Справа № 826/20329/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 січня 2015 року 11:09 № 826/20329/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.;

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача - Андрюка С.Я.,

представника відповідача - Конакової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Адвокатського об'єднання «Головань і Партнери» до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Адвокатське об'єднання «Головань і Партнери» до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що бездіяльністю відповідача грубо порушено права позивача, з огляду на що бездіяльність відповідача повинна бути визнана протиправною, а відповідача слід зобов'язати здійснити перевірку фактів, наведених в заяві та прийняти за результатами вказаної перевірки відповідне рішення.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо фактичної відмови у перевірці фактів, наведених в заяві Адвокатського об'єднання «Головань і Партнери» №14-351--004 від 10.11.2014 р.; зобов'язати Генеральну прокуратуру України здійснити перевірку фактів, наведених у заяві Адвокатського об'єднання «Головань і Партнери» №14-351--004 від 10.11.2014 р. та прийняти за результатами вказаної перевірки відповідне рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що розгляд звернення позивача Генеральною прокуратурою України не впливає на суб'єктивні права адвокатського об'єднання як юридичної особи.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд дійшов висновків про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.11.2014 року Адвокатське об'єднання «Головань і Партнери» звернулось до Генеральної прокуратури України із заявою №14-351--004 щодо перевірки наведених в заяві фактів та притягнення до відповідальності осіб, винних у скоєнні корупційних правопорушень, які призвели до невиконання своїх службових обов'язків працівниками НКЦПФР щодо реагування на порушення, наведені в заяві Адвокатського об'єднання «Головань і Партнери» від 24.06.2014 року №14-297--003.

Необхідність звернення із даною заявою до Генеральної прокуратури України мотивована тим, що 24.06.2014 року на адресу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку направлено заяву Адвокатського об'єднання «Головань і Об'єднання» №14-297--003, в якій ставилось питання щодо притягнення до відповідальності осіб, винних в порушенні ч. 5 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» з огляду на відсутність контракту з генеральним директором ПрАТ «Футбольний клуб «Шахтар (Донецьк)», яку 02.07.2014 року листом №13/03/12220/сек НКЦПФР направила Донбаському територіальному управлінню НКЦПФР.

30.09.2014 року позивач отримав лист НКЦПФР №13/03/18023/сек від 30.09.2014 року, яким повідомлялось, що заява Адвокатського об'єднання «Головань і Об'єднання» №14-297--003 буде опрацьована та надана відповідь після нормалізації ситуації в регіонах та налагодження поштового та електронного зв'язку з товариством.

20.11.2014 року за наслідками розгляду Генеральною прокуратурою України заяви позивача №14-351--004, останнього повідомлено, що з 26.10.2014 року набули чинності окремі положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, відповідно до яких суттєво обмежено прокурорський нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, а відтак прокурора позбавлено повноважень із здійснення нагляду за додержанням Закону України «Про звернення громадян».

Позивач, вважаючи відповідь прокуратури фактичною відмовою у здійсненні перевірки фактів, викладених в заяві, а бездіяльність щодо нездійснення перевірки протиправною та необґрунтованою, звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, згідно ст. 123 Конституції України організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

З 26.10.2014 року набули чинності окремі положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, відповідно до яких суттєво обмежено прокурорський нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Дана функція здійснюється органами прокуратури виключно у формі представництва інтересів громадян або держави в суді за наявності для цього підстав, передбачених чинним законодавством.

При цьому, даним законом прокурора позбавлено повноважень щодо прокурорського нагляду за дотриманням законодавства про звернення громадян.

Позивач зазначає, що згідно Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» органи прокуратури є спеціально уповноваженими суб'єктами, які безпосередньо здійснюють у межах своєї компетенції заходи щодо виявлення, припинення та розслідування корупційних правопорушень.

Так, відповідно до ст. 5 зазначеного Закону Президент України, Верховна Рада України, органи прокуратури України здійснюють заходи щодо запобігання і протидії корупції в межах повноважень, визначених Конституцією України.

Органи державної влади здійснюють заходи щодо запобігання і протидії корупції або беруть участь у їх здійсненні у межах повноважень, визначених законами та іншими виданими на їх основі нормативно-правовими актами.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи відповіді №0711/1-14247-14 від 20.11.2014 року, наданої Генеральною прокуратурою України Адвокатському об'єднанню «Головань і Партнери», останньому роз'яснено наведені вище обставини з посиланням на норми чинного законодавства.

Стаття 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, Адвокатське об'єднання «Головань і Партнери» звернулось до Генеральної прокуратури України у зв'язку із наданням правової допомоги ОСОБА_4 щодо стягнення з ОСОБА_5 заборгованості з аліментів на утримання малолітньої дитини та з підстав незгоди з вирішенням попередніх заяв ОСОБА_4 Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Оскільки право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, то для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити чи дійсно дана особа має право, свободу або інтерес та чи порушені вони відповідачем.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з підстав відсутності порушеного права позивача у правовідносинах, що виникли.

Крім того, суд зазначає, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичної чи юридичної особи, тобто відсутність дій, які повинен був вчинити суб'єкт владних повноважень, але не вчинив, що потягло за собою порушення прав чи інтересів фізичної чи юридичної особи.

Оскільки чинним законодавством суттєво обмежено прокурорський нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, суд приходить до висновку про відсутність оскаржуваної бездіяльності, а відтак - відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування відсутності оскаржуваної бездіяльності виконав повністю.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, підстави для присудження на користь позивача здійснених судових витрат, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Адвокатського об'єднання «Головань і Партнери» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений і підписаний суддею 04.02.2015 р.

Суддя Є.В. Аблов