Справа № 688/5005/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 688/5005/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Березова І. О.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Ватаманюк Р.В.

судді: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в місті Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області на ухвалу про виправлення описки Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління пенсійного фонду України в місті Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління пенсійного фонду України в місті Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено.

12 листопада 2014 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме щодо відмови в перерахунку пенсії з врахуванням положень статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

20 листопада 2014 року ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області заяву ОСОБА_2 задоволено.

04 грудня 2014 року постановлено ухвалу про виправлення описки, а саме в третьому абзаці виключити "ст.54", та слова "в розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком - основної пенсії та". Вважати правильним зміст третього абзацу резолютивної частини: "Зобов`язати управління пенсійного фонду України в місті Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області здійсни ти перерахунок та виплату ОСОБА_2 відповідно ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 03.05.2014 року по 02.08.2014 року , з врахуванням виплачених сум "

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів, керуючись положеннями статті 197 КАС України, вважає, що справу можливо розглянути в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, без фіксування судового засідання (частина 1 статті 41 КАС України).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегією суддів встановлено, що позивач - ОСОБА_2., є пенсіонером та перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в місті Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області, а також є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та має другу групу інвалідності.

Відповідач виплачував позивачу кошти у сумах, які на думку позивача, є значно нижчими, ніж передбачено статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", інвалідам 2-ї групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Однак, статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що порядок обчислення державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до категорії 1, визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного положення статті 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 року № 1210.

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, позивачу провадиться нарахування та виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до категорії 1.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Положення пункту 28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI, яким внесені зміни до статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", які обмежували права громадян, щодо виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до категорії 1, рішенням Конституційного Суду України у справі № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", "Про державний бюджет України на 2012 рік" та "Про державний бюджет України на 2013 рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014 року, такі обмеження не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, починаючи з 01 січня 2014 року, є чинними і підлягають застосуванню:

- стаття 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, відповідно до якої додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до категорії 1, призначається у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві з 01 січня 2014 року застосуванню підлягає не постанова Кабінету Міністрів України №1210 від 23 листопада 2011 року, а норми статті 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Доводи відповідача, щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку статті 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування зазначену ухвалу.

Доводи, наведені апелянтом в поданій ним апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в місті Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області, -залишити без задоволення, а ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.