Справа № 826/10639/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, в якому просив визнати незаконною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07 липня 2014 року ВП №43901969, винесену державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві Кузьмішиним Е.М.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Окружним адміністративним судом міста Києва було винесено постанову від 11 листопада 2013 року у справі №826/16029/13-а, якою задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, а саме: визнано протиправними дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни щодо винесення постанови про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа як виконаного та скасовано постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни про закінчення виконавчого провадження від 17 вересня 2013 року.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 10 січня 2014 року, а 11 червня 2014 року Окружним адміністративним судом міста Києва на підставі заяви позивача видано виконавчий лист №826/16029/13-а, який 04 липня 2014 року останнім було подано для виконання до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві.

За результатами вивчення виконавчого документа 07 липня 2014 року державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кузьмишиним Е.М. на підставі пункту 4 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, яка супровідним листом від 07.07.2014р. №1844/10 за підписом начальника Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві С.В. була направлена на адресу позивача.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, а також порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною 1 статті 11 Закону «Про виконавче провадження» встановлено обов'язок державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу вимог статті 17 Закону «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно з вимогами частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Підвідомчість виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень визначено статтею 21 Закону України «Про виконавче провадження».

Нормами цієї статті встановлено, що на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими: боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи або сума зобов»язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Інші виконавчі провадження, що перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби, можуть передаватися до відділів примусового виконання рішень в установленому Міністерством юстиції України порядку.

Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кузьмишин Е.М. посилався на пункт 4 частини 1 статті 26 Закону: пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення, оскільки даний виконавчий орган пред'явлено не за підвідомчістю виконання рішення.

Так зі змісту виконавчого листа №826/16029/13-а, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 11 червня 2014 року, вбачається, що боржником у виконавчому провадженню ВП № 43901969 визначено Відділ Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, який згідно Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний, міжрайонний відділ державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2012р. №549/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.04.2012р. за №548/20861, не є належним територіальним органом Державної виконавчої служби, оскільки як було вірно зазначено судом першої інстанції, даний виконавчий лист підлягає пред'явленню до виконання за підвідомчістю саме до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в місті Києві.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.