Справа № 804/1439/15
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2015 р. Справа № 804/1439/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
при секретаріЗоідзе Т.А.
представника позивача представника відповідача Кузьменко Ю.М. Задорожна А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської Митниці Державної Фіксальної Служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -
17 січня 2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач) з вимогами про:
- визнання недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600144/1 від 18.07.2014 р.
Ознайомившись з наданим пакетом документів до декларації № 110010000/2014/021133 від 17.07.2014, відповідач відмовив в оформленні товару за ціною визначеною позивачем та виніс рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600144/1 від 18.07.2014, де зазначено: «За митною декларацією від 17.07.2014 № 110010000/2014/021133 при візуальному контролі документів до МД відповідно до ст. 337 МКУ виявлено певні ознаки ризиковості операції, що визначені наступними індикаторами ризиків:
- 3.3.2. дата, сума або умови передплати за товар не відповідають умовам контракту;
- 4.2.4. післяоплата.
Позивач вважає, що рішення та картка відмови суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, пояснивши свою позицію наступним. При перевірці поданої Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» митної декларації та документів, долучених до декларації, митним органом здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В результаті такого контролю було виявлено ряд розбіжностей. Враховуючи, що декларант відмовився надавати додаткові документи, рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови цілком обґрунтовані, підстави для задоволення позову відсутні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» зареєстровано 27.02.1997 р. та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом 05393043.
Основний вид діяльності Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» за КВЕД 24.10 - виробництво чавуну сталі та феросплавів.
Згідно з матеріалами справи, позивач 18.07.2014 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення товару: «вогнетривка суміш неорганічних речовин алюмосилікатного типу вогнетривів у вигляді порошку та дрібних камінців: вогнетривкий бетон марки CRITERION 80РЕ - 20,00 т».
Як зазначила представник позивача у судовому засіданні, вказаний товар надійшов на адресу позивача на підставі зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2014 № 14-0156-12, укладеного між «VESUVIUS POLAND SP.Z О.О.» та ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» та заявлений до митного оформлення шляхом подання митної декларації №110010000/2014/021133 від 17.07.2014.
Митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
До об'єктів аналізу ризику належать:
1) характеристики товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України;
2) характер зовнішньоекономічної операції;
3) характеристика суб'єктів, що беруть участь у зовнішньоекономічній операції.
3.3.2. Дата, сума або умови передплати за товар не відповідають умовам контракту;
Під дійсною вартістю відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції. Таким чином, наявні підстави вважати, що ПАТ «ДМК ім. Дзержинського» не виконано положення Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
За митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди). Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Так, посадовою особою митниці встановлено відсутність в основних документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме: банківські платіжні документи є обов'язковими для подання до митниці у разі, якщо рахунок сплачено, однак Позивачем їх не надано.
Водночас, згідно контракту від 28.01.2014 покупець перераховує 50% вартості кожної замовленої партії товару шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого рахунку від продавця, другі 50% покупець перераховує протягом 20 банківських днів з дати постачання такої партії товару. Зазначене також викладене у рахунку від 14.07.2014 №131405062.
Однак, як було встановлено у судовому засіданні, декларантом позивача надано копію листа виробника від 14.07.2014 щодо зміни умов оплати, що суперечить вимогам п.12.2 зовнішньоекономічного контракту.
Так, документи щодо проведення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 28.01.2014 № 14-0156-12, незважаючи на вимоги п. 2.4 та 2.5 ст.53 МКУ та відповідно до положень зазначеного контракту не надано, що унеможливлює перевірку числового значення заявленої митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того, як зазначила представник відповідача у судовому засіданні, транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товарів взагалі не було подані позивачем. Подання таких документів, згідно ст. 53 МК України, є обов'язковим,
незалежно від умов поставки, на яких здійснюється ввезення товару в Україну.
Так, посадовою особою митниці встановлено відсутність в основних документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Відповідно п. 10 ст.58 МКУ складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. Отже у відповідача були наявні підстави для сумніву у повноті врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару.
Також, надані позивачем документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення: перевезення, складські витрати, навантажувально-розвантажувальні витрати, витрати з експедирування вантажу.
За умовами контракту від 28.01.2014 № 14-0156-12 вартість пакування та маркування включено до вартості товару та визначено умови постачання DAP - Дніпродзержинськ, які передбачають несення продавцем витрат доставки до місця призначення.
За відомостями міжнародної транспортної накладної СMR від 14.07.2014 № 006142 перевізником імпортованого товару є ПП «Берегиня» Запорізька обл., однак відсутні відомості щодо відносин продавця, покупця та зазначеного транспортувально-експедиційного підприємства. Документи, визначені п. 2.6 ст.53 МКУ, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів до кордону України декларантом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Є. Дзержинського» не надано.
Крім того, відповідно до заяви ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», що викладена у листі від 17.07.2014 № 062Д/1051, підтвердження транспортної складової територією України неможливе, тому з урахуванням умов постачання DAP Дніпродзержинськ відповідно до п.10 ст.58 МКУ вартість транспортування від виробника до пункту призначення є складовою вартості товару за контрактом, заявленої декларантом як митна вартість.
Відповідно до ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості
використовується прайс-лист виробника товару від 30.09.2013 б/н, що містить відомості щодо ціни товару без урахування транспортування та без визначення умов постачання.
Дата зазначеного документу не кореспондується із специфікацією від 28.01.2014 № 1 до контракту. Зазначеним прайс-листом виробник, пропонує для продажу товари лише одному покупцеві, що унеможливлює визначення дійсної вартості ввезеного товару. Надана комерційна пропозиція від 06.05.2014 № 14/05/06 містить умови постачання та вартість вищу, ніж визначена прайс листом та за датою також не кореспондується ні з прайс-листом, ні зі специфікацією від 28.01.2014 № 1 до зовнішньоекономічного контракту.
Таким чином, суд вважає, що у відповідача були наявні підстави вважати, що зазначена різниця між вартістю прайс-листа та вартістю комерційної пропозиції є транспортною складовою вартості імпортованого товару.
Враховуючи вищезазначені розбіжності та відповідно п.3 ст.53 МКУ, якщо документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант, або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
- виписку з бухгалтерської документації;
- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- відповідно ст. 254 МКУ переклад копії митної декларації країни відправлення.
З рішення про коригування митної вартості вбачається, що підставою для його прийняття є результат митного контролю щодо правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) згідно зі ст.54 Митного кодексу України.
Відповідно до вказаного рішення виконання вимог, передбачених п. 1 ст. 58 МКУ щодо наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) за наданими документами перевірити неможливо.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів.
Згідно до ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);4) виписку з бухгалтерської документації;5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;7) копію митної декларації країни відправлення;8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно до ч.ч. 1, 2, 3, 6 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного.
У зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Дніпропетровської митниці було розглянуто можливість застосування наступних методів визначення митної вартості.
Відповідно до ст. 59 МКУ, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.
Відсутність інформації про продаж ідентичних товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Відповідно до ст. 60 МКУ - (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. ст. 58 і 59 МКУ, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Відсутність інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст. ст. 62, 63 МКУ) повинні ґрунтуватися на даних, які є об'єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Відсутність необхідних документів унеможливила застосування зазначених методів.
Застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г - резервний метод із застосуванням вартостей, визначених митним органом. У зв'язку із неможливістю застосування заявленого методу визначення митної вартості посадовою особою Дніпропетровської митниці було перейдено до резервного методу визначення митної вартості.
Суд зазначає, що у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Відповідно до п.6 ст.54 Митного Кодексу України та п.1 ст.55 Митного Кодексу України неможливо застосувати основний метод визначення митної вартості - за ціною договору(контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до п.2.6 розділу II Наказу Мінфіна від 24.05.2012 № 599 у зв'язку з неподанням декларантом документів в установлений строк та відмовою від їх подання прийнято рішення про коригування митної вартості.
Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості з урахуванням застережень п.п.3.2, 3.6 ст.64 МКУ за якими ввезений ідентичний товар (враховуючи хімічний склад, марку, виробника, сферу застосування, час ввезення, розмір партії ) МД (ІМ40) від 18.12.2013 № 110010000/2013/023110, від 23.12.2013 № 110010000/2013/023136 - 1,5133 EUR /кг.
Відповідно до матеріалів справи, коригування митної вартості проведено за рішенням від 18.07.2014 №110010000/2014/600144/1 (6 метод).
Відповідно до положень ч.7 ст. 55 МКУ, декларанта повідомлено, що у випадку незгоди з рішенням про коригування митної вартості товарів, він має право на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій, крім випадків, передбачених ч.6 ст.307 МКУ.
у судовому засіданні було встановлено, що у зв'язку з незгодою декларанта із рішенням про коригування митної вартості від 18.07.14 №110010000/2014/600144/1, за заявою декларанта товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання відповідно до положень частини сьомої ст.55 Митного кодексу України за митною декларацією від 18.07.2014 №110010000/2014/021145 з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом відповідно до прийнятого рішення про коригування митної вартості шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу.
Зазначені копії документів та переклади до них, не засвідчені відповідно до вищезазначених положень законодавства
Відповідно до положень частини дев'ятої статті 55 Кодексу митницею, з урахуванням положень законодавства, розглянуто документи митного оформлення та додаткові документи надані ПАТ «Дніпровський меткомбінат ім. Дзержинського» у підтвердження заявленої митної вартості товару та зазначено наступне.
Відповідно до положень зовнішньоекономічного контракту №14-0156-12 (п.2.1) ціни на товар узгоджуються у відповідних додатках (специфікаціях) або доповненнях до контракту. За вказаними поставками декларантом заявлено специфікацію №1 від 28.01.14.
При митному оформленні зазначеної партії товару декларантом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» надано комерційну пропозицію від 06.05.14 №14/05/06 на друге півріччя 2014 року, яка за датою не кореспондується з датою укладання специфікації №1 до зовнішньоекономічного контракту, за якою заявлено оцінювану партію товару, та прайс-лист від 30.09.2013 на перше півріччя 2014 року, виданий виробником безпосередньо для ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» до дати підписання зовнішньоекономічної угоди та специфікації до неї.
Згідно умов зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2014 №14-0156-12 та специфікації від 28.01.2014 №1 до нього, поставка товару здійснюється на умовах DAP - Дніпродзержинськ, відповідно до яких складовими ціни товару є витрати на поставку товару до зазначеного місця призначення.
Враховуючи заявлену декларантом митну вартість за ціною угоди, було проведено обчислення, згідно наданих документів, повноти включення всіх складових до заявленої ціни товару.
Відповідно до матеріалів справи, при митному оформленні для підтвердження заявленої митної вартості декларантом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» надано прайс-лист виробника товару від 30.09.2013, який містить відомості щодо ціни товару «вогнетривкий бетон марки CRITERION 80РЕ» - на рівні 829,50 євро/т без зазначення умов поставки та без врахування вартості транспортування.
Листом від 16.08.2014 №062Д/1582 ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» надана заявка №SR-TRE-991450672 на транспортування видана відправником «Vesuvius Poland Sp. z.o.o.» (Польща) транспортній компанії «OLEXIM» Sp. z.o.o.» (Польща) загальною вартістю 1 850 Євро.
Надана декларантом у підтвердження митної вартості копія митної декларації країни відправлення № 14PL351010E0049934 від 14.07.2014 у гр.46 містить відомості щодо статистичної вартості, що враховує витрати на транспортування та страхування, які відносяться до частини шляху, який при експорті товарів проходив по території країни експортера, тобто - Польщі імпортованого товару на кордоні ЄС (Польща - Україна).
Експедиторські послуги від Скавіна до кордону ЄС за рахунком-фактурою від 21.07.2014 №96/UA/2014, розраховані згідно з вагою товару, відповідно до пакувального листа, наданого декларантом при митному оформленні, складають 0,020 євро/кг.
Розрахована за відомостями прайс - листа та рахунку на експедиторські послуги вартість товару «вогнетривкий бетон марки CRITERION 80РЕ» на кордоні ЄС складає 14 448, 3 євро.
Враховуючи результати проведеного обчислення, розрахована за відомостями прайс-листа та рахунків на експедиторські послуги вартість імпортованого товару не відповідає (є меншою) відомостям щодо статистичної вартості товару, задекларованої країною експортером.
Крім того, наданий рахунок-фактура від 21.07.2014 №96/UA/2014, що використаний для проведення обчислення, містить відомості лише про вартість послуг з експедиційного обслуговування до кордону ЄС та після (до м. Дніпродзержинськ), та не містить відомостей про витрати на перевезення вантажу, що є складовими митної вартості товару.
Наданим висновком експерта Дніпропетровської ТПП від 04.08.2014 №ГО-3383 підтверджено, що ринкова вартість товару «вогнетривкий бетон марки CRITERION 80РЕ», отриманого за зовнішньоекономічним контрактом від 28.01.2014 №14-0156-12, специфікацією від 28.01.2014 №1, інвойсом від 14.07.2014 №131405062 на умовах поставки DAP-м. Дніпродзержинськ складає 924,50 євро/мт.
Наданим висновком експерта Дніпропетровської ТПП від 04.08.2014 №ГО-3383, яким підтверджено заявлену декларантом вартість імпортованого товару, також не враховано відомості документів щодо вартості транспортування та копії митної декларації країни відправлення. Наданою декларантом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» копією листа виробника від 14.07.2014 б/н визначено, що за домовленістю сторін розрахунки проводяться по факту поставки.
Як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, наданий лист суперечить вимогам п.12.2 зовнішньоекономічного контракту, яким визначено, що всі додатки та доповнення до контракту дійсні, якщо вони виконані в письмовій формі та підписані обома сторонами.
Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої статті 53 Митного кодексу України, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Зазначеним листом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Є. Дзержинського» банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, до митниці не надіслано.
Відповідно до положень частини другої ст.58 Кодексу, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
З огляду на вищевикладене, враховуючи результати перевірки, невідповідності відомостей у наданих документах, виявлені під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та під час розгляду додаткових документів, неможливість проведення обчислення заявленого рівня митної вартості на підставі наданих документів, не надання підтвердження оплати за поставлений товар, керуючись вищезазначеними положеннями законодавства, відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішень про коригування митної вартості від 18.07.14 №110010000/2014/600144/1 відсутні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись ст. ст. 9, 11, 17, 69 - 72, 86, 94, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування картки відмови, визнання недійсним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2015 року

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко