Справа № 2а-6/11
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2015 р. м. Київ К/800/37737/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівЗайця В. С.,
Єрьоміна А. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, третя особа: Комунальне підприємство «Нововолинськтеплокомуненерго» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області в якому, уточнивши позовні вимоги, просила визнати відмову постійно діючої міжвідомчої комісії з питань відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання про відключення квартири АДРЕСА_1, від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення від 31 березня 2010 року та від 23 квітня 2010 року нечинними; зобов'язати постійно діючу міжвідомчу комісію з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання затвердити акт про відключення вказаної квартири від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 24 січня 2011 року позов задоволено частково: визнано відмову постійно діючої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про затвердження акта про відключення квартири АДРЕСА_1, від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 16 березня 2010 року, нечинною; зобов'язано постійно діючу комісію з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області затвердити акт про відключення квартири АДРЕСА_1, від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання; в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулась з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що позивач звернулася до постійно діючої міжвідомчої комісії виконавчого комітету Нововолинської міської ради із заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Після позитивного вирішення заяви видано витяг з Протоколу комісії № 4 від 01 серпня 2006 року та перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

Комісія обстежила жиле приміщення позивача і встановила, що квартира АДРЕСА_1, придатна для відключення від існуючої централізованої мережі теплопостачання та влаштування системи індивідуального опалення і гарячого водопостачання, про що 18 серпня 2008 року склала відповідний акт.

Погодили влаштування індивідуального опалення у квартирі позивача головний санітарний лікар, ЖЕК-2.

КП «Нововолинськтеплокомуненерго» видало технічні вимоги на влаштування індивідуального опалення, Нововолинське управління газового господарства надало позивачу технічні умови на реконструкцію газопостачання квартири АДРЕСА_1, Новововолинський міський відділ ГУ МНС України у Волинській області видав позивачу висновок державного пожежного нагляду на влаштування індивідуального газового опалення та гарячого водопостачання. Нововолинська міська санітарно-епідеміологічна станція за результатами лабораторно-інструментальних замірів погодила влаштування індивідуального опалення та гарячого водопостачання.

Позивач замовила у проектно-виробничому підприємстві «КДС» робочий проект на реконструкцію системи опалення квартири АДРЕСА_1, який узгоджений з усіма організаціями, які видали технічні умови на відключення від зовнішніх мереж, та відповідає вимогам нормативно-правових актів про охорону праці, санітарним нормам та протипожежним вимогам.

У акті, складеному головним інженером ЖКП-2 в присутності позивача, зазначено, що станом на 15 квітня 2009 року стояк відрізано і заварено.

Виконком Нововолинської міської ради у своїх відповідях позивачу від 31 березня 2010 року та від 23 квітня 2010 року повідомив, що на засіданні постійно діючої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, яке проводилося 16 березня 2010 року, вирішено відмовити позивачу у затверджені акта на відключення квартири від мереж ЦО і ГВП, так як їй не надавався дозвіл на відключення від мереж ЦО і ГВП та влаштування автономного опалення.

Не погоджуючись з відмовою, позивач заявила цей позов.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачем самовільно проведено роботи по відключенню жилої квартири від мереж ЦО і ГВП, чи таке відключення є технічно неможливим, в зв'язку з спричиненням незручностей та перешкод іншим споживачам в отриманні послуг з забезпечення тепловою енергією та гарячим водопостачанням, а тому по закінченні робіт відповідач зобов'язаний затвердити акт про відключення приміщення від мереж ЦО і ГВП.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачу не надавалася згода на відключення та влаштування індивідуального опалення, тому в задоволені позову відмовив. Такий висновок суд зробив, виходячи з повного тексту протоколу № 4 засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань, щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, від 01 серпня 2006 року.

Колегія суддів вважає висновок суду апеляційної інстанції передчасним.

Правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і спірні, регулюються Житловим Кодексом Української РСР, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання" та іншими нормативними актами.

Відповідно до пункту 6 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом та у відповідності з пунктом 24 Закону України "Про теплопостачання", за яким споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Таким чином, вказані законодавчі акти декларують право споживача відмовитися від користування послугою центрального опалення та розірвати договір за умови, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Можливість споживача відмовитись від користування послугою, а саме: процедура відключення, - регламентується підзаконними актами. А саме: Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.2. Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення і гарячого водопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання.

При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання (підпункт 2.2.1. Порядку).

Відповідно до підпунктів 2.6., 2.7 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Як встановлено судами, підставою позову є витяг з Протоколу комісії № 4 від 01 серпня 2006 року постійно діючої міжвідомчої комісії виконавчого комітету Нововолинської міської ради про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, з якого вбачається, що позивача включено в список осіб, яким надано дозвіл.

Згідно із статтями 69, 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Між тим, відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції послався на повний текст Протоколу комісії № 4 від 01 серпня 2006 року постійно діючої міжвідомчої комісії виконавчого комітету Нововолинської міської ради, в який не було включено позивача. При цьому суд не пояснив (не мотивував), чому він вважає ту чи іншу обставину доведеною або недоведеною, чому він врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, тобто надав перевагу повному тексту протоколу, не спростувавши його витяг, чим порушив приписи ст. 159 КАС України.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАС України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Окрім того, суди обох інстанцій розглянули спір, предметом якого є відмова комісії від 16 березня 2010 року, без наявного цього документу в матеріалах справи, а тому без з'ясування законних підстав відмови.

При цьому суд апеляційної інстанції помилки суду першої інстанції в цій частині не усунув.

Оскільки під час вирішення справи по суті судом апеляційної інстанції допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, то судове рішення підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи; справа направляється до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: