Справа № 804/16477/14
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Приватного підприємства фірми «Октан»
до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в Дніпропетровській області
про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення - рішення в частині нарахування штрафних санкцій,-
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, надіслав суду заперечення проти позову, у яких зазначено, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому, при прийняте оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Позивач проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
У відповідності до ч. 4 ст. 122 ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.
Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2014 року головним державним ревізором - інспектором відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних і неподаткових платежів управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Криворізької центральної ОДПІ ГУ Міндоходів Дніпропетровської області Ковальською Д.С. було проведено перевірку податкових декларацій з плати за землю за 2013 та 2014 роки з питання дотримання граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання, про що було складено акт перевірки № 1218/04-81-15-02/21867393 від 02.09.2014 року.
Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки позивачем було подано заперечення на акт перевірки № 75 від 15.09.2014 року.
Суд не погоджується з вищевказаними твердженнями позивача, з огляду на наступне.
Відповідно до п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Згідно п. 286. 1 ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Відповідно до ст. 269 ПК України, платникам земельного податку є:
- власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);
- землекористувачі.
Об'єктами оподаткування земельного податку, згідно ст. 270 ПК України, є:
- земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;
- земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Відповідно ст. 271 ПКУ, базою оподаткування плати за землю є:
- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;
- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
У відповідності до п. 285.1 ст.285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.
Пунктом 286.2 ст.286 ПКУ передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, сума грошового зобов'язання, самостійно обчислена платником та зазначена у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені строки, вважається узгодженою.
Згідно п. 287.3 ст.287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до п.п.14.1.152 п. 14.1 ст.14 ПК України, погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (п. 87.9 ст.87 ПК України).
Згідно з пунктом 131.2 ст.131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий Платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Відповідальність за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань по орендній платі за землю в порушення встановлених термінів передбачена ст.126 ПК України.
Так, зокрема, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф та винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення, а тому, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.
При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову позивачем було сплачено лише 10 відсотків розміру ставки судового збору за подання позову майнового характеру. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Позивачем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», сплачено судовий збір в розмірі 182 грн. 70 коп.
У зв'язку з тим, що в задоволенні позову позивачу було відмовлено, сума судового збору в розмірі 1644 грн. 30 коп. підлягає стягненню з позивача до державного бюджету України.
Керуючись статтями 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позову Приватного підприємства фірми «Октан»- відмовити.
Стягнути з Приватного підприємства фірми «Октан» на користь державного бюджету України решту судового збору в сумі 1644 грн. 30 коп. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили cтаном на 07.11.2014 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді М.В. Дєєв М.В.Дєєв Т.С.Журавель