Справа № 813/4275/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року Справа № 813/4275/14

11 год. 09 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя КравцівО. Р.,

секретар судового засідання Небесна М. В.,

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача Ортинська Н. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про скасування податкового повідомлення-рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівської області.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа -підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) з адміністративним позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - відповідач, Дрогобицька ОДПІ), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.04.2014 року повністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що в акті перевірки від 10.01.2014 року викладена недостовірна інформація щодо заниження податку на додану вартість в сумі 230324,00 грн. у періоді, що перевірявся. Зазначив, що між позивачем та приватним підприємством «СМУ-600», приватним підприємством «Біко Агротрейд», товариством з обмеженою відповідальністю «Маштрейд», товариством з обмеженою відповідальністю «Конді 50», товариством з обмеженою відповідальністю «Венера Трейд», товариством з обмеженою відповідальністю «Аркада ХХІ», приватним підприємством «Техмашсервіс-2004», товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія УКРІНВЕСТ ХХІ (далі - контрагенти, ПП «СМУ-600», ПП «Біко Агротрейд», ТОВ «Маштрейд», ТОВ «Конді 50», ТОВ «Венера Трейд», ТОВ «Аркада ХХІ», ПП «Техмашсервіс-2004», ТОВ «Компанія Укрінвест ХХІ») здійснені господарські операції, що є реальними, підтвердженими необхідною первинною господарською документацією, долученою до матеріалів справи, а висновки контролюючого органу базуються лише на актах невиїзних документальних перевірок вищевказаних контрагентів. Крім того, позивач зазначив, що контролюючий орган не наділений правом визнання господарських договорів нікчемними, а відтак про безтоварність таких операцій. Особливу увагу звернув на те, що ФОП ОСОБА_3 використав товарно-матеріальні цінності (далі - ТМЦ), послуги, роботи в підприємницькій діяльності, за результатами чого отримав відповідний прибуток; відобразив такі операції у бухгалтерському та податковому обліках; збільшив податковий кредит з податку на додану вартість та витрати на підставі відповідних первинних документів, отриманих від таких контрагентів та долучених до матеріалів справи; збільшив відповідні грошові зобов'язання з податку на додану вартість та дохід під час реалізації ТМЦ покупцям.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, а також клопотанні від 10.11.2014 року /Т.4, а.с.127-129/, просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю із підстав, викладених у письмових запереченнях /Т.4, а.с.42-44/. Зазначив, що заниження грошового зобов'язання з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_3 насправді мало місце, оскільки у зв'язку із непредставленням до перевірки відповідних документів (товарно-транспортних накладних, товарно-супровідних документів, що відповідають вимогам Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в частині змісту та обсягу господарських операцій, документів щодо узгодження номенклатури, асортименту, кількості та ціни ТМЦ з відповідними контрагентами та ін.) та не можливості проведення зустрічних звірок щодо контрагентів позивача, слід ствердити, що операції з реалізації мали нереальний товарний характер, а рух товарів між позивачем та його контрагентам не відбувався. Зазначив, що про заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість свідчать і акти перевірок вищевказаних контрагентів, відповідно до яких у них встановлено відсутність виробничих та трудових потужностей, складських приміщень, здійснення господарських операцій, що спрямована на проведення транзитних потоків для одержання фінансової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої фінансові зобов'язання, зокрема, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту. Звернув увагу, що дії позивача спричинили ненадходження коштів до державного бюджету. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради Львівської області 13.09.2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 /Т.І, а.с.16, Т.3, а.с.151/.

Відповідно до свідоцтва № 100330314 позивач зареєстрований платником податку на додану вартість з 01.04.2011 року /Т.3, а.с.152/.

Дрогобицькою ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, про що складено акт № 202/13-09-17-02/НОМЕР_2 від 11.03.2014 року /Т.І, а.с.15-66/.

Вказаним актом зафіксовано порушення:

- п. 198.1, п. 198.2, , п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року по 31.12.2013 року на загальну суму 230324,00 грн., в т.ч. за: січень 2012 року - 9752,00 грн., лютий 2012 року - 5202,00 грн., березень 2012 року - 5350,00 грн., квітень 2012 року 8130,00 грн., серпень 2012 року - 9109,00 грн., вересень 2012 року - 14670,00 грн., жовтень 2012 року - 26402,00 грн., квітень 2013 року - 23345,00 грн., червень 2013 року - 29778,00 грн., липень 2013 року - 37082,00 грн., снрпень 2013 року - 23659,00 грн., вересень 2013 року - 7621,00 грн., жовтень 2013 року - 30224,00 грн.;

- не підтверджено реальність здійснення операцій з ПП «СМУ-600», ПП «Біко Агротрейд», ТОВ «Маштрейд», ТОВ «Конді 50», ТОВ «Венера Трейд», ТОВ «АркадаХХІ», ПП «Техмашсервіс-2004», ТОВ «Компанія Укрінвест ХХІ», ПП ФОП ОСОБА_3 /Т.І, а.с.99/.

На підставі вищевикладеного, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 18.04.2014 року на суму 345486,00 грн. (в т. ч. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 115162,00 грн. ) за платежем податок на додану вартість /Т.І, а.с.100/.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення незаконним, необґрунтованим та такими що підлягає скасуванню, ФОП ОСОБА_3 звернувся з даним позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас Конституцією встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів з 01.01.2011 року регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за Договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як зазначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з Договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Варто зазначити, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відтак, необхідною умовою для віднесення платником податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду сум податку на додану вартість, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1 ст. 200 ПК України).

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно із п. 203.2 ст. 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках наступні обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового Договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна, згідно з п. 201.6. ст. 206 ПК України, є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу. Відповідно до п. 201. 7. та п. 201. 10 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сумм податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Беручи до уваги наведені вище норми закону, Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем як умову для формування податкового кредиту. Тому аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом з матеріалів справи встановлено значний вплив на формування податкового кредиту з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_3 мали господарські операції з ПП «СМУ-600», ПП «Біко Агротрейд», ТОВ «Маштрейд», ТОВ «Конді 50», ТОВ «Венера Трейд», ТОВ «Аркада ХХІ», ПП «Техмашсервіс-2004», ТОВ «Компанія Укрінвест ХХІ».

Щодо господарських операцій між позивачем та вище переліченими контрагентами встановлено наступне.

Між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ПП «СМУ-600» (постачальник) укладено договір на поставку запчастин від 02.01.2012 року /Т.1, а.с.101/, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити продукцію згідно виставленого рахунку, а замовник - прийняти і оплатити, згідно виставленого рахунку від виконавця, який є невід'ємною частиною договору. Умови поставки продукції - поставка продукції проводиться впродовж 5 ти календарних днів з дня проведення 50% попередньої оплати. Сума договору складає суму оплачених рахунків між сторонами. Поставка товару за домовленістю сторін, здійснюється на умовах СРТ - м. Дрогобич, згідно міжнародних правил «Інкотермс-2000». Термін дії договору - до 31.12.2012 року.

На підтвердження виконання таких зобов'язань, представником позивача до матеріалів справи долучено: копію видаткової накладної № РН-1-04007 від 04.01.2012 року; копію податкової накладної № 107 від 04.01.2012 року; копію видаткової накладної № РН-1-10011 від 10.01.2012 року; копію податкової накладної № 311 від 10.01.2012 року; копію видаткової накладної № РН-2-02006 від 02.02.2012 року; копію податкової накладної № 55 від 02.02.2012 року; копію банківської виписки за січень - лютий 2012 року /Т.1, а.с.102-108/.

Між позивачем (замовник) та ТОВ «Маштрейд» (постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 15/03 від 01.03.2012 року /Т.1, а.с.118/, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставляти продукцію, а замовник - приймати і оплачувати, згідно отриманих накладних від виконавця, які є невід'ємною частиною договору. Умови поставки продукції, тощо - попередня оплата 100%, якщо немає текучої домовленості сторін на конкретний випадок щодо порядку оплати із врахуванням всіх фактичних витрат. Якість продукції підтверджується сертифікатом якості або паспортом на товар, виданих виконавцем. Термін дії договору - до 31.12.2012 року.

На підтвердження виконання таких зобов'язань, представником позивача до матеріалів справи долучені копії наступних документів: видаткових накладних № РН-3-01004 від 01.03.2012 року, № РН-3-12009 від 12.03.2012, № РН-3-13001 від 13.03.2012 року, № РН-3-16003 від 16.03.2012 року, № РН-3-19003 від 19.03.2012 року, № РН-3-22002 від 22.03.2012 року, № РН-3-25001 від 25.03.2012 року, РН-4-02016 від 02.04.2012 року, № РН-4-05003 від 05.04.2012 року, № РН-4-10007 від 10.04.2012 року, № РН-4-23005 від 23.04.2012 року; податкових накладних № 4 від 01.03.2012 року; № 129 від 12.03.2012 року, № 141 від 13.03.2012 року, № 205 від 16.03.2012 року, № 235 від 19.03.2012 року, № 322 від 22.03.2012 року, № 368 від 25.03.2012 року, № 16 від 02.04.2012 року, № 92 від 05.04.2012 року, № 200 від 10.04.2012 року, № 434 від 23.04.2012 року, банківської виписки за березень, квітень, травень 2012 року /Т.1, а.с.119-135/.

Як справедливо зазначив представник відповідача, в договорах, що укладені між позивачем та ПП «СМУ-600» та ТОВ «Маштрейд» неможливо ідентифікувати осіб, що їх підписали.

01.08.2012 року між ФОП ОСОБА_3 (покупець) та ТОВ «Конді 50» укладено договір купівлі-продажу № 28 /Т.1, а.с.136/, відповідно до якого продавець зобов'язується поставляти продукцію згідно наданої накладної, а покупець - прийняти та оплатити, згідно отриманої накладної від продавця, які є невід'ємною частиною договору. Умови поставки продукції - поставка продукції проводиться на протязі 3-х календарних днів з дня проведення 50% попередньої оплати. Сума договору складає суму оплачених рахунків між сторонами. Термін дії договору - до 31.12.2012 року.

На підтвердження реальності господарської операції позивача з його контрагентом до матеріалів справи долучені: копії видаткових накладних: № РН-8-01016 від 01.08.2012 року; № РН-08-06006 від 06.08.2012 року; № РН-8-09005 від 09.08.2012 року; № РН-8-20010 від 20.08.2012 року; № РН-8-27007 від 27.08.2012 року; № РН-9-03016 від 03.09.2012 року; № РН-9-07008 від 07.09.2012 року; № РН-9-14013 від 14.09.2012 року; № РН-9-24009 від 24.09.2012 року; № РН-9-19011 від 19.09.2012 року; № РН-10-0132 від 01.10.2012 року; № РН-10-0417 від 04.10.2012 року; № РН-10-0917 від 09.10.2012 року; № РН-10-1521 від 15.10.2012 року; № РН-10-1820 від 18.10.2012 року; № РН-10-2317 від 23.10.2012 року; копії податкових накладних: № 16 від 01.08.2012 року;№ 66 від 06.05.2012 року; № 124 від 09.08.2012 року; № 280 від 20.08.2012 року; № 346 від 27.08.2012 року; № 16 від 03.09.2012 року; № 98 від 07.09.2012 року; № 223 від 14.09.2012 року; № 385 від 24.09.2012 року; № 295 від 19.09.2012 року; № 30 від 01.10.2012 року; № 107 від 04.10.2012 року; № 198 від 09.10.2012 року; № 320 від 15.02.2012 року; № 407 від 18.10.2012 року; № 496 від 23.10.2012 року; копії банківських виписок за серпень, вересень, жовтень, листопад 2012 року /Т.1, а.с.137-163/.

Крім того, 01.04.2013 року між позивачем (замовник) та ТОВ «Венера Трейд» (постачальник) укладено договір поставки № 60 /Т.1, а.с.164/, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити товар згідно заявки замовника, а замовник прийняти та оплатити товар, згідно отриманих накладних від постачальника, які є невід'ємною частиною договору. Порядок розрахунків - 100% оплата на протязі 30-ти календарних днів з дня отримання замовником продукції, якщо немає текучої домовленості сторін на конкретний випадок щодо порядку оплати із урахуванням всіх фактичних витрат. Поставка товару, за домовленістю сторін, здійснюється на умовах СРТ - м. Дрогобич, згідно міжнародних правил «Інкотермс-2010». За домовленістю сторін поставка товару може здійснюватись автомобільним транспортом постачальника. Термін дії договору - до 31.12.2013 року.

На підтвердження факту виконання договору до матеріалів справи долучено: копії видаткових накладних № 42 від 01.04.2-013 року, 3 63 від 10.04.2013 року; № 115 від 22.04.2013 року, № 146 від 25.04.2013 року; копії податкових накладних № 42 від 01.04.2013 року; № 63 від 10.04.2013 року, № 115 від 22.04.2013 року, № 146 від 25.04.2013 року; копії банківських виписок за травень 2013 року /Т.1, а.с.165-167-170/.

Між позивачем (замовник) та ТОВ «Аркада ХХІ» укладено договір поставки № 70 від 30.07.2013 року /Т.1, а.с.171/, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити товар згідно заявки замовника, а замовник - прийняти та оплатити товар, згідно отриманих накладних від постачальника, які є невід'ємною частиною договору. Порядок розрахунків - 100% оплата на протязі 30 календарних днів з дня отримання замовником продукції, якщо немає текучої домовленості сторін на конкретний випадок щодо порядку оплати із врахуванням всіх фактичних витрат. Поставка товару за домовленістю сторін здійснюється на умовах СРТ - м. Дрогобич, згідно з міжнародними правилами «Інкотермс-2010». За домовленістю сторін поставка товару може здійснюватись автомобільним транспортом постачальника. Термін дії договору - до 31.12.2014 року.

На підтвердження факту реальності господарських операцій до матеріалів справи долучені: копії видаткових накладних № 167 від 05.08.2013 року, № 178 від 09.08.2013 року, № 188 від 16.08.2013 року, № 300 від 27.08.2013 року, № 111 від 18.09.2013 року; копії податкових накладних № 167 від 05.08.2013 року, № 178 від 09.08.2013 року, № 178 від 09.08.2013 року, № 300 від 27.08.2013 року, № 111 від 18.09.2013 року; копію банківської виписки за вересень 2013 року /Т.1, а.с.172-179/.

Між позивачем (замовником) та ТОВ «Техмашсервіс-2004» укладено договір поставки № 01.10/1 від 01.10.2013 року /Т.1, а.с.180/, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити товар згідно заявки замовника, а замовник - прийняти та оплатити товар згідно отриманих накладних від постачальника, що є невід'ємною частиною договору. відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити товар згідно заявки замовника, а замовник - прийняти та оплатити товар, згідно отриманих накладних від постачальника, які є невід'ємною частиною договору. Порядок розрахунків - 100% оплата на протязі 30 календарних днів з дня отримання замовником продукції, якщо немає текучої домовленості сторін на конкретний випадок щодо порядку оплати із врахуванням всіх фактичних витрат. Поставка товару за домовленістю сторін здійснюється на умовах СРТ - м. Дрогобич, згідно міжнародних правил «Інкотермс-2010» За домовленістю сторін поставка товару може здійснюватись автомобільним транспортом постачальника. Термін дії договору - до 31.12.2014 року.

На підтвердження реальності договору до матеріалів справи долучені: копії видаткових накладних: № 19 від 01.10.2013 року, № 20 від 04.10.2013 року, № 21 від 11.10.2013 року, № 22 від 24.10.2013 року, № 23 від 28.10.2013 року; копії податкових накладних: № 55 від 01.10.2013 року, № 56 від 04.10.2013 року, № 57 від 11.10.2013 року, № 58 від 24.10.2013 року, № 59 від 28.10.2013 року; копію банківської виписки листопад 2013 року /Т.1, а.с.181-193/.

Крім того, між позивачем (замовник) та ТОВ «Компанія Укрінвест ХХІ» укладено договір поставки № 64 від 01.05.2013 року /Т.1, а.с.194/, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити товар згідно заявки замовника, а замовник - прийняти та оплатити товар згідно отриманих накладних від постачальника, що є невід'ємною частиною договору. відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити товар згідно заявки замовника, а замовник - прийняти та оплатити товар, згідно отриманих накладних від постачальника, які є невід'ємною частиною договору. Порядок розрахунків - 100 % оплата на протязі 30 календарних днів з дня отримання замовником продукції, якщо немає текучої домовленості сторін на конкретний випадок щодо порядку оплати із врахуванням всіх фактичних витрат. Поставка товару за домовленістю сторін здійснюється на умовах СРТ - м. Дрогобич, згідно міжнародних правил «Інкотермс-2010» За домовленістю сторін поставка товару може здійснюватись автомобільним транспортом постачальника. Термін дії договору - до 31.12.2013 року

На підтвердження вказаного договору та операцій за ним до матеріалів справи долучені: копії видаткових накладних № 97 від 03.06.2013 року, № 153 від 07.06.2013 року, № 162 від 14.06.2013 року, № 170 від 18.06.2013 року, № 175 від 20.06.2013 року, № 180 від 21.06.2013 року, № 126 від 01.07.2013 року, № 136 від 08.07.2013 року, 3 161 від 10.07.2013 року, № 168 від 16.07.2013 року, № 198 від 23.07.2013 року, 3 136 від 01.08.2013 року; копії податкових накладних № 97 від 03.06.2013 року, № 153 від 07.06.2013 року, № 162 від 14.06.2013 року, № 170 від 18.06.2013 року, № 175 від 20.06.2013 року, № 180 від 21.06.2013 року, № 126 від 01.07.2013 року, № 136 від 08.07.2013 року, № 161 від 10.07.2013 року, № 169 від 16.07.2013 року, № 198 від 23.07.2013 року, № 136 від 01.08.2013 року; копію банківської виписки за червень, липень, серпень, вересень 2013 року /Т.1, а.с.195-212/.

Суд звертає увагу на той факт, що позивачем до матеріалів справи не долучено договір, що укладений між позивачем та ПП «Біко Агротрейд», що як стверджує представник позивача був укладений 01.02.2012 року та на підтвердження якого представником позивача до матеріалів справи долучені: копії видаткових накладних № РН-1-24009 від 24.01.2012 року; № РН-2-07015 від 07.02.2012 року; № РН-2-20016 від 20.02.2012 року; № РН-2-22018 від 22.02.2012 року; № РН-2-27017 від 27.02.2012 року; № РН-3-26006 від 26.03.2012 року; копії податкових накладних: № 811 від 24.01.2012 року, № 215 від 07.02.2012 року; № 595 від 20.02.2012 року; № 658 від 22.02.2012 року; № 746 від 27.02.2012 року; № 376 від 26.03.2012 року; копію банківської виписки за лютий, березень 2012 року /Т.1, а.с.109-117/.

Щодо вищевказаних договорів, суд вважає обґрунтованими покликання представника відповідача на наступне.

Представник відповідача звернув увагу на те, що у видаткових накладних, складених за результатами господарських операцій між позивачем та ТОВ «Компанія Укрінвест ХХІ», ТОВ «Техмашсервіс-2004» ТОВ «Маштрейд» та ТОВ «Конді 50» неможливо ідентифікувати осіб, що їх складали, відсутні місце складення таких накладних, на підставі яких замовлень здійснено видачу накладної та не конкретизовано на підставі якого договору така виписана. Жодних пояснень щодо вищевказаного представником позивача не надано. Звернув увагу, що частина договорів в якості істотної умови поставки товару узгодили, що така здійснюватиметься на підставі замовлення, однак, примірники таких не надано ні до перевірки, ні у судових засіданнях.

В судовому засіданні 23.12.2014 року в якості свідка допитано ОСОБА_3, який пояснив, що господарські операції між ним та контрагентами мали місце у 2012-2013 році. Контрагентів йому порадив один із колег з Києва, з посадовими особами контактував телефоном, так і здійснював замовлення на товар, однак роздруківок телефонних розмов не може надати. Зазначив, що такі контрагенти пропонували на ринку послуг найбільш вигідні для нього умови для купівлі товару та його поставки. Договори передавалися поштовою кореспонденцією, на посвідчення такого факту конвертів надати не має можливість, оскільки такі не зберігалися. На запитання представника засвідчив, що укладення договору передувало замовленню, що на думку представника відповідача є суперечливим, з огляду на те, що деякі з договорів , як ствердив свідок, передавалися при поставці товару. Щодо транспортування товару ніяких пояснень не може надати, оскільки транспортування здійснювалося постачальниками. Акцентував, що усі контрагенти перевірені ним на інтернет-сайті у реєстрі платників податків, усі були платниками податку на додану вартість.

Щодо ПП «Біко Агротрейд» зазначив, що договір укладено усно. Усі отримані від контрагентів ТМЦ використані ним у його господарській діяльності, тобто на підставі відповідних цивільно-правових договорів передані іншим особам як фізичним, так і юридичним, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені копії видаткових накладних /Т.2, Т.3, а.с.-1-91/. Пояснив, що усі суми податку на додану вартість за результатами вчинених господарських операцій включені до складу податкового кредиту та відображені у податкових декларацій у відповідному податковому періоді та, на підтвердження вказаного, долучив до матеріалів справи копії податкових декларацій з податку на додану вартість /Т.3, а.с.92-150/.

Ствердив, що суму доходу включено до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, 2013 рік з додатками книги обліку доходів і витрат за 2012 рік, 2013 рік /Т.3, а.с.158-250, Т.4, а.с.1-36/.

Слід зазначити, що Вищий адміністративний суд України у листі № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року зазначив, що судам слід звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому, приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Також, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди (бюджетного відшкодування з бюджету) є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди (отримання бюджетного відшкодування сум ПДВ платником) можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Суд вважає, що складені позивачем ФОП ОСОБА_3 документи в сукупності та кожен зокрема не є допустимими доказами господарських операцій, які у них зафіксовані.

Суд не бере до уваги покликань представника позивача щодо відсутності необхідності укладати товарно-транспортні накладні, у зв'язку з тим, що такі засвідчують лише факт надання послуг перевезення, тобто її відсутність не може свідчити про нереальність (безтоварність) господарських операцій, з огляду на наступне.

Згідно з п. 11 глави Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14. 10. 1997 року, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється не залежно від умов плати праці за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Слід зазначити, що перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Чинним законодавством не передбачено заміну вказаних транспортних документів будь-якими іншими документами. Відтак, на переконання суду, здійснення поставки товарів на будь-яких умовах не звільняє учасників господарської операції від складання первинних документів, які передбачені законодавством про бухгалтерський облік, а тому відсутність документів на перевезення може свідчити про нездійснення самих господарських операцій.

Хоча серед документів, з якими чинне податкове законодавство пов'язує право платника податків на податковий кредит та на формування валових витрат, документи на перевезення вантажу не перелічені як обов'язкові, однак для достеменного з'ясування реальності господарської діяльності суд вважає за необхідне дослідити документи, що підтверджують транспортування ТМЦ, документи на підтвердження виконання вантажно-розвантажувальних робіт, їх приймання та зберігання, однак, такі позивачем до матеріалів справи не долучено. Слід звернути увагу, що в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження маршрутів перевезення; на підтвердження перевезення ТМЦ придбаних позивачем та ним ж реалізованих.

Слід додатково звернути увагу на те, що умови вищевказаних Договорів позивача з його контрагентами передбачали надання виконавцями транспортних послуг силами постачальників, однак із вищевказаних актів перевірок контрагентів ФОП ОСОБА_3 встановлено відсутність у останніх власних чи орендованих транспортних засобів.

Водночас, зі змісту акта перевірки відповідачем при перевірці взяті до уваги:

- акт № 1791/22.8/21687550 від 23.05.2013 року - ДНІ у Печерському районі м. Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «СМУ-600» (ПН 21687550) щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 01.11.2011року по 31.12.2012 року»;

- акт №1706/22-8/36677875 від 17.05.2013року - ДНІ у Печерському районі м. Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки Приватного підприємства «Біко Агротрейд» код СДРПОУ 36677875 з питань правомірності проведених господарських відносин з контрагентами - покупцями та постачальниками з метою встановлення факту реальності проведених взаємовідносин, повноти їх відображення в податковому обліку з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків при здійсненні фінансово-господарської діяльності за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року»;

- акт № 682/22-01/37956799 від 07.03.2013року ДПІ у Шевченківському районі м. Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість ТОВ «Маштрейд» (код за ) за період: квітень 2012 року»;

- акт № 1695/22-3/38149196 від 17.05.2013 року - ДПІ у Печерському районі м. Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Конді 50" податковий номер 38149196 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 25.06.2012 року - 31.03.2013 року»;

- акт № 524/26-55-22-02/38448837 від 25.07.13року - ДПІ у Печерському р-ні м. Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Венера Трейд» (ПН 38448837) щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності за січень, лютий, квітень, травень 2013року»;

- акт № 150/20-36-22-03-07/38158733 від 03.09.2013 року - Індустріальної ОДПІ м. Харкова «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Компанія Укрінвест ХХІ» (3) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів за травень - червень 2013 року»;

- акт № 337/20-36-22-03-07/38158733 від 21.10.2013 року - Індустріальної ОДПІ м. Харкова «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Компанія Укрінвест ХХІ» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів за липень 2013 pоку»;

- акт № 358/20-36-22-02-07/38280945 від 28.10.2012 року - Індустріальної ОДПІ м. Харкова «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Аркада ХХІ» (код 38280945), щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.08.2013 року по 31.08.2013 року»;

- акт № 597/20-33-22-02-07/38280945 від 28.11.2013 року - Індустріальної ОДПІ м. Харкова «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Аркада ХХІ» (код 38280945), щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.09.2013 року по 31.09.2013 року»;

- акт № 137/26-57-22-01-10/33061353 від 04.02.2014 року ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП «Техмашсервіс-2004» (33061353) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.10.2013 року по 31.10.2013 року» /Т.4, а.с.45-76/.

Як пояснив представник відповідача, відповідно до інформації, викладеної у вказаних актах контрагенти позивача здійснювали діяльність спрямовану на здійснення господарських операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Вищевказане, на переконання контролюючого органу, про відсутність фактичного відвантаження товарів постачальниками. В ході проведення перевірки з'ясовано , що операції із продажу товарів, послуги не мали реального характеру, тобто товар не перевозився і не зберігався, неможливо встановити вид транспорту, розмір витрат, особу, яка понесла вказані витрати, можливість здійснення таких операцій з врахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, послуги не здійснювалися та не надавалися. Враховуючи об'єм задекларованих операцій, різноплановість проданих товарів та наданих послуг, відсутність трудових ресурсів, можливим є висновок про неможливість здійснення операцій, що задекларовані у податковій звітності.

Суд зазначає, що відсутність судового рішення про визнання недійсними Договорів між позивачем та такими контрагентами сама по собі не свідчить про реальність виконання цього Договору зазначеними суб'єктами. Укладення Договору не є доказом його виконання. Відтак, установлення факту недійсності цивільно-правового Договору, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення податковим органом зобов'язань платнику податків у разі, якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції.

Слід звернути увагу на той факт, що представником відповідача до матеріалів справ долучено копію постанови про порушення кримінальної справи від 25.06.2014 року, копію постанови про порушення кримінальної справи та об'єднання кримінальних справ від 19.07.2014 року щодо ОСОБА_4 за обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 27, ч.5, 212 ч.3, 27 ч. 5, 205 ч. 2 КК України /Т.4, а.с.87-88,89-91/.

Як пояснив представник відповідача відповідно до вказаних документів встановлено, що ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, з корисливих мотивів в період з 2009-2012 років, переслідуючи корисливу мету при вчиненні злочинів, пов'язану із незаконним збагаченням, шляхом надання за винагороду послуг в мінімізації податкових зобов'язань, які підлягають сплаті до бюджету діючими суб'єктам підприємницької діяльності, без мети здійснення підприємницької господарської діяльності пов'язаної з виробництвом та продажем товарно-матеріальних цінностей, виконання робіт або надання послуг, в порушення встановленого законодавством порядку здійснення підприємницької діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності, сприяв шляхом придбання, зокрема, ПП «Біко Агротрейд», ПП «СМУ-600», та перереєстрації їх в органах державної влади на підставних осіб, які не мали наміру здійснювати реєстрацію суб'єктів та вести на них підприємницьку (господарську) діяльність. При цьому вказані особи, які рахувались засновниками та службовими особами даних підприємств не мали відношення до їх фінансово-господарської діяльності, оскільки отримували від ОСОБА_4 фінансову винагороду за формальне перебування на посаді засновників та службових осіб, а також за підписання первинних бухгалтерських та звітних документів. Вказане підтверджується і листом УПМ ДПС у Хмельницькій області, додатково долучено копію протоколу огляду адреси місцезнаходження ПП «Біко Агротрейд» від 25.07.2012 року та копію протоколу огляду фактичної адреси ПП «Біко Агротрейд» та податкової адреси ПП «СМУ-600»про відсутність таких за відповідними адресами, копію листа ТОВ «Регус бізнес центри Україна», про те, що ПП «СМУ-600» не орендувало офісного приміщення у вказаному центр /Т.4, а.с.92-97/.

Додатково зазначив, що кримінальна справа за обвинуваченням сугака у вчиненні вказаних доказів знаходиться на розгляду у Шепетівському міськрайонному суді Хмельницької області /Т.4, а.с.98/.

Враховуючи наведене, висновок податкового органу про неправомірне включення ФОП ОСОБА_3 до складу податкового кредиту сум, сплачених ПП «СМУ-600», ТОВ «Біко Агротрейд», ТОВ «Маштрейд», ТОВ «Конді 50», ТОВ «Венера Трейд», ТОВ «Аркада ХХІ», ПП «Техмашсервіс-2004», ТОВ «Компанія Укрінвест ХХІ» є обґрунтованим.

Таким чином, первинні документи, якими оформлено виконання цих операцій виключно для отримання податкової вигоди, не несуть достовірну інформацію і не можуть вважатися первинними документами у розумінні бухгалтерського і тим більше податкового обліку.

Суд зазначає, що пiдставою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцiй з придбання товарiв (робiт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операцiях, а також оформлення зазначених операцiй необхiдними документами первинного облiку, що мiстять достовiрнi вiдомостi про обсяг та змiст господарської операцiї.

Зазначене свідчить про те, що документи вище перелічених контрагентів, в т.ч. Договори з ФОП ОСОБА_3 підписані про людське око, без наміру щодо виникнення та виконання зобов'язань, які передбачені в Договорах, а лише з метою документального оформлення господарських операцій, які в дійсності не відбувалися. Тому первинні документи, якими оформлено виконання цих операцій, містять недостовірну інформацію і не можуть вважатися первинними документами.

Наявність у позивача лише документів, які відповідно до ПК України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту та валових витрат, зокрема виданих ПП «СМУ-600», ТОВ «Біко Агротрейд», ТОВ «Маштрейд», ТОВ «Конді 50», ТОВ «Венера Трейд», ТОВ «Аркада ХХІ», ПП «Техмашсервіс-2004», ТОВ «Компанія Укрінвест ХХІ» податкових накладних, сама по собі не є підставою для їх включення до складу податкового кредиту, якщо Судом встановлено, що господарських правовідносин у дійсності не було.

Слiд зазначити, що обов'язок пiдтвердити правомiрнiсть та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного облiку покладається на платника-покупця товарiв (робiт, послуг), позаяк саме вiн є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартiсть, що пiдлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.

Вiдмова в отриманнi податкової вигоди за наявностi у документах платника недостовiрних та суперечливих вiдомостей є його податковим ризиком. З цiллю пiдтвердження обґрунтованостi заявленої податкової вигоди необхiдно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної пiдприємницької або iншої економiчної дiяльностi, що слугує пiдставою для висновку про достовiрнiсть представлених первинних документiв, у тому числi щодо вiдомостей про учасникiв та умови господарських операцiй. Аналогічні правові позиції викладені Вищим адміністративним судом України в ухвалах № К/800/42298/13 від 12.02.2014; № К/9991/47230/11 від 05.03.2014 року.

Також, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України у справі № К/991/26540/11 від 26.03.2014 платник податку повинен бути розумним та обачливим при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів, що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства. Отже, заходи, спрямовані на отримання витягу з Єдиного державного реєстру та інших документів реєстраційного характеру, не є достатніми, позаяк отримані платником відомості не дозволяють кваліфікувати контрагента як добросовісного партнера, що гарантує виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників. Позивачем під час розгляду справи не представлено будь-яких доказів на підтвердження того, що він перевірив повноваження осіб, які діяли від імені його контрагента, ідентифікував осіб, що підписували документи від імені контрагентів.

Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та провадження необґрунтованих виплат.

У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов'язань, але і в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів.

Оцінюючи рішення відповідача на відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що вони прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено. За таких обставин суд вважає, що вимоги є необґрунтованими, а тому у позові слід відмовити повністю.

Згідно з п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час подання позову (1218,00 грн.) та визначеної позивачеві спірним податковим повідомленням-рішенням загальної суми грошового зобов'язання, ставка за подання позову становить 4872,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскільки позивачем при звернення до суду сплачено 1827,00 грн. /Т.І, а.с.3/, а у задоволенні позову відмовлено повністю, стягненню з позивача підлягає судовий збір в сумі 3045,00 грн. (4872,00 грн. - 1827,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 2, 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 3045 (три тисячі сорок п'ять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 11.02.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.