Справа № 2а/0570/5703/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/52502/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Ємельянової В.І., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, третя особа - Донецьке міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, про скасування наказів та поновлення на посаді,

в с т а н о в и в :

У травні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати накази начальника ГУМВС України в Донецькій області від 28.03.2012 року №783о/с і від 04.05.2012 року №178о/с про звільнення з органів внутрішніх справ України та поновити його на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2007 року по 04.05.2012 року.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 04.05.2012 року №178о/с позивача було звільнено з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції першого міського відділення міліції Кіровського райвідділу Донецького міського управління з 07.05.2012 року за п. 64 «є» (за порушення дисципліни).

Згідно висновку службового розслідування від 20.03.2012 року за фактом порушення відносно позивача прокуратурою Донецької області кримінальної справи №85-12-01-0242 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, встановлено, що 14.03.2012 року до ГУМВС Донецької області з УВБ в Донецькій області ДВБ МВС України надійшла інформація про порушення 13.03.2012 року прокуратурою м. Донецька кримінальної справи №85-12-01-0242 відносно позивача.

До Будьоннівського РВ Донецького МУ звернулись ОСОБА_5 і ОСОБА_6 із заявами про вжиття заходів до чотирьох невідомих осіб, які в нічному клубі «Вірус» спричинили їм тілесні ушкодження.

Під час розслідування було встановлено, що до спричинення тілесних ушкоджень вказаним особам причетні саме дільничні інспектора міліції ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Наказом начальника Головного управління МВС України в Донецькій області від 28.03.2012 року «Про порушення службової дисципліни працівниками Кіровського і Київського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області та покарання винних» за особисту недисциплінованість, невиконання вимог Присяги, Етичного кодексу та Кодексу честі працівників ОВС, грубе порушення вимог п. 2 ст. 10 Закону України «Про міліцію», наказу МВС України №400-2004 в частині вжиття вичерпних заходів щодо припинення конфліктної ситуації у громадському місці та реєстрації у встановленому порядку цієї події, ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України в частині обов'язкової доповіді про виявлені порушення законодавства, зловживання чи інші правопорушення безпосередньому або старшому прямому начальникові, поводження з гідністю і честю в позаслужбовий час, зобов'язання бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припинення протиправних дій осіб, які їх учиняють, дотримання норм законодавства, неухильного виконання вимог Присяги працівників внутрішніх справ України, професійної та службової етики, скоєння вчинку, несумісного з перебуванням в органах внутрішніх справ України, на підставі вимог п. 1.2 наказу МВС України №90-2010 дільничного інспектора міліції СДІМ Кіровського РВ Донецького МУ лейтенанта міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про міліцію» міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року (далі - Положення), визначається порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Пунктом 64 «є» Положення встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Згідно ст.2 Дисциплінарного статуту ОВС України невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни являється дисциплінарним проступком.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту ОВС України передбачено, що у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту та п. 62 Положення передбачають застосування до осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службових обов'язків та дисципліни таких стягнень, як усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні, звільнення з органів внутрішніх справ (ОВС). Найбільш тяжким стягненням є звільнення з органів внутрішніх справ. Таке звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби проводиться через порушення дисципліни та службову невідповідність.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник може застосувати до нього будь-яке стягнення на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що наказами від 22.02.2012 року №79 і від 23.03.2012 року №135 до позивача були застосовані дисциплінарні стягнення, які на час розгляду справи в суді першої інстанції не зняті.

Згідно Кодексу честі працівника органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 04.01.1996 року №18, громадянин України, який присвятив своє життя службі в ОВС, добровільно бере на себе обов'язок служити Закону, додержуватись високоморальних норм поведінки. Працівник ОВС повинен постійно пам'ятати, що він є представником влади, своїми вчинками та поведінкою, способом життя стверджувати високі принципи безкорисливості, чесності та скромності у громадському та особистому житті, нетерпимо ставитись до будь-яких аморальних проявів.

Судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок про те, що позивач був звільнений не з підстав порушення відносно нього кримінальної справи, а в зв'язку зі скоєнням вчинку, несумісного з перебуванням в органах внутрішніх справ, а тому відсутність чи наявність обвинувального вироку відносно нього не вплинула на прийняття оскаржуваних наказів.

Відповідачем не доведено порушення позивачем п. 1.2 наказу начальника Головного управління МВС України в Донецькій області від 28.03.2012 року №90-2010 «Про порушення службової дисципліни працівниками Кіровського і Київського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області та покарання винних». Однак, цей факт не має суттєвого значення для визначення правомірності прийнятого відповідачем рішення і не може мати наслідком скасування оскаржуваних наказів.

Також судами встановлено, що позивач перебував на лікарняному з 25.04.2012 року по 04.05.2012 року, а був звільнений наказом начальника ГУМВС Донецької області від 04.05.2012 року №178о/с з 07 травня 2012 року.

Отже, при звільненні позивача відповідачем дотримано строків, визначени статтями 16, 18 Дисциплінарного статуту ОВС України.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки факти, викладені в матеріалах службового розслідування, свідчать про скоєнням позивачем вчинку, несумісного з перебуванням в органах внутрішніх справ, недотримання ним нормативних актів, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ, характеризують його поведінку, як таку, що не відповідає працівнику органів внутрішніх справ.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і: В.І. Бутенко

В.І. Ємельянова

Я.Л. Іваненко