежем та 2895,23 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області від 06.05.2014р. №№ , , .

Стягнуто з державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 420 грн.

В апеляційній скарзі, Державна податкова інспекція у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Комінтернівському районі була проведена документальна планова перевірка ФОП ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами вказаної перевірки складений акт від 18.04.2014 року №494/15-17-17-, яким встановленні порушення позивачем норм податкового та іншого законодавства, а саме п.п. 162.1.3, п. 162.1, ст. 162, п. 163.1, ст. 163, п. 167.1, ст. 167, п.п. 168.1.1, п. 168.1, ст. 168, п. 171.2, ст. 171, п. 176.2, ст. 176 ПК України, що виразилось у використанні найманої праці без належного оформлення в період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, донараховано ПДФО у сумі 8685,68 грн.; абз. 2, п. 1, ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ, а саме ФОП ОСОБА_1 в період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року використовувала працю найманих працівників, неоформлених належним чином, виплачувала дохід у вигляді заробітної праці без нарахування та утримання єдиного соціального внеску; п. 181.1. ст. 181, п. 183.2, ст. 183 ПК України, а саме ФОП ОСОБА_1 не зареєструвалася платником податку на додану вартість у строки визначенні законодавством та в порушення п.п. 49.18.1, 49.18, ст. 49, п. 203.1, ст. 203 ПК України; п. 177.10, ст. 177 ПК України неналежно вів облік доходів, одержаних протягом перевіряє мого періоду та витрат, безпосередньо пов'язаних з їх одержанням (а.с. 11-34).

На підставі вказаного акту були прийняті податкові повідомлення - рішення від 06.05.2014 року №, № та № (а.с. 8-10).

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушення зазначені в акті перевірки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у зв'язку з чим податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вище вказаними висновками суду першої інстанції та вважає, що при винесенні постанови про задоволення позову, судом першої інстанції було ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Суд вірно зазначив в постанові, що позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення №, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 180.1, ст. 180 ПК України, для цілей оподаткування платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному ст. 183 цього; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Відповідно до п. 181.1, ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що перевіряючим був зроблений помилковий висновок стосовно того, що позивач повинна була зареєструватись як платник податку на додану вартість.

Як встановлено судом першої інстанції, сума одержаного валового доходу (обсяг виручки) ФОП ОСОБА_1 за останні 12 календарних місяців становить 181989,58 грн., тобто меншій ніж 300000 грн., так само як і у 2011 році сума доходу становила 183774,09 грн., а у 2012 році 172406 грн. (а.с. 20).

В зв'язку з чим висновок відповідача в акті перевірки щодо порушення позивачем п. 181.1. ст. 181, п.183.2, ст. 183 ПК України є помилковим, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню, а податкове повідомлення-рішення № підлягає скасуванню.

Колегія суддів також погоджується з думкою суду, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення №.

Згідно абзацу 2, ч. 1, ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до абзацу 1, ч.1, ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першоїстатті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно ч.1, ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску із сум, виражених в іноземній валюті (крім випадків сплати єдиного внеску в іноземній валюті, передбачених абзацами другим - четвертим частини п'ятої цієї статті), здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, установленим Національним банком України на день обчислення єдиного внеску.

В акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 в період з 01.01.2011 року по 28.02.2012 року використовувала працю найманих працівників, неоформлених належним чином, виплачувала дохід у вигляді заробітної праці без нарахування та утримання єдиного соціального внеску.

На підтвердження свого висновку відповідач посилається на пояснення написані громадянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на наведене, колегія вважає, що у відповідності до ст. 73 КАСУ, такі докази є неналежними, оскільки вони не містять ім'я, по батькові, міста проживання, ідентифікаційні номери, графік режиму роботи осіб які їх написали (а.с. 91-92).

Також у відповідача відсутні відомості щодо реєстрації трудових договорів з вказаними особами позивачем у службі зайнятості у вказаному в поясненнях періоді.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги вказані пояснення.

Щодо позовної вимоги позивача визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення №, то суд зазначає наступне.

Згідно п.п. 162.1.3, п. 162.1, ст. 162 ПК України платниками податку є: податковий агент.

Відповідно до п. 163.1, ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п. 167.1, ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Ставка податку, визначена абзацом першим цього пункту, застосовується до доходів у вигляді: процентів, нарахованих на суму поточного або вкладного (депозитного) банківського рахунку; процентного або дисконтного доходу за ощадними (депозитними) сертифікатами; процентів на вклад (депозит) члена кредитної спілки у кредитній спілці; плати (відсотка), що розподіляється на пайові членські внески членів кредитної спілки; доходу, який виплачується компанією, що управляє активами інституту спільного інвестування, на розміщені активи відповідно до закону; доходу за іпотечними цінними паперами (іпотечними облігаціями та сертифікатами) відповідно до закону; доходу у вигляді відсотків (дисконту), отриманого власником облігацій від їх емітента відповідно до закону; доходу за сертифікатом фонду операцій з нерухомістю.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Встановлені в абзацах першому та одинадцятому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті.

Відповідно до п. 168.1.1, п. 168.1, ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 171.2, ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Пунктом 176.2, ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Як встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 орендує п'ять магазинів у м. Одесі. В кожному магазині встановлений касовий апарат.

Також судом першої інстанції встановлено, що доказів того, що одночасно проводились операції по п'яти касовим апаратам немає та це питання не перевірялось під час перевірки.

Згідно звітів форми №1-ДФ поданих ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Комінтернівському районі м. Одеси за період з 4 кварталу 2012 року по 4 квартал 2013 року, у ФОП ОСОБА_1 працювало в штаті два працівника, яким нараховувалась та виплачувалась заробітна плата. Саме за цих працівників ФОП ОСОБА_1 сплачувався податок на доходи фізичних осіб в повному обсязі.

Також судом встановлено, що за період з 01.01.2011 року по лютий 2012 року ФОП ОСОБА_1 звіти форми №1-ДФ не подавались, тобто не використовувалась праця найманих працівників.

Враховуючи те, що сума одержаного валового доходу (обсяг виручки) ФОП ОСОБА_1 за останні 12 календарних місяців не перевищував в перевіряємому періоді суму 300000 грн., позивач не повинен був реєструватися платником податку на додану вартість, крім того суду не було надано доказів того, що позивач використовував працю найманих осіб без сплати єдиного внеску та доходу з фізичних осіб.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі від 06.05.2014 року № , № та № підлягають скасуванню.

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції про їх скасування є обґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області - - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: