Справа № 804/19622/14
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
при секретаріКухар В.В.
представника позивача Слюсаренко В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НІК-ЕЛЕКТРОНІКА" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА» (далі - позивач, ТОВ «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА») звернулось до суду з адміністративним позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Київській області (далі - відповідач, Ірпінська ОДПІ) в якому просить суд:
На думку відповідача, позивач здійснив нереальні господарські операції, по яким відсутній об'єкт оподаткування та неможливо реально здійснити ТОВ «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА» операцій по ланцюгу з контрагентами постачальниками за перевіряємий період та порушив п.п. 139.1.9, п.п.139.1.1 п.139.1 ст. 139, п.198.1, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.
Наявність порушення законодавства обґрунтовано відповідачем в акті перевірки наявністю актів перевірок контрагентів та наявністю недоліків в деяких наданих позивачем первинних документах.
Позивач вважає дані висновки необґрунтованими, оскільки усі необхідні документи для підтвердження господарських відносин між позивачем із зазначеними контрагентами позивачем були надані під час перевірки, які складені згідно з вимогами чинного законодавства. Висновки Акту перевірки, щодо безпідставності формування податкового кредиту за рахунок сум податку на прибуток та на додану вартість позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а відповідно є протиправними, у зв'язку з чим оскаржувані податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню.
Від відповідача надійшли письмові заперечення в яких він посилається на те, що Ірпінською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА». В ході перевірки не було встановлено факту поставок товарів/послуг по ланцюгу контрагенти - постачальники - позивач за перевіряємий період, чим порушено п.198.1, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 19 156 096 грн. та занижено податок на прибуток у сумі 15 445 083 грн.
Таким чином, викладені висновки в Акті перевірки відповідають вимогам чинного законодавства України, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірним, у зв'язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
В судове засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити адміністративний позов.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного.
Суд зазначає, як відповідачу було відомо та не заперечується ним в акті перевірки позивач є зареєстрованим суб'єктом господарювання з 08.04.2005 року та на даний час позивач не перебуває в процесі припинення, статус відомостей про юридичну особу позивача в Єдиному державному реєстрі є підтвердженим.
Позивач як спеціалізоване підприємство являє собою національну інжинірингову компанію, яка фактично займається виробництвом та реалізацією широкого спектру приладів обліку електричної енергії (контроль-вимірювальних приладів), комутаційних колодок, монтажних ящиків. Протягом перевіреного періоду позивач, окрім іншого, фактично здійснював виробництво контроль-вимірювальних приладів (лічильників електричної енергії змінного струму) таких як трьохфазні лічильники, однофазні лічильники, трьохфазні тарифні лічильники, однофазні тарифні лічильники. Реалізовані позивачем на адресу контрагентів-покупців лічильники електричної енергії були внесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки та відповідали вимогам безпеки згідно чинних ДСТУ. Розрахунки з позивачем за поставлені товари та послуги проводились контрагентами-покупцями безготівково, шляхом перерахування коштів на банківські рахунки позивача. Позивач має в розпорядженні належні та достатні для фактичного вчинення господарських операцій трудові ресурси, при цьому, загальна чисельність працюючих на підприємстві Позивача становить - 182 особи.
Суд вважає, що вказані відповідачем акти інших податкових органів відносно третіх осіб, які відповідачем було покладено в обґрунтування оскаржуваних рішень - не встановлюють наявності протиправного умислу в діях позивача не сплачувати податки при укладанні вказаних угод із постачальниками з огляду на наступне.
Відповідно до матеріалів справи, порядок проведення відповідних звірок та
перевірок, а також дії щодо коригування даних податкової звітності контрагентів -
постачальників позивача, вчинені на підставі відповідних актів податкових органів
про неможливість проведення зустрічних звірок та неможливість проведення перевірок, які відповідачем було покладено в обґрунтування оскаржуваних рішень, - вже були предметом розгляду та дослідження Дніпропетровським окружним адміністративним судом України.
31.07.2014 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд розглянувши адміністративну справу №804/9754/14 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Трейд-2012» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі М.Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, - визнав протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо коригування показників податкової звітності додатку №5 до декларацій з податку на додану вартість Приватного підприємства «Трейд 2012» в інформаційній базі даних АІС «Податковий Блок», що було здійснено на підставі акту №715/04-67-22-03/38361683 від 24.06.2014р. за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. і зобов'язав податковий орган відновити показники податкової звітності, що були змінені на підставі акту №715/04-67-22-03/38361683 від 24.06.2014р. за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р.
31.07.2014 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд розглянувши адміністративну справу №804/9756/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Проффі» до Державної податкової інспекції у
08.08.2014 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АФЕЛІЙ-2013» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - визнав протиправними дії Дніпродзержинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо коригування показників податкової звітності додатку № 5 до декларацій з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «АФЕЛІЙ-2013» в інформаційній базі даних АІС «Податковий Блок», що було здійснено на підставі Акту № 2519/40/04-03-22-03/38796540 від 28.05.2014 року за період лютий, березень 2014 року, а також зобов'язав Дніпродзержинську об'єднану Державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити показники податкової звітності додатку №5 до декларацій з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «АФЕЛІЙ-2013» в інформаційній базі даних АІС «Податковий Блок», що були змінені на підставі Акту № 2519/40/04-03-22-03/38796540 від 28.05.2014 року за період лютий, березень 2014 року.
29.09.2014 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Індіпендент» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, - визнав протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо внесення коригувань до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» на підставі висновків, викладених у Акті № 216/04-63-22-03/34775396 від 20.06.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Індіпендент» з питань документального підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.06.2011 року по 30.05.2014 року» та зобов'язав Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які були відкориговані податковим органом на підставі висновків, викладених у Акті № 216/04-63-22-03/34775396 від 20.06.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Індіпендент» з питань документального підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.06.2011 року по 30.05.2014 року».
У зв'язку із вказаним, суд приходить до висновку, що посилання відповідача при проведенні перевірки, формулюванні висновків про безтоварність вчинених позивачем господарських операцій та обґрунтуванні оскаржуваних рішень, на висновки актів інших податкових інспекцій про неможливість проведення зустрічних звірок та неможливість проведення перевірок третіх осіб є необгрунтованим та протиправним.
Згідно ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового Кодексу України (надалі - ПК України), органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
П.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Ст.78 Податкового кодексу України регламентує порядок проведення документальних позапланових перевірок п.78.1 якої передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: п.п.78.1.1 за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Аналогічні норми містить п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України яким передбачено, що документальна позапланова перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Пунктом 138.4 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
При цьому згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
П.198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).
Згідно з пунктом 198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст..201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченим пунктом201.11 ст.201 цього кодексу.
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п.2 ст.9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: «назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції».
Згідно ч.2 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи, зокрема, види діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.18 вказаного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.
Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Так, ст. 62 Господарського кодексу України передбачає, що господарюючий суб'єкт, який за своїми ознаками є підприємством, самостійно здійснює будь-які види господарської діяльності, якщо вони не заборонені законодавством України і відповідають цілям, передбаченим статутом підприємства.
При винесенні рішення судом враховано, що як на час укладення договорів поставки з контрагентами за перевіряємий період, так і під час виконання зобов'язань, позивач та його контрагенти були належним чином зареєстрованими та були платниками податку на додану вартість. Установчі документи контрагентів позивача та його власні документи, свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість, не визнані в установленому порядку недійсними. Зазначене відповідачем не заперечувалось.
Фактичне виконання господарських відносин з контрагентами за перевіряємий період оформлено первинними документам які наявні в матеріалах справи. Первинні документи - податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто відповідають вимогам чинного законодавства щодо надання документу юридичної сили і доказовості.
Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.
Оскільки виписані контрагентами позивачу податкові накладні, видаткові накладні не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству, то з дня отримання податкових накладних у позивача виникло право формувати податковий кредит по взаєморозрахунках з вказаним контрагентом.
Стосовно посилання відповідача про відсутність документів підтверджуючих транспортування товару (ТТН, ін.) суд зазначає, що підтвердження отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей, які постачалися контрагентами за перевіряємий період товарно-транспортними накладними, не є визначальною умовою для отримання права на податковий кредит, оскільки, законодавчі норми не ставлять в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість.
Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України «Про скасування податкових повідомлень-рішень» №1713/12/13-13 від 11.12.2013, можливе недотримання вимог інших галузей законодавства при укладенні правочинів, якими опосередковані спірні господарські операції, не свідчить про спрямованість відповідних правочинів на ухилення від оподаткування.
Також, під час перевірки позивача, податковий орган робив свої висновки на підставі актів перевірок контрагентів позивача стосовно не підтвердження реальності здійснення господарських операцій зазначеними контрагентами, таким чином прийшовши до висновку про відсутність можливості здійснювати операції з позивачем.
В ході судового розгляду дане твердження не знайшло свого підтвердження та спростовується матеріалами справи, у т.ч. вищевказаними первинними документами.
Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання, у випадку неправомірних дій іншого зазначено в практиці Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "…Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".
Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.
Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Рішення Європейського Суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні справ.

Тобто доводи на які посилається податковий орган в акті перевірки позивача №852/26-54-22-02/33401202 від 01.08.2014 та запереченнях не відповідають обставинам справи, та спростовуються доказами наявними в справі та дослідженими у судовому засіданні.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Однак у даній справі, податковим органом не доведено існування таких обставин.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позивач виконав свої зобов'язання перед його контрагентами, що підтверджено зазначеними вище документами та правомірно сформував показники податкової звітності відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірність своїх дій не доведена, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА» до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень обґрунтовані, отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА» до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Київській області про визнання протиправних та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Визнати протиправним (недійсним) та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 20.08.2014 року прийняте Ірпінською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів у Київській області на підставі Акта №852/26-54-22-02/33401202 від 01.08.2014 року «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА», код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з платниками податків за період з 01.04.2011 року по 31.05.2014 року».

Визнати протиправним (недійсним) та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» № від 20.08.2014 року прийняте Ірпінською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів у Київській області на підставі Акта №852/26-54-22-02/33401202 від 01.08.2014 року «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА», код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з платниками податків за період з 01.04.2011 року по 31.05.2014 року».

Визнати протиправним (недійсним) та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 20.08.2014 року прийняте Ірпінською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів у Київській області на підставі Акта №852/26-54-22-02/33401202 від 01.08.2014 року «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА» код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з платниками податків за період з 01.04.2011 року по 31.05.2014 року».

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА» судові витрати в розмірі 487, 20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 19 січня 2015 року

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко