Справа № 823/2254/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2254/14 Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Черкаській області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Черкаської області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Черкаській області звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Черкаської області про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 червня 2014 року ВП 30659892.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2011 року у справі № 2а-6566/10-2370 (яка набрала законної сили 08 лютого 2011 року) за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в Черкаській області до Закритого акціонерного товариства "Канівбуд" про стягнення заборгованості позов задоволено.

26 лютого 2011 року Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2а-6566/10-2370 про стягнення з Закритого акціонерного товариства "Канівбуд" на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в Черкаській області боргу по сплаті страхових внесків в сумі 5810 грн. 57 коп.

Вищевказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Черкаської області.

26 червня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з тим, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника не реалізоване під час виконання.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV.

Згідно з ч.1 ст.32 Закону № 606-ХІV, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Згідно ст. 62 вищевказаного Закону, нереалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець посилався на п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", який передбачає, що державний виконавець повертає виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Судом встановлено, що заходи направлені на стягнення боргу за рахунок коштів боржника - Закритого акціонерного товариства "Канівбуд" не спричинили виконання рішень у виконавчому провадженні.

01 жовтня 2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. прийнято постанову про арешт коштів ЗАТ «Канівбуд», які містяться на рахунках у банківських установах.

З метою примусового стягнення арештованих коштів на адресу банківських установ надсилались платіжні вимоги, які були повернуті у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках, що обслуговують боржника, а в подальшому державний виконавець розпочав стягнення за рахунок арештованого майна.

Судом встановлено, що 19 серпня 2013 року було частково реалізовані транспортні засоби боржника з аукціону на загальну суму 29 069,00 грн.

Вищевказані кошти були розподілені та перераховані в порядку черговості, визначеної Законом України «Про виконавче провадження», разом з тим, їх не вистачило для задоволення вимог позивача.

23 серпня 2013 року відповідачем проведено процедуру реалізації нерухомого майна боржника, що знаходилося за адресою: вул. Леніна, 210 у м. Каневі. Переможцем прилюдних торгів визнано ОСОБА_4, однак кошти за вказане майно не сплачені.

Торги з реалізації рухомого майна боржника, а саме: лотки бетонні, ємкості для води, інше обладнання на загальну суму 162 912,00 грн. - призначені на 08 серпня 2013 року та 02 вересня 2013 року не відбулися, у зв'язку з чим, державний виконавець провів уцінку вказаного майна, вартість якого склала 67 880,25грн.

Дане майно реалізоване на торгах 30 жовтня 2013 року, однак станом на 22 листопада 2013року кошти від його реалізації переможцем торгів не сплачені, у зв'язку з чим, на адресу стягувачів направлені листи з пропозицією залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення боргів.

Матеріали справи свідчать, що 04 грудня 2013 року позивач направив на адресу відповідача лист №2972/07-26 про відмову залишити за собою непродане майно ЗАТ «Канівбуд» в рахунок погашення заборгованості.

Колегія суддів вважає, що вищевказані обставини, у відповідності до п.3 ч.1 ст.47 Закону №606-ХІV, є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що державний виконавець вжив усіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів для примусового стягнення боргу з ЗАТ «Канівбуд», а тому оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 червня 2014 року ВП 30659892 прийнята правомірно.

Аналізуючи обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Черкаській області є необґрунтованими та безпідставно задоволені судом першої інстанції, а тому рішення суду підлягає скасуванню із винесенням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Черкаській області відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2015 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.