Справа № 821/4530/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4530/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

представників позивача - Колганової Ю.М., Ярмощук К.С., Козлова О.О.,

представників відповідача - Оперчук О.О., Попової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Держаної фіскальної служби у Херсонській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" (далі - позивач, ПАТ "Херсонська ТЕЦ") звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. №№ , яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість на 322428,75 грн., з яких за основним платежем на 257943 грн., за штрафними санкціями на 64485,75 грн., № , яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на прибуток на 3317368 грн., з яких за основним платежем на 2653894 грн., за штрафними санкціями на 663474 грн., № , яким позивачу зменшено заявлену до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість на загальну суму 787920 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 196980 грн. за завищене декларування бюджетного відшкодування, визнати протиправними дії ДПІ у м.Херсоні, які полягають у відображенні в актах перевірок з урахуванням висновків про розгляд заперечень висновків про завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток: за ІІ-ІV квартали 2011 року на суму 5919191 грн., за І квартал 2012 року на суму 5963638 грн.

У судовому засіданні на підставі ст.55 КАС України за клопотанням представника відповідача у зв'язку з реорганізацією здійснено заміну відповідача з Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на Державну податкову інспекцію у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ у м.Херсоні).

Свої вимоги мотивує тим, що для обчислення грошових зобов'язань за спірними податковими повідомленнями-рішеннями відповідач використав неправомірні, документально не підтверджені висновки актів перевірок від 20.08.2014 р. № 288/21-03-22-05, від 16.10.2014 р. № 345/21-03-22-05 (далі - акт № 345). Позивач вважає, що показники його декларацій з податку на прибуток та з податку на додану вартість підтверджені належним чином складеними бухгалтерськими та податковими документами у відповідності з положеннями Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача заперечували проти позовних вимог, оскільки висновки акту перевірки відповідають фактичним обставинам оподаткування позивача, а виявлені порушення узгоджуються з вимогами Податкового кодексу України. Просять відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 21.07.2014 р. по 13.08.2014 р. відповідачем проведено виїзну позапланову перевірку ПАТ "Херсонська ТЕЦ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 р. по 31.01.2013 р., за результатами якої складено акт від 20.08.2014 р. № 288/21-03-22-05.

У висновку акту перевірки зазначено, що встановлено порушення:

1. пп.14.1.27, пп.14.1.36, пп.14.1.56, пп.14.1.228 п.14.1 ст.14, пп.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.2, п.44.3, п.44.4, п.44.6 ст.44, п.135.1, п.135.2 ст.135, п.137.1, п.137.4, п.137.19 ст.137, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.138.2, п.138.5, п.138.8, пп.138.10.2, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.139.1.5, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.144.1 ст.144, пп.145.1.1, пп.145.1.2 п.145.1 ст.145, п.146.12 ст.146, п.149.1 ст.149, п.150.1 ст.150, п.152.1 ст.152, п.154.8 ст.154 ПК України, в результаті чого:

- завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування: за ІІ-ІV квартали 2011 року на суму 5919191 грн., за І квартал 2012 року на суму 5939630 грн.,

- занижено податок на прибуток на суму 9061019 грн., в т.ч.: за півріччя 2012 року на суму 1823377 грн., за три квартали 2012 року на суму 2230929 грн., за 2012 рік на суму 9061019 грн.;

2. п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.3, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.2, п.201.3, п.201.10 ст.201 ПК України, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, Порядку заповнення податкової накладної, в результаті чого:

- завищено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у періоді, що перевірявся (ряд.23.1 декларації з ПДВ) на загальну суму 787920 грн., у тому числі: за червень 2012 року завищено відшкодування ПДВ у сумі 489 грн., за липень 2012 року завищено відшкодування ПДВ у сумі 25782 грн., за вересень 2012 року завищено відшкодування ПДВ у сумі 544982 грн., за жовтень 2012 року завищено відшкодування ПДВ у сумі 216667 грн.;

- занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся (ряд.25 декларації з ПДВ) на загальну суму 4366634 грн., у тому числі: за листопад 2011 року на суму 7327 грн., за грудень 2012 року на суму 36889 грн., за січень 2012 року на суму 5065 грн., за лютий 2012 року на суму 2036 грн., за липень 2012 року на суму 174363 грн., за листопад 2012 року на суму 3681 грн., за грудень 2012 року на суму 483324 грн., за січень 2013 року на суму 3653949 грн.

ПАТ "Херсонська ТЕЦ" на вказаний акт подано заперечення, за результатами розгляду яких призначено та проведено додаткову документальну виїзну позапланову перевірку, оформлену актом від 16.10.2014 р. № 345/21-03-22-05/00131771.

У висновках цього акту вказано, що встановлено порушення:

1. пп.14.1.27, пп.14.1.36, пп.14.1.56, пп.14.1.228, п.14.1.138 п.14.1 ст.14, пп.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.2, п.44.3, п.44.4, п.44.6 ст.44, п.135.1, п.135.2 ст.135, п.137.1, п.137.4, п.137.19 ст.137, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.138.2, п.138.4, п.138.5, п.138.8, пп.138.10.2, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.139.1.5, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.144.1 ст.144, пп.145.1.1, пп.145.1.2 п.145.1 ст.145, п.146.11, п.146.12 ст.146, п.144.1 ст.149, п.150.1 ст.150, п.152.1 ст.152, п.154.8 ст.154 ПК України, п.4.2, п.4.6 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 26.07.2007 р. № 1052, в результаті чого:

- завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування: за ІІ-ІV квартали 2011 року на суму 5919191 грн., за І квартал 2012 року на суму 5939630 грн.,

- занижено податок на прибуток на суму 6091856 грн., в т.ч.: за півріччя 2012 року на суму 331792 грн., за три квартали 2012 року на суму 1528904 грн., за 2012 рік на суму 6091857 грн.

ПАТ "Херсонська "ТЕЦ" направила заперечення на вказаний акт, за результатами розгляду яких відповідачем на адресу позивача направлено лист від 11.11.2014 р. № 11716/10/21-03-22-0111, у якому викладено узагальнюючі результати перевірки оподаткування позивача за період з 01.10.2011 р. по 31.12.2012 р.

На підставі вказаних актів, ДПІ у м.Херсоні винесено податкові повідомлення-рішення від 12.11.2014 р.:

- № , яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість на 322428,75 грн., з яких за основним платежем на 257943 грн., за штрафними санкціями на 64485,75 грн.;

- № , яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на прибуток на 3317368 грн., з яких за основним платежем на 2653894 грн. за штрафними санкціями на 663474 грн.;

- № , яким позивачу зменшено заявлену до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість на загальну суму 787920 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 196980 грн. за завищене декларування бюджетного відшкодування.

Згідно наданих до суду розрахунків на нарахування грошових зобов'язань за спірними податковими повідомленнями-рішеннями вплинули наступні висновки відповідача:

1) грошових зобов'язань з податку на прибуток згідно податкового повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. № : про збільшення доходів на 1795997 грн. за 3 квартали 2012 року на суму нарахованої амортизації по договору управління комунальним майном; не відображення у складі доходу та витрат за І квартал 2012 року реалізації металобрухту по накладній від 03.01.2012 р. № 4 на адресу ТОВ "Стройінвестплюс"; заниження витрат за 2012 рік на 2616,30 грн. внаслідок не відображення собівартості металобрухту, реалізованого покупцям; неправомірне формування витрат внаслідок відображення безтоварних господарських операцій з НВП "Алхім-Сервіс" - 812,79 грн., ПП "Майклод-Юг" - 3166,67 грн., ТОВ "Благо-Юг" - 904,35 грн.; завищення витрат внаслідок відображення господарських операцій з ФОП ОСОБА_6 - 2600 грн., ТРК "Скіфія" - 9166,66 грн., ПП ОСОБА_7 - 660 грн., ТОВ "Універсальна колекторська група" - 28116,67 грн., які не пов'язані з господарською діяльністю підприємства; неправомірне віднесення до витрат 166666,67 грн. по відносинах з КП "Херсонське ДБТІ", 36340 грн. готельних послуг, оскільки документально не підтверджено зв'язок отриманих послуг з господарською діяльністю позивача; завищення витрат внаслідок відображення юридичних послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_8 - 15000 грн., в той час як на підприємстві є юридична служба; завищення витрат внаслідок неправомірного відображення збитків минулих періодів у сумі 1479798 грн. (25 % збитків 2011 року); неправомірне віднесення до витрат суми виконаних робіт, які є капітальними інвестиціями та повинні формувати об'єкт основних фондів із подальшою амортизацією (ТОВ ВКФ "Ай Ті" - 35051 грн., ПП "ВФ Трантехносервіс" - 2083,33 грн., ФОП ОСОБА_9 - 24702,50 грн., ПП "ОСОБА_11" - 111463,29 грн.); завищення витрат на 3759808,61 грн. внаслідок відображення витрат на проведення капітальних ремонтів; завищення витрат на 5167870 грн. у зв'язку з не виконанням інвестиційної програми;

2) грошових зобов'язань з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. № : неправомірне формування податкового кредиту по відносинах з ТОВ "Мікасс-ДП", НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг" на суму 8249,59 грн., операції з якими є безтоварними; завищення податкового кредиту у зв'язку з документальним не підтвердженням зв'язку отриманих послуг з господарською діяльністю підприємства по відносинах з ТРК "Скіфія" (частина ПДВ у сумі 3083,34 грн.), ПП ОСОБА_7 (516,8 грн.), ТОВ "Універсальна колекторська група (12211,37 грн.), КП "Херсонське ДБТІ" (33333,33 грн.); неправомірне формування податкового кредиту у сумі 109,44 грн. по відносинах з ФОП "ОСОБА_10.", яка згідно АІС не декларує податкові зобов'язання щодо задекларованого позивачем податкового кредиту; неправомірне віднесення до податкового кредиту частини ПДВ по дефектним податковим накладним ТОВ "Херсонтепломережі" - 59553,20 грн., ТОВ "Втеріс" - 140885,67 грн.;

3) зменшення розміру суми бюджетного відшкодування згідно податкового повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. № : неправомірне віднесення до податкового кредиту сум ПДВ по безтоварним господарським операціям з ТОВ "Благо-Юг" у сумі 72,33 грн.; завищення податкового кредиту у зв'язку з документальним не підтвердженням зв'язку отриманих послуг з господарською діяльністю підприємства по відносинах з ТРК "Скіфія" у сумі 416,67 грн.; неправомірне віднесення до податкового кредиту частини ПДВ по дефектним податковим накладним ТОВ "Херсонтепломережі" - 90697,80 грн., ТОВ "Втеріс" - 696732,97 грн.

І.Що стосується висновків ДПІ у м.Херсоні стосовно заниження доходів та витрат у 2012 році на 6750 грн. по реалізації металобрухту ТОВ "Стройінвестплюс", заниження витрат у 2012 році на 2616,30 грн.

Приписами п.138.1 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п.138.4 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Судом встановлено, що позивачем до складу доходів та витрат у 2011 році помилково включено реалізацію та списання собівартості металобрухту у сумі 6750 грн. по накладній від 03.01.2012 р. № 4 на адресу ТОВ "Стройінвестплюс", що призвело до заниження доходів та витрат у 2012 році на 6750 грн.

Також ПАТ "Херсонська ТЕЦ" у 2012 році занизило задекларовані витрати на 2616,30 грн. внаслідок не відображення у складі собівартості проданих залишків металобрухту.

Вказані порушення в частині формування доходів та витрат цілком узгоджуються з приписами Податкового кодексу України, не оскаржуються позивачем, а тому суд вважає правомірними дані висновки відповідача.

ІІ.Що стосується висновків ДПІ у м.Херсоні про заниження ПАТ "Херсонська ТЕЦ" доходів на 1795997 грн.

Судом встановлено, що між Херсонською міською радою (установник управління) та ПАТ "Херсонська ТЕЦ" (управитель) укладено договір управління майном від 24.07.2012 р., згідно якого установник управління передає управителю об'єкти теплопостачання, які належать до комунальної форми власності, для здійснення управління майном в інтересах споживачів та установника управління, в тому числі шляхом транспортування споживачам теплової енергії.

Згідно актів інвентаризації від 28.04.2012 р. №№ 1, 2 балансова вартість майна, що передається, станом на 28.04.2012 р. складає 26939956,62 грн., майно складається з теплових трас, трубопроводів, теплових елеваторних вузлів, центральних теплових пунктів та інше, включаючи нерухомість: будівлі центральних теплових пунктів (24 об'єкти).

Відповідно до декларації з податку на прибуток від 08.02.2013 р. № , нарахована сума амортизації за 2012 рік становить 1795997 грн. (додаток АМ до рядка 06.4.27 додатка ІВ декларації).

Відповідач зазначає, що підприємство повинно було збільшити доходи за 2012 рік на 1795997 грн. у зв'язку із нарахуванням амортизації на майно, яке знаходиться в управлінні позивача та належить Херсонській міській раді.

Позивач заперечує проти необхідності такого збільшення доходів, посилаючись на те, що між ПАТ "Херсонська ТЕЦ" та Херсонською міською радою укладено договір управління комунальним майном, а не договір концесії, наявність якого є обов'язковою передумовою для збільшення доходів за п.137.19 ст.137 ПК України.

При вирішенні даного питання суд виходить з наступного.

Відповідно до п.137.19 ст.137 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) доходи концесіонера у вигляді вартості, визначеної на рівні звичайної ціни, основних засобів, отриманих платником податків від концесієдавця відповідно до Закону України "Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності", визнаються в сумі, що дорівнює сумі амортизації відповідних активів, нарахованої згідно із статтею 145 цього Кодексу, одночасно з її нарахуванням.

З аналізу п.137.19 ст.137 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що нею передбачено компенсаційне визначення доходів отримувача основних засобів об'єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності, у разі нарахування амортизаційних нарахувань на ці об'єкти особою, яка їх використовує. На думку суду, дана норма Податкового кодексу України унеможливлює збільшення витрат та зменшення прибутку у зв'язку з нарахуванням амортизації на основні фонди, по яких платник податку не поніс жодних витрат.

За таких підстав суд вважає обґрунтованим збільшення доходів позивача за 2012 рік на 1795997 грн.

ІІІ.Що стосується висновків ДПІ у м.Херсоні стосовно протиправності формування витрат та податкового кредиту по відносинах з ТРК "Скіфія", ПП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_6., ТОВ "Універсальна колекторська група".

За результатами перевірки зі складу витрат позивача виключено вартість послуг, сплачених ТРК "Скіфія" за трансляцію передачі "Розіграш призів" у сумі 9166,66 грн., ПП ОСОБА_7 - з оренди приміщення та оформлення повітряними кульками у сумі 660 грн., ФОП ОСОБА_6 - за розміщення інформації про розіграш призів у сумі 2600 грн., ТОВ "Універсальна колекторська група" - з проведення дій, спрямованих на повернення заборгованості боржників, на суму 28116,67 грн., а всього на загальну суму 40543,33 грн., оскільки ці витрати, за висновками відповідача, не пов'язані з реалізацією товарів та послуг, як того вимагають положення ст.138 ПК України.

Відсутність зв'язку вказаних витрат з оподатковуваною господарською діяльністю, на думку відповідача, позбавляє ПАТ "Херсонська ТЕЦ" права на включення ПДВ по цих операціях до складу податкового кредиту з ПДВ у загальній сумі 16228,18 грн. (ТРК "Скіфія" - 3500,01 грн., ПП Лось - 516,80 грн., ТОВ "Універсальна колекторська група" - 12211,37 грн.).

Представники позивача зазначають, що ці витрати мають безпосередній зв'язок з оподатковуваною господарською діяльністю, так як мають стимулювати повну та своєчасну сплату комунальних послуг, які є основним доходом платника податків.

Суд вважає такі твердження ПАТ "Херсонська ТЕЦ" безпідставними виходячи з наступного.

Згідно пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Приписами пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.14.1.228 п.14.1 ст.14 ПК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу ІІІ цього Кодексу - витрати, прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

Згідно пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 ПК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат належать: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема, витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів та інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

З викладеного слідує, що підставою для включення витрат підприємства до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, є належне документальне підтвердження факту понесених таких витрат та їх зв'язок з господарською діяльністю підприємства.

Як вже зазначалося, ТРК "Скіфія", ПП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_6 надавали позивачу послуги з трансляції передачі "Розіграш призів", з оренди приміщення, у якому проводився розіграш призів, та оформлення цього приміщення повітряними кульками, з розміщення інформації про розіграш призів.

На думку суду реалізація рекламних та інших заходів платника податків, для їх віднесення до складу витрат, має сприяти після їх вчинення збільшенню доходів такого платника податків. Фактично розіграш призів проведено серед споживачів послуг, які сплатили вартість цих послуг, а тому не пов'язані з виробництвом на придбанням реалізованих послуг з теплопостачання, у зв'язку з чим суд вважає, що позивач неправомірно включив результати господарських операцій по організації розіграшів призів до складу витрат.

Що стосується віднесення до витрат результатів господарських відносин з ТОВ "Універсальна колекторська група", то суд погоджується з твердженнями ДПІ у м.Херсоні про недоведеність отриманих від цього контрагента послуг з вчинення дій, спрямованих на повернення заборгованості боржників, з господарською діяльністю позивача. При цьому суд враховує те, що у разі добровільної несплати боржником суми заборгованості за спожите тепло, правовою можливістю стягнути заборгованість є звернення до суду з відповідним позовом.

Зі змісту п.198.3 ст.198 ПК України слідує, що підставою для віднесення сплаченого у ціні послуг суми ПДВ до податкового кредиту є придбання таких послуг з метою їх подальшого використання у межах господарської діяльності платника податку.

Оскільки вказані послуги не пов'язані з господарською діяльністю ПАТ "Херсонська ТЕЦ", то сплачена цим контрагентам сума ПДВ протиправно віднесена позивачем до податкового кредиту.

Підсумовуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами ДПІ у м.Херсоні щодо завищення ПАТ "Херсонська ТЕЦ" витрат на суму 40543,33 грн. та податкового кредиту на суму 16228,18 грн. внаслідок відображення господарських відносин з ТРК "Скіфія", ПП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_6, ТОВ "Універсальна колекторська група".

ІV.Що стосується висновків ДПІ у м.Херсоні стосовно нереальності господарських операцій позивача з НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг", ТОВ "Мікасс-ДП".

Суд зазначає, що відповідачем задекларовані витрати позивача зменшено на 4883,81 грн. по відносинам з НВП "Алхім-Сервіс" (812,79 грн.), ПП "Майклод-Юг" (3166,67 грн.) та ТОВ "Благо Юг" (904,35 грн.) у зв'язку з тим, що, на думку ДПІ у м.Херсоні, платник податку по відносинам з цими СПД задекларував господарські операції, реальність здійснення яких не підтверджено документально. Дані висновки стали підставою для зменшення податкового кредиту, визначеного по відносинам з НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг" та ТОВ "Мікасс-ДП" на загальну суму 8321,92 грн.

З акту перевірки слідує, що висновки ДПІ у м.Херсоні щодо безтоварності господарських операцій між ПАТ "Херсонська ТЕЦ" та ТОВ "Мікасс-ДП", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг" ґрунтуються на інформації, яка міститься в актах ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва від 18.01.2012 р. № 88/23-100/20918728 "Про неможливість проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Мікасс-ДП" щодо формування податкового кредиту та податкових зобов'язань по відносинах з ТОВ "Топ-Альянсбуд" за червень 2011 року, ПП "Вітас-Плюс" за жовтень 2011 року, ТОВ "Укрбудсервіс" за жовтень 2011 року", ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва від 10.06.2013 р. № 173/22-200/37157536 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Майклод-Юг" щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ "Віді-Пром" за жовтень 2012 року", ДПІ у м.Херсоні від 28.08.2012 р. № 117/15-3/36837972 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Благо-Юг" щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.06.2012 р. по 31.07.2012 р.". Цими актами встановлено, що дані підприємства відсутні за юридичною адресою, внаслідок чого неможливо підтвердити факт реальності здійснення господарських операцій.

Також відповідач зазначає про невідповідність деяких податкових накладних вимогам п.201.1 ст.201 ПК України внаслідок некоректного їх заповнення (податкова накладна від 03.10.2011 р. № 411, отримана від ТОВ "Мікасс-ДП"- зазначено загальну вартість товару та робіт без конкретизації сум окремо стосовно вартості товару та вартості виконаних робіт), відсутності номеру договору (податкова накладна від 09.12.2011 р. № 66, отримана від НВП "Алхім-Сервіс").

Стосовно НВП "Алхім-Сервіс" ДПІ у м.Херсоні вказує на наявність акту ДПІ у Західному районі м.Харкова від 14.11.2012 р. № 561/22-104 про результати дотримання податкового та валютного законодавства НВП "Алхім-Сервіс" за період грудень 2011 року, лютий-березень, травень 2012 року та ненадання документів на поставку товару.

При вирішенні даного питання суд виходить з наступного.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Приписами п.135.1 ст.135 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Положеннями п.138.1 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктом 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України (в редакції. яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, з точки зору податкового законодавства України головними умовами для віднесення сплаченого при придбанні товару ПДВ до складу податкового кредиту, а понесених витрат - до валових витрат є використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності платника податків у межах оподатковуваних операцій та належне документування сплаченого ПДВ.

Судом встановлено, що 26.09.2011 р. між позивачем та ТОВ "Мікасс-ДП" було укладено договір № 118 та додаткову угоду від 29.12.2011 р. № 1 на поставку обладнання і виконання робіт по пусконаладці. На виконання умов договору ТОВ "Мікасс-ДП" у жовтні, листопаді, грудні 2011 року поставило позивачу обладнання (датчики та врізка у трубопровід, портативний витратомір) та виконало роботи по пусконаладці на загальну суму 77200,02 грн., у т.ч. ПДВ - 12866,68 грн., що підтверджується накладною від 13.12.2011 р., податковими накладними від 03.10.2011 р. № 411, від 13.12.2011 р. № 61, актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.11.2011 р. № 118/2, від 13.12.2011 р. № 118/3, актами введення в експлуатацію основних засобів від 13.12.2012 р. №№ 6, 7. Оплата здійснена у безготівковій формі згідно платіжних доручень від 03.10.2011 р. № 6844, від 01.12.2011 р. № 7543, від 13.12.2011 р. № 7701.

У грудні 2012 року позивач мав взаємовідносини з НВП "Алхім-Сервіс". Даний контрагент поставив ПАТ "Херсонська ТЕЦ" товар на загальну суму 5401,20 грн., з яких ПДВ - 900,20 грн., що підтверджується видатковою накладною від 19.12.2011 р. № 66, податковою накладною від 09.12.2011 р. № 66, актом введення в експлуатацію основних засобів від 30.12.2011 р. № 1, накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 30.12.2011 р. № 541. Оплата проведена у безготівковій формі згідно платіжного доручення від 09.12.2011 р. № 7662.

24.10.2012 р. між ПАТ "Херсонська ТЕЦ" та ПП "Майклод-Юг" укладено договір-заявку на перевезення вантажу № 24/10/12. На виконання умов договору ПП "Майклод-Юг" у жовтні 2012 року надано позивачу транспортні послуги на загальну суму 3800 грн., з яких ПДВ - 633,33 грн., що підтверджується актом приймання-здачі послуг від 29.10.2012 р. № А29/10, податковою накладною від 29.10.2012 р. № 280. Оплата здійснена у безготівковій формі згідно платіжних доручень від 06.11.2012 р. № 4456, від 09.11.2012 р. № 4504.

У листопаді 2011 року та травні, червні 2012 року позивач мав взаємовідносини з ТОВ "Благо-Юг". Даний контрагент поставив ПАТ "Херсонська ТЕЦ" товар на загальну суму 2618,02 грн., з яких ПДВ - 436,33 грн., що підтверджується видатковими накладними від 23.11.2011 р. № БЮ-00890, від 30.05.2012 р. № БЮ-00309, від 21.06.2012 р. № БЮ-00382, податковими накладними від 22.11.2011 р. № 79, від 28.05.2012 р. № 84, від 20.06.2012 р. № 71, накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 23.11.2011 р. № 23, від 30.05.2012 р. № 175, від 21.06.2012 р. № 488. Оплата проведена у безготівковій формі згідно платіжних доручень від 22.11.2011 р. № 7495, від 28.05.2012 р. № 2228, від 20.06.2012 р. № 2472

Із досліджених у судовому засіданні первинних документів, оформлених за результатами господарської діяльності позивача із НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг", ТОВ "Мікасс-ДП", вбачається, що зазначені первинні документи повністю відповідають ознакам первинних документів, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік, тобто господарські та бухгалтерські документи, отримані позивачем від вказаних контрагентів є дійсними.

Доводи ДПІ у м.Херсоні про невідповідність деяких податкових накладних вимогам п.201.1 ст.201 ПК України внаслідок некоректного їх заповнення (податкова накладна від 03.10.2011 р. № 411, отримана від ТОВ "Мікасс-ДП"), відсутності номеру договору (податкова накладна від 09.12.2011 р. № 66, отримана від НВП "Алхім-Сервіс") суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено виключний перелік обов'язкових реквізитів, серед яких зазначено "вид цивільно-правового договору". Між тим такого обов'язкового реквізиту як "номер" договору Податковим кодексом України не передбачено.

Суд зазначає, що не зазначення у податковій накладній номеру договору та некоректне заповнення податкової накладної (зазначення загальної вартості товару та робіт без конкретизації сум окремо стосовно вартості товару та вартості виконаних робіт) не є вирішальною ознакою для визнання таких податкових накладних недійсними за умови, якщо із суті господарських операцій вбачається їх реальний характер та товарність. Окремі недоліки в заповненні податкових накладних не роблять ці накладні недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів.

Дана позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.01.2014 р. № К/800/31054/13.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність поставок (по відносинах з НВП "Алхім-Сервіс", ТОВ "Мікасс-ДП) внаслідок ненадання документів на перевезення товару, оскільки законодавець не ставить в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, транспортні документи не можуть бути первинними документами які підтверджують здійснення господарської операції з поставки товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображають відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображають відомості про господарську операцію перевезення.

Таким чином, господарські операції між ПАТ "Херсонська ТЕЦ" та НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг", ТОВ "Мікасс-ДП" з приводу поставок товарів, виконання робіт та надання послуг повністю підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до положень ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ у м.Херсоні не надала суду належних доказів того, що на момент проведення операцій з позивачем НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг", ТОВ "Мікасс-ДП" вчиняли порушення в сфері оподаткування, документували безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту для інших суб'єктів господарювання, та укладали нікчемні правочини, які завідомо порушують публічний порядок та суперечать інтересам держави і суспільства.

Надані суду докази не дають підстав для висновку, що вчинені позивачем господарські операції з НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг", ТОВ "Мікасс-ДП" є сумнівними, не відповідають дійсному економічному змісту і вчинені з метою одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди за відсутності наміру здійснювати реальну господарську діяльність.

На думку суду, при здійсненні господарської операції з боку позивача обов'язковому контролю підлягають наявність у постачальника дозвільної документації на складання податкової накладної, відповідність реквізитів податкової накладної фактичним даним на момент вчинення правочину та фактична наявність товару (послуг, робіт), отримання (надання) якого документується сторонами господарської операції.

Суд зазначає, що на момент здійснення господарських операцій з позивачем НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг", ТОВ "Мікасс-ДП" мали свідоцтва платника ПДВ, що не заперечується відповідачем, а тому дані контрагенти мали право виписувати податкові накладні.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України від 15.05.2003 р. № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано до суду доказів про наявність на час здійснення господарських операцій з позивачем записів у ЄДРПОУ про скасування державної реєстрації НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг", ТОВ "Мікасс-ДП" чи визнання їх установчих документів недійсними, визнання підприємств банкрутами чи припинення юридичних осіб.

Стосовно наведених в акті перевірки обставин діяльності НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг", ТОВ "Мікасс-ДП" суд зазначає, що діюче податкове законодавство України не містить норм, які б ставили в залежність право платника податку на формування податкового кредиту та витрат від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів, або зобов'язували б платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства. Можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у тому числі не декларування своїх зобов'язань або не сплата податку до бюджету, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит та формування витрат по операціях з такими контрагентами. Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому ПАТ "Херсонська ТЕЦ" не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства іншими особами по ланцюгу постачання. Податковий кодекс України встановлює вимоги лише щодо документального підтвердження задекларованих господарських операцій.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 31.01.2011 р. по справі № 21-47а10, та з практикою Європейського суду з прав людини у справі "Булвес" АД проти Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Окремо суд зазначає, що відповідачем в основу акту перевірки ПАТ "Херсонська ТЕЦ" покладено інформацію, викладену в актах ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва від 10.06.2013 р. № 173/22-200/37157536 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Майклод-Юг" щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ "Віді-Пром" за жовтень 2012 року", ДПІ у м.Херсоні від 28.08.2012 р. № 117/15-3/36837972 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Благо-Юг" щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.06.2012 р. по 31.07.2012 р.".

З аналізу положень п.73.5 ст.73 ПК України, Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010 р. № 1232, слідує, що зустрічна звірка полягає у співставленні первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання (в даному випадку, позивача) з даними платника податків (відносно якого проводиться перевірка), з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта господарювання може бути проведена податковим органом лише з питань взаємовідносин з певним платником податків (відносно якого проводиться основна перевірка, в ході якої і виникає необхідність ініціювання зустрічної звірки) та лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу.

При цьому, діючим законодавством не передбачено відображення в акті про неможливість проведення зустрічної звірки суджень щодо відсутності об'єктів оподаткування, визнання нікчемними правочинів, так як у ньому мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили неможливість проведення зустрічної звірки.

Таким чином, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може бути визнано належним та допустимим доказом вчинення платником податків порушення закону.

Стосовно висновків ДПІ у м.Херсоні про недійсність укладених позивачем договорів із НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг", ТОВ "Мікасс-ДП", суд зазначає, що по-перше, ці договори за своєю суттю є оспорюваними, так як їх недійсність законом прямо не встановлена, і жодного судового рішення про визнання цих договорів недійсними немає, а по-друге, відсутні будь-які докази того, що сторони цих угод при їх укладанні та виконанні мали умисел на порушення публічного порядку, тобто посягали на суспільні, економічні та соціальні основи держави.

Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку, що за відсутності доказів проведення позивачем фіктивних господарських операцій з НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг", ТОВ "Мікасс-ДП" та при наявності належним чином оформлених первинних документів по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) у цих постачальників, висновок ДПІ у м.Херсоні про завищення позивачем податкового кредиту та витрат за такими операціями є протиправним.

Таким чином суд вважає неправомірним виключення із складу витрат та податкового кредиту ПАТ "Херсонська ТЕЦ" результатів господарських операцій платника податків з НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг" та ТОВ "Мікасс-ДП".

V.Що стосується правомірності формування витрат по відносинах з ТОВ ВКФ "Ай Ті", ПП "ВФ Трантехносервіс-плюс", ФОП ОСОБА_9 та ПП "ОСОБА_11".

За результатами перевірки відповідач виключає із складу витрат ПАТ "Херсонська ТЕЦ" операції з придбання товарів та послуг у ТОВ ВКФ "Ай Ті", ПП "ВФ Трантехносервіс-плюс", ФОП ОСОБА_9 та ПП "ОСОБА_11" на загальну суму 173300,12 грн., вважаючи ці витрати капітальними інвестиціями, які підлягають віднесенню до складу витрат частинами у вигляді нарахування амортизації.

Між тим суд не погоджується з такими доводами ДПІ у м.Херсоні з наступних підстав.

Положеннями пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп.139.1.5 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статями 144-148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Згідно п.144.1 ст.144 ПК України (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) амортизації підлягають, зокрема: витрати на придбання основних засобів, нематеріальних активів для використання в господарській діяльності; витрати на самостійне виготовлення (створення) основних засобів, нематеріальних активів для використання в господарській діяльності, в тому числі витрати на оплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні (створенні) основних засобів та нематеріальних активів; витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного року; капітальні інвестиції, отримані платником податку з бюджету, у вигляді цільового фінансування на придбання (створення) об'єкта інвестування (основного засобу, нематеріального активу) за умови визнання доходів пропорційно сумі нарахованої амортизації по такому об'єкту відповідно до положень підпункту 137.2.1 пункту 137.2 статті 137 цього Кодексу.

Приписами абз."а" пп.14.1.81 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що капітальні інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання будинків, споруд, інших об'єктів нерухомої власності, інших основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно П(с)БО 7 об'єкт основних засобів - це: закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з'єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, внаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством/установою.

Судом встановлено, що позивач придбав: у ТОВ ВКФ "Ай Ті" - роботи по поставці обладнання та комплекс монтажних і пусконалагоджувальних робіт по інсталяції обладнання АТС "Panasonic K-X-TDА600 RU" у приміщенні вузла зв'язку у травні 2012 року; у ПП "ВФ Трантехносервіс-плюс" - роботи по технічному завданню для розробки проектної документації "Комплексу системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення" для підприємства у травні 2012 року; у ФОП ОСОБА_9 - роботи по установці системи автоматики для відчинення воріт та пусконаладці автоматики для воріт у серпні 2012 року; у ПП "ОСОБА_11" - монтажно-налагоджувальні роботи системи контролю та управління доступом на виробництво у серпні 2012 року.

Зазначені роботи не є придбанням основних засобів і нематеріальних активів, це є роботи по утриманню, експлуатації, модернізації та поліпшенню основних засобів, що вже існують і функціонують на підприємстві.

Зокрема, ТОВ ВКФ "Ай Ті" у травні 2012 року виконано роботи на суму 35051 грн. відповідно до договору від 30.03.2012 р. № 167 по поставці обладнання та комплекс монтажних і пусконалагоджувальних робіт по інсталяції обладнання АТС "Panasonic K-X-TDА600 RU" у приміщенні вузла зв'язку за адресою: м.Херсон, Бериславське шосе, 1.

З акту здачі-прийняття робіт слідує, що ТОВ ВКФ "Ай Ті" проведено роботи і використано комплектуючі та матеріали: плата процесора Panasonic KX-TDЕ6101 RU, плата на 8 гібридних абонентів КХ-TDА0170ХJ; плата на 24 гібридних абоненти Panasonic KX-TDА6178ХJ; системний телефон Panasonic KX-DТ343UА; консоль до телефону КХ-DТ343UА на 12 кнопок Panasonic KX-NT303Х, програмування, налаштування міні-АТС.

Суд зазначає, що дана господарська операція не передбачала створення нового об'єкту основних засобів, оскільки на вузлі зв'язку за вищевказаною адресою до укладення цього договору працювала змонтована телефонна станція. Обладнання, яке отримано від ТОВ ВКФ "Ай Ті", не в змозі самостійно виконувати функції телефонної станції, а тому не може розглядатися як новостворений об'єкт основних засобів. Тобто, в даному випадку було проведено модернізацію, поліпшення об'єкту основних засобів, який вже перебував в експлуатації, а згідно абз."г" пп.138.8.5 п.138.8 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення. Сума витрат, що пов'язана з поліпшенням об'єктів основних засобів у межах 10 % відноситься до складу витрат згідно п.146.12 ст.146 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

ПП "ВФ Трантехносервіс-плюс" відповідно до договору від 06.03.2011 р. № 131 виконано роботи по технічному завданню для розробки проектної документації "Комплексу систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення" на суму 2083,33 грн., про що свідчить акт виконаних робіт від 23.05.2012 р.

Суд погоджується з доводами ПАТ "Херсонська ТЕЦ" про те, що виконання технічного завдання не є створенням нового об'єкта основних засобів, оскільки це суперечить П(с)БО 7 "Основні засоби".

Приписами абз."в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України (в редакції. яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу адміністративних витрат включаються витрати на утримання основних засобів, інших необоротних активів загальногосподарського призначення. Сума витрат, що пов'язана з поліпшенням об'єктів основних засобів у межах 10 % відноситься до складу витрат згідно п.146.12 ст.146 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

ФОП ОСОБА_9 згідно договору від 24.07.2012 р. № 280 виконано роботи на суму 24702,50 грн. по монтажу автоматики на ворота. Згідно акту здачі-приймання робіт від 23.08.2012 р. № РУ-0000001 від даного постачальника отримано матеріальні цінності вартістю 18141,67 грн. без ПДВ (самоблокуючий привід лінійного типу для розпашних воріт, плата контролю з коробом, фотоелементи зовнішні, кнопка-ключ, ПВС 3х1,5) та роботи з пусконаладки автоматики для воріт вартістю 6560,83 грн. без ПДВ.

Суд зазначає, що вказані роботи з використанням перелічених матеріалів не створюють самостійного об'єкту основних засобів, так як це суперечить вимогам П(с)БО 7 "Основні засоби".

Згідно абз."г" пп.138.8.5 п.138.8 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення. Сума витрат, що пов'язана з поліпшенням об'єктів основних засобів у межах 10 % відноситься до складу витрат згідно п.146.12 ст.146 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

ПП "ОСОБА_11" відповідно до договору від 24.07.2012 р. № 281 у серпні 2012 року виконав роботи з монтажу та пусконаладці системи контролю та керування доступом на виробництві на суму 111463,29 грн., про що свідчить акт приймання виконаних робіт від 22.08.2012 р. № 22-08/12.

На думку відповідача ці витрати повинні створити об'єкт основних фондів "Система контролю та управління доступом на виробництві" із подальшою амортизацією.

Однак суд зазначає, що система контролю та управління доступом на виробництві не може бути відокремлена від об'єкта основних засобів, який в обліку ПАТ "Херсонська ТЕЦ" визначений як прохідна з караульним приміщенням. В протилежному випадку ця система не буде виконувати властиві їй функції.

Відповідно до абз."г" пп.138.8.5 п.138.8 ст.138 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення. Сума витрат, що пов'язана з поліпшенням об'єктів основних засобів у межах 10 % відноситься до складу витрат згідно п.146.12 ст.146 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що відповідач непомірно виключив із складу витрат позивача результати господарських операцій з ТОВ ВКФ "Ай Ті", ПП "ВФ Трантехносервіс-плюс", ФОП ОСОБА_9 та ПП "ОСОБА_11", так як ПАТ "Херсонська ТЕЦ" при формуванні витрат діяла відповідно до вимог п.146.12 ст.146, п.144.1 ст.144, абз."г" пп.138.8.5 п.138.8 ст.138, абз."в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України (в редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин).

VІ.Що стосується виключення зі складу витрат вартості капітального ремонту на загальну суму 3759808,61 грн.

За результатами перевірки ДПІ у м.Херсоні із складу витрат виключила вартість капітального ремонту на загальну суму 3759808,61 грн., здійсненого позивачем протягом 2012 року, вважаючи, що ця сума перевищує 10 відсотків вартості основних фондів, як того вимагають положення п.144.1 ст.144 ПК України.

Судом встановлено, що відповідно до додатку АМ до декларації з податку на прибуток за 2012 рік балансова вартість основних фондів на початок 2012 року склала 54140598 грн., фактичний обсяг витрат на поліпшення основних фондів склав 30044655 грн. Із цієї суми віднесено до складу витрат 5414060 грн., тобто в межах 10 відсотків загальної вартості основних фондів на початок 2012 року.

Відповідачем до суду надано розрахунок перевищення, який ДПІ у м.Херсоні покладено у основу для висновку про завищення витрат на 3759808,61 грн. З наданого розрахунку слідує, що розмір перевищення капітального ремонту відповідачем обчислено виходячи з вартості кожного окремого об'єкту основних фондів, по якому здійснювався капітальний ремонт.

Положеннями п.144.1 ст.144 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що амортизації підлягають витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного року.

Виходячи з норм п.144.1 ст.144 ПК України суд вважає, що відповідачем під час обчислення перевищення 10 відсоткової вартості капітального ремонту була допущена методологічна помилка, оскільки ці норми Податкового кодексу України передбачають порівняння загальної вартості здійсненого капітального ремонту та іншого поліпшення із загальною балансовою вартістю всіх основних фондів, яка склалася на початок звітного періоду, а не стосовно кожного окремого об'єкта основних фондів.

Таким чином, суд вважає протиправним висновок відповідача про завищення ПАТ "Херсонська ТЕЦ" витрат на 3759808,61 грн. у зв'язку з надмірним віднесенням до його складу капітального ремонту основних фондів.

VІІ.Що стосується правомірності формування витрат та податкового кредиту по відносинах з КП "Херсонське ДБТІ".

За результатами перевірки ДПІ у м.Херсоні зі складу витрат ПАТ "Херсонська ТЕЦ" виключила вартість послуг з виготовлення технічної документації у сумі 166666,67 грн., наданих КП "Херсонське ДБТІ", а з податкового кредиту - ПДВ з цих послуг у сумі 33333,33 грн., оскільки вважає, що ці послуги не пов'язані з господарською діяльністю платника податків.

З наданих суду документів (договору від 26.06.2012 р., податкової накладної від 31.07.2012 р. № 1267, акту виконаних робіт від 30.11.2012 р. № 3160, дослідженої у судовому засіданні технічної документації) вбачається, що спірні послуги КП "Херсонське ДБТІ" полягали в обмірюванні та виготовлені технічної документації на територію та споруди, які належать позивачу, та використовуються ним у оподатковуваній господарській діяльності.

Суд вважає, що експлуатація та використання основних фондів в оподатковуваній господарській діяльності платника податків неможлива без належного документування прав власності на це майно в органах інвентаризації, серед елементів такої реєстрації є обмір території будівель, які входять до складу цих фондів. На думку суду, обмір території та будівель платника податків є частиною заходів необхідних для початку та подальшого використання основних фондів, тобто є частиною витрат на придбання або введення в експлуатацію цих основних фондів.

Відповідно до п.144.1 ст.144 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів, нематеріальних активів та довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності; витрати на самостійне виготовлення (створення) основних засобів, нематеріальних активів, вирощування довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності, в тому числі витрати на оплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні (створенні) основних засобів та нематеріальних активів.

Тому суд вважає обґрунтованим виключення відповідачем із складу витрат вартості послуг КП "Херсонське ДБТІ" у сумі 166666,67 грн.

Між тим суд не погоджується з доводами ДПІ у м.Херсоні щодо протиправності включення до складу податкового кредиту 33333,33 грн. ПДВ, сплаченого у ціні наданих КП "Херсонське ДБТІ" послуг з виготовлення технічної документації.

Приписами п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як вже зазначалося, 26.06.2012 р. між позивачем та КП "Херсонське ДБТІ" укладено договір № 3160 на виконання робіт з технічної інвентаризації об'єктів та оформлення юридичної документації об'єктів, розташованих за адресою підприємства.

ПАТ "Херсонська ТЕЦ" здійснено оплату згідно платіжного доручення від 31.07.2012 р. № 3159 на загальну суму 200000 грн., в т.ч. ПДВ - 33333,33 грн.

На підставі п.187.1 ст.187 ПК України за датою зарахування коштів КП "Херсонське ДБТІ" виписано податкову накладну від 31.07.2011 р. № 1267 на суму 200000 грн., в т.ч. ПДВ - 33333,33 грн.

Отже, податковий кредит ПАТ "Херсонська ТЕЦ" підтверджений податковою накладною, яка є підставою для віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ, сплаченої у ціні послуг.

Тому суд вважає неправомірним виключення зі складу податкового кредиту 33333,33 грн. ПДВ по відносинах з КП "Херсонське ДБТІ".

VІІІ.Що стосується правомірності включення ПАТ "Херсонська ТЕЦ" до складу витрат вартості готельних послуг.

За результатами перевірки відповідач із складу витрат ПАТ "Херсонська ТЕЦ" виключив вартість готельних послуг у сумі 36340 грн. у зв'язку з тим, що позивач не надав документального підтвердження цих витрат.

Між тим суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з наступних підстав.

У судовому засіданні представники позивача пояснили, що основною діяльністю підприємства є виробництво і постачання теплової та електричної енергії, тарифи на яку встановлюються на державному рівні і потребують узгодження й затвердження. Також у м.Києві знаходяться як постачальник газу, так і головний акціонер товариства, якому кожного кварталу необхідно подавати звіти. Окрім цього, судові справи за участю ПАТ "Херсонська ТЕЦ" розглядаються у м.Одесі та м.Києві. У зв'язку з необхідністю вирішення цих та інших виробничих питань у інших містах, підприємством направлялися у відрядження відповідні працівники, які користувалися готельними послугами.

Положеннями абз."б" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України визначено, що до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, витрати на службові відрядження.

Витрати по готельним послугам, отриманих від ТОВ "Міжнародний АРТ Центр "Меценат" у розмірі 36340 грн., підтверджено актами виконаних робіт від 29.02.2012 р., від 30.03.2012 р., від 30.04.2012 р., від 30.05.2012 р., від 31.07.2012 р., від 21.08.2012 р., наказами про службові відрядження від 06.02.2012 р. №№ 09/в, 11/в, від 20.02.2012 р. №№ 18/в, 19/в, від 27.02.2012 р. №№ 21/в, 22/в, від 07.03.2012 р. № 29/в, від 20.03.2012 р. № 35/в, від 03.04.2012 р. № 40/в, від 17.04.2012 р. № 46/в, від 23.04.2012 р. № 49/в, від 24.04.2012 р. № 52/в, від 14.05.2012 р. № 57/в, від 22.05.2012 р. № 59/в, від 02.07.2012 р. № 69/в, від 24.07.2012 р. № 76/в, від 14.08.2012 р. № 84/в, посвідченнями про відрядження від 06.02.2012 р. №№ 13, 17, 19, 20, від 20.02.2012 р. №№ 32, 33, 34, від 27.02.2012 р. №№ 36, 38, 40, 41, від 07.03.2012 р. №№ 55, 56, від 20.03.2012 р. №№ 62, 63, від 03.04.2012 р. №№ 68, 69, від 17.04.2012 р. №№ 80, 81, від 23.04.2012 р. №№ 85, 86, від 24.04.2012 р. №№ 91, 92, від 14.05.2012 р. №№ 104, 105, від 22.05.2012 р. №№ 106, 107, від 02.07.2012 р. №№ 139, 140, 141, 142, від 24.07.2012 р. №№ 155, 156, 157, від 14.08.2012 р. №№ 173, 174, платіжними дорученнями від 14.02.2012 р. № 722, від 27.02.2012 р. № 868, від 03.03.2012 р. № 971, від 15.03.2012 р. № 1100, від 03.04.2012 р. № 1415, від 10.04.2012 р. № 1545, від 23.04.2012 р. № 1741, від 27.04.2012 р. № 1824, від 16.05.2012 р. № 2107, від 22.05.2012 р. № 2162, від 30.05.2012 р. № 2264, від 12.07.2012 р. № 2788, від 01.08.2012 р. № 3182, від 02.08.2012 р. № 3214, від 21.08.2012 р. № 3490.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що готельні послуги підтверджені відповідними документами, придбавалися позивачем з метою здійснення господарської діяльності, висновки відповідача про неправомірне їх включення до витрат є неправомірними.

ІХ.Що стосується правомірності формування витрат по господарських операціях з надання юридичних послуг ФОП ОСОБА_8

ДПІ у м.Херсоні вважає, що позивач у 2012 році до складу витрат неправомірно відніс вартість юридичних послуг у сумі 15000 грн., наданих ФОП ОСОБА_8, оскільки на підприємстві є юридична служба, а тому у підприємства не було потреб залучати цю особу.

Суд вважає такий висновок відповідача неправомірним, оскільки відповідно до абз."е" пп.138.10.2 п.138.10 п.138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: витрати на врегулювання спорів у судах. При цьому жодна норма Податкового кодексу України не містить обмежень у залучені інших суб'єктів для такого врегулювання спорів та не ставить залежність такого залучення від наявності подібного персоналу у такого платника податків.

Суд зазначає, що реальність надання юридичних послуг цим контрагентом підтверджено документально: договором про надання юридичних послуг щодо подання наявних матеріалів та заперечень до суду та до контролюючого органу, а також представництво в суді від 20.11.2007 р. № 178, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 14.11.2012 р. № 1-ю, платіжним дорученням від 14.01.2008 р.

Таким чином, суд вважає правомірним віднесення до складу витрат вартості юридичних послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_8

Х.Що стосується висновків ДПІ у м.Херсоні про завищення витрат на 1479798 грн. внаслідок неправомірного відображення збитків минулих періодів.

За результатами перевірки ПАТ "Херсонська ТЕЦ" зменшено витрати за 2012 рік у зв'язку із виключенням з їх складу задекларованого у розмірі 25 відсотків від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток у сумі 1479798 грн., яке склалось у позивача на початок звітного періоду. Відповідач зазначає, що це від'ємне значення було зменшено за результатами акту перевірки від 02.03.2012 р. № 52/22-1/00131771. За результатами судового оскарження постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 р. (справа № 2а-2400/12/2170) позовні вимоги ПАТ "Херсонська ТЕЦ" задоволено: податкові повідомлення-рішення від 23.03.2012 р. №№ , , від 12.06.2012 р. № , серед яких і податкове повідомлення-рішення про зменшення від'ємного значення, скасовані. ДПІ у м.Херсоні стверджує, що на момент складання звітності з податку на прибуток за 2011-2012 роки висновки про розмір від'ємного значення не були узгоджені, а тому позивач неправомірно декларував це від'ємне значення у 2011-2012 роках.

Однак суд вважає таку позицію контролюючого органу безпідставною, оскільки відповідно до п.150.1 ст.150 ПК України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Іншого порядку відображення від'ємного значення в Податковому кодексі України не передбачено, на 2012 рік було встановлено лише обмеження у розмірі 25 відсотків від розміру від'ємного значення, яке утворилось за результатами декларування прибутку на початок року.

Дані про неузгодженість висновків контролюючого органу про розмір від'ємного значення є свідченням того, що ці висновки мають спірний характер, а тому для платника податків не носять обов'язкового характеру. Ці висновки є обов'язковими для платника податків лише у разі їх узгодження на користь податкового органу.

Таким чином, суд вважає протиправними доводи ДПІ у м.Херсоні про завищення позивачем збитків минулих років на 1479798 грн.

ХІ.Що стосується висновків ДПІ у м.Херсоні про невиконання позивачем інвестиційної програми, у зв'язку з чим позивачу збільшено прибуток на 5167870 грн.

Судом встановлено, що за результатами перевірки відповідач збільшив оподатковуваний прибуток позивача на 5167870 грн. внаслідок зменшення прибутку, звільненого від оподаткування, у зв'язку з невиконанням інвестиційної програми.

За декларацією ПАТ "Херсонська ТЕЦ" з податку на прибуток за 2012 рік відображено прибуток, звільнений від оподаткування на підставі п.154.8 ст.154 ПК України, у сумі 15963760 грн.

Відповідно до п.154.8 ст.154 ПК України (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу в межах фактичних витрат, що не перевищують загальну річну суму: передбачених інвестиційними програмами, схваленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на капітальні вкладення з будівництва (реконструкції, модернізації) міждержавних, магістральних та розподільчих (локальних) електричних мереж, електричних станцій, теплоелектроцентралей, магістральних газопроводів, газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та встановлення лічильників газу населенню, у тому числі сум, спрямованих на повернення кредитів, які використані для фінансування вищезазначених цілей; передбачених проектами, фінансування яких здійснюється за рахунок суб'єктів природних монополій, виробників електричної та/або теплової енергії відповідно до рішень Кабінету Міністрів України; витрат у межах інвестиційної складової, затвердженої національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, необхідної для повернення кредитів, інвестицій, погашення облігацій (боргових цінних паперів), випущених (отриманих) енергогенеруючими компаніями, з метою фінансування капітальних вкладень з будівництва (реконструкції, модернізації) обладнання електричних станцій і теплоелектроцентралей, відповідно до плану будівництва (реконструкції, модернізації), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Під час перевірки ПАТ "Херсонська ТЕЦ" відповідач встановив обсяг невиконаної інвестиційної програми за 2012 рік у сумі 5167870 грн. і на цю суму збільшив оподатковуваний прибуток позивача. Причинами такого зменшення пільгового прибутку були порушення щодо неповної сплати коштів за задекларовані та здійснені ремонти, перевищення запланованих обсягів інвестицій по ряду об'єктів, не належне документування здійснених робіт, здійснення робіт не передбачених інвестиційною програмою.

У той же час позивач проти цих висновків заперечує і стверджує, що виконав інвестиційну програму повністю, про що свідчить акт перевірки НКРЕ від 20.09.2013 р. № 8.

При вирішенні даного питання суд виходить з наступного.

Порядок схвалення інвестиційної програми та перевірка її фактичного виконання покладено на Національну комісію з питань регулювання електроенергетики України відповідно до Законів України "Про електроенергетику", "Про природні монополії", Указу Президента України "Про заходи щодо забезпечення діяльності НКРЕ України" від 14.03.1995 р. № 213/95.

Постановою Національної комісії регулювання енергетики України від 26.07.2007 р. № 1052 затверджено Порядок подання, розгляду, схвалення та виконання інвестиційних програм ліцензіатів з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та з постачання електричної енергії за регульованим тарифом (далі - Порядок № 1052).

Згідно пп.1.3 п.1 Порядку № 1052 інвестиційна програма - план використання коштів для підвищення рівня надійності та економічності роботи основних фондів, який містить комплекс зобов'язань ліцензіата на період її виконання щодо розвитку підприємства, зокрема зниження технологічних витрат електричної енергії в електричних мережах, модернізацію та будівництво електричних мереж, впровадження та розвиток систем контролю та управління енергоспоживанням, покращення показників якості надання послуг з електропостачання та послуг споживачам електричної енергії з відповідними розрахунками та обґрунтуваннями, що підтверджують доцільність здійснення інвестиційної діяльності, джерела її фінансування та графік виконання.

Відповідно до пп.3.4 п.3 Порядку № 1052 інвестиційна програма розглядається на предмет її належного оформлення, затвердження та погодження, наявності відповідного техніко-економічного обґрунтування окремих розділів та інвестиційної програми в цілому. У разі встановлення невідповідності інвестиційної програми вимогам цього Порядку в частині оформлення, затвердження та погодження інвестиційна програма до розгляду не приймається, про що в п'ятиденний строк з дня її надходження до НКРЕ повідомляється ліцензіату. У разі наявності зауважень та пропозицій до інвестиційної програми вони надаються ліцензіату письмово у формі листа з повідомленням про вручення.

Згідно пп.3.5 п.3 Порядку № 1052 у разі відсутності в НКРЕ зауважень до інвестиційної програми або відсутності в ліцензіата пропозицій, додаткових пояснень та обґрунтувань щодо зауважень та пропозицій НКРЕ до інвестиційної програми питання про схвалення інвестиційної програми ліцензіата виноситься на відкрите засідання НКРЕ.

Приписами пп.3.12 п.3 Порядку № 1052 передбачено, що схвалена НКРЕ інвестиційна програма оформлюється ліцензіатом у чотирьох примірниках. Один примірник та його електронна версія надається до центрального апарату НКРЕ, другий примірник та його електронна версія - до відповідного територіального представництва НКРЕ, третій - до центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління в електроенергетиці, четвертий - залишається у ліцензіата.

Згідно пп.4.1, 4.2 п.4 Порядку № 1052 ліцензіат зобов'язаний виконувати інвестиційну програму в повному обсязі відповідно до запланованих етапів закупівель обсягів робіт та обсягів фінансування, передбачених джерелами фінансування інвестиційної програми. Виконаними вважаються закупівлі, щодо яких складено акт про введення в експлуатацію, де це необхідно, які прийняті на баланс та щодо яких проведена повна оплата. Роботи, які мають перехідний характер, вважаються виконаними, якщо по них складено проміжні акти відповідно до умов договору та здійснено поточну оплату.

Відповідно до п.7 Порядку № 1052 контроль за виконанням ліцензіатом інвестиційної програми здійснюється шляхом аналізу центральним апаратом НКРЕ та відповідним територіальним представництвом НКРЕ звітів щодо виконання інвестиційної програми та актів планових і позапланових перевірок діяльності ліцензіата НКРЕ.

Судом встановлено, що інвестиційна програма ПАТ "Херсонська ТЕЦ" за 2012 рік була розглянута на засіданні НКРЕ та постановою НКРЕ від 23.02.2012 р. № 153 схвалено у сумі 23191,3 тис. грн. (без ПДВ).

Згідно звіту про виконання інвестиційної програми за 2012 рік, затвердженого НКРЕ, обсяг виконання інвестиційної програми склав 22843,0 тис. грн.

Достовірність звіту про виконання інвестиційної програми підтверджено територіальним представництвом НКРЕ у Херсонській області у акті від 20.09.2013 р. № 8 планової перевірки дотримання Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії. Цим актом підтверджено виконання ПАТ "Херсонська ТЕЦ" інвестиційної програми за 2012 рік.

Тобто, виконання інвестиційної програми позивача за 2012 рік підтверджено уповноваженим державним органом - НКРЕ України.

Згідно п.6 Порядку № 1052 при невиконанні ліцензіатом інвестиційної програми за підсумками звітного періоду НКРЕ може розглянути питання щодо порушення Умов та Правил здійснення ліцензованої діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та/або з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами. За результатами розгляду Комісія в межах повноважень приймає рішення щодо застосування санкцій до ліцензіата відповідно до вимог законодавства та/або зменшення діючих тарифів ліцензіата шляхом вилучення зі структури тарифів невикористаних коштів, які були передбачені на реалізацію інвестиційної програми, або врахування цих коштів як джерела фінансування інвестиційної програми на прогнозний період. Комісія приймає рішення на основі наданих ліцензіатом пояснень щодо причин невиконання.

Виходячи з цього суд вважає, що про всі випадки не виконання інвестиційної програми (при декларації її виконання), документального не підтвердження такого виконання контролюючий орган має інформувати центральний апарат НКРЕ або його регіональні представництва про ці факти і лише після детального вивчення цієї інформації органами НКРЕ та отримання відповідного висновку після пояснень платника податків контролюючий орган може вживати заходи щодо оподаткування безпідставно звільненого від оподаткування прибутку.

Тому суд вважає, що відповідач передчасно оподаткував звільнений від оподаткування прибуток у сумі 5167870 грн. у зв'язку з невиконанням інвестиційної програми.

ХІІ.Що стосується висновків відповідача про безпідставне включення до складу податкового кредиту ПДВ у сумі 109,44 грн. по відносинах з ФОП "ОСОБА_10.".

Підставою виключення даної суми ПДВ з податкового кредиту ПАТ "Херсонська ТЕЦ" ДПІ у м.Херсоні зазначає факт недекларування цим контрагентом податкових зобов'язань з продажу товарів позивачу, у зв'язку з чим в системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів існує розбіжність.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями відповідача виходячи з наступного.

Приписами п.198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено єдиний випадок, коли не відноситься до складу податкового кредиту сума податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів /послуг, - коли ця сума не підтверджена податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими документами згідно з п.201.1 ст.201 ПК України).

Судом встановлено, що податковий кредит позивача по відносинах з ФОП "ОСОБА_10." за жовтень 2012 року у сумі 2401,19 грн. підтверджено податковими накладними від 03.10.2012 р. № 2132, від 04.10.2012 р. №№ 2163, 39976, від 05.10.2012 р. № 2170, від 08.10.2012 р. №№ 40007, 2190, від 10.10.2012 р. № 2219, від 13.10.2012 р. №№ 2288, 40083, від 30.10.2012 р. № 2497, від 31.10.2012 р. №№ 2526, 40330, до форми та змісту яких відповідач не має жодних зауважень.

Вказані податкові накладні виписані на підставі видаткових накладних від 03.10.2012 р. № К, від 04.10.2012 р. №№ К1, К, від 05.10.2012 р. № К, від 08.10.2012 р. №№ К, К, від 10.10.2012 р. № К, від 13.10.2012 р. №№ К, К, від 30.10.2012 р. № Ю000031014, від 31.10.2012 р. №№ Ю000031331, К.

Суд зазначає, що діюче податкове законодавство України не містить норм, які б ставили в залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагента, або зобов'язували б платника податків контролювати дотримання своїм контрагентом норм законодавства. Можливі порушення контрагентом платника податків податкової дисципліни, у тому числі не декларування своїх зобов'язань або не сплата податку до бюджету, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит по операціях з таким контрагентом. Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому ПАТ "Херсонська ТЕЦ" не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства іншими особами по ланцюгу постачання. Податковий кодекс України встановлює вимоги лише щодо документального підтвердження задекларованих господарських операцій.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 31.01.2011 р. по справі № 21-47а10, та з практикою Європейського суду з прав людини у справі "Булвес" АД проти Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає неправомірним зменшення податкового кредиту ПАТ "Херсонська ТЕЦ" на 109,44 грн., сформованого по відносинам з ФОП "ОСОБА_10.".

ХІІІ. Що стосується висновків відповідача про неправомірне формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Херсонтепломережі", ТОВ "Втеріс", які мають дефекти.

З матеріалів справи слідує, що дефектність податкової накладної від 30.12.2011 р. № 5, складеної ТОВ "Херсонтепломережі", на суму ПДВ 259495,82 грн. (віднесено до податкового кредиту 150251 грн.) полягає у тому, що постачальник послуг у цій накладній не заповнив реквізити договору "від" та "№", що, на думку відповідача, не дозволяє встановити зв'язку такого придбання з оподатковуваною господарською діяльністю ПАТ "Херсонська ТЕЦ". Крім того, за даними відповідача П.І.Б. особи, яка склала податкову накладну в паперовій формі, не відповідає П.І.Б. особи, якій належить електронний цифровий підпис, яким виписана копія податкової накладної, що зареєстрована в ЄРПН.

Дефектність податкових накладних від 31.07.2012 р. № 38, від 09.08.2012 р. № 39, від 04.09.2012 р. № 62 на загальну суму 837319,13 грн., складених ТОВ "Втеріс", полягає у тому, що ці податкові накладні не містять розгорнутої номенклатури поставлених товарів (вказано запасні частини для ремонту ротора та статора турбіни АПТ-12-1) та податкова накладна від 04.09.2012 р. № 62 зареєстрована у ЄРПН після 15 денного терміну обов'язкової реєстрації.

Натомість ПАТ "Херсонська ТЕЦ" стверджує, що спірні податкові накладні складені за першою подією виникнення податкових зобов'язань з ПДВ - оплата коштів з розрахункового рахунку позивача. Крім того, постачальник товарів ТОВ "Втеріс" не надав своєчасно податкову накладну за фактом отримання коштів у сумі 2725703,80 грн., у т.ч. ПДВ - 454283,97 грн., та не зареєстрував у ЄРПН, як того вимагав позивач, а тому ПАТ "Херсонська ТЕЦ" звернулося зі скаргою про затримку до відповідача під час декларування своїх податкових зобов'язань з ПДВ за серпень 2012 року.

При вирішенні цього питання суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.198 ПК України податковий кредит платника ПДВ визначається виходячи із підтвердженого належним чином складеною податковою накладною нарахування ПДВ у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання в оподатковуваній господарській діяльності платника податку. Датою виникнення права на податковий кредит є будь-яка із подій, що сталась раніше: або дата отримання товарів (робіт, послуг), або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг.

Згідно ст.201 ПК України серед вимог до складання податкової накладної є наявність у цьому податковому документі реквізитів: опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН). Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту. У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ "Херсонтепломережі" 04.11.2008 р. було укладено договір № 144 на транспортування теплової енергії в гарячій воді.

За листопад 2011 року даним контрагентом транспортовано споживачам теплову енергію на суму 1556974,93 грн., в т.ч. ПДВ - 259495,82 грн., про що складено акт виконаних робіт від 07.12.2011 р. № 83. На підставі цього акту ТОВ "Херсонтепломережі" виписано податкову накладну від 30.12.2011 р. № 5 на суму 1556974,93 грн., в т.ч. ПДВ - 259495,82 грн., яка включена позивачем до податкового кредиту з дотриманням вимог п.187.10 ст.187 ПК України у розмірі 150251 грн., а саме: у грудні 2011 року у сумі ПДВ 30335,06 грн., у серпні 2012 року у сумі ПДВ 90697,81 грн., у грудні 2012 року в сумі ПДВ 29218,13 грн.

Платіжним дорученням від 30.08.2012 р. № 3639 позивачем сплачено ТОВ "Херсонтепломережі" за транспортування теплової енергії у листопаді 2011 року 616223,34 грн., у т.ч. ПДВ - 102703,89 грн. Договором про відступ права вимоги від 25.10.2012 р. № 10У право вимагати від ПАТ "Херсонська ТЕЦ" сплати боргу за транспортування теплової енергії у сумі 198515,24 грн., в т.ч. ПДВ - 33085,87 грн., перейшло до ПП "Херсонтеплогенерація".

ДПІ у м.Херсоні не заперечує проти фактичного надання даних послуг ТОВ "Херсонтепломережі" та їх часткової оплати, однак вказує на дефектність податкової накладної від 30.12.2011 р. № 5 внаслідок не заповнення реквізитів договору "від" та "№".

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено вичерпний перелік обов'язкових реквізитів, серед яких зазначено "вид цивільно-правового договору". У податковій накладній від 30.12.2011 р. № 5 вказано вид цивільно-правового договору - "договір про надання послуг". Між тим такого обов'язкового реквізиту як "від" та "номер" договору Податковим кодексом України не передбачено.

Суд зазначає, що не зазначення у податковій накладній номеру та дати договору не є вирішальною ознакою для визнання таких податкових накладних недійсними за умови, якщо із суті господарських операцій вбачається їх реальний характер та товарність. Окремі недоліки в заповненні податкових накладних не роблять ці накладні недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів.

Дана позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.01.2014 р. № К/800/31054/13.

Що стосується невідповідності П.І.Б. особи, якою виписана податкова накладна у паперовому вигляді, з П.І.Б. особи, якій належить електронний цифровий підпис, яким підписана податкова накладна, що зареєстрована в ЄРПН, слід зазначити, що механізм реєстрації податкових накладних контрагентами в ЄРПН такий, що підприємство має можливість лише перевірити факт і дату реєстрації такої податкової накладної, вказавши її дату та номер, а також ІПН контрагента. Неможливість ідентифікувати П.І.Б., яка підписала податкову накладну, не позбавляє права платника податків на податковий кредит, за умови реальності господарських операцій, а з акту перевірки вбачається, що ДПІ у м.Херсоні не заперечує фактичного надання позивачу послуг ТОВ "Херсонтепломережі" та їх часткової оплати.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2014 р. № К/800/34980/13.

Таким чином суд вважає, що ПАТ "Херсонська ТЕЦ" правомірно сформовано податковий кредиту у сумі 150251 грн. по відносинах з ТОВ "Херсонтепломережі".

По відносинам з ТОВ "Втеріс" позивач сформував податковий кредит серпня 2012 року на суму ПДВ 454283,97 грн., на яку, як зазначає ДПІ у м.Херсоні, ПАТ "Херсонська ТЕЦ" не отримано податкову накладну та яку постачальник зареєстрував в ЄРПН з порушенням 15-денного терміну реєстрації. Також відповідач вказує на те, що ця податкова накладна не містить розгорнутої інформації про придбані позивачем товари та послуги від цього постачальника.

Між тим у судовому засіданні встановлено, що податкова накладна від 04.09.2012 р. № 62 на суму ПДВ 454283,97 грн. відсутня в жодному реєстрі отриманих податкових накладних ПАТ "Херсонська ТЕЦ" і не була включена до податкового кредиту.

Ця сума включена позивачем до податкового кредиту серпня 2012 року відповідно до заяви про відмову постачальника надати податкову накладну, що підтверджується таблицею 1 додатку 8 до податкової декларації з ПДВ за серпень 2012 року, на підставі платіжного доручення ПАТ "Херсонська ТЕЦ" отримувачу ТОВ "Втеріс" від 27.08.2012 р. № 3572 на суму 27225703,80 грн., у т.ч. ПДВ 454283,97 грн., що узгоджується з вимогами п.201.10 ст.201 ПК України.

Стосовно податкових накладних від 31.07.2012 р. № 38 на суму ПДВ 166666,67 грн., від 09.08.2012 р. № 39 на суму ПДВ 216666,67 грн., то вони були виписані ТОВ "Втеріс" за першою подією - отримання коштів у відповідності до договору про закупівлю товарів за державні кошти від 19.07.2012 р. № 275, згідно п.1.1 якого постачальник зобов'язаний поставити замовнику у 2012 році, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити товар - запчастини для ремонту ротора та статора турбіни АПТ-12-1 згідно коду 29.11.3 (Вузли для турбін) Державного класифікатора продукції та послуг ДК016-97 у кількості та за ціною, встановленою сторонами.

Так, позивачем було сплачено ТОВ "Втеріс" за майбутню поставку товарів 5025703,80 грн., у т.ч. ПДВ 237617,30 грн. згідно платіжних доручень від 26.07.2012 р. № 3116 на суму 1000000 грн., в т.ч. ПДВ 166666,67 грн., від 09.08.2012 р. № 3306 на суму 1300000 грн., у т.ч. ПДВ 216666,67 грн., від 27.08.2012 р. № 3572 на суму 2725703,80 грн., у т.ч. ПДВ 454283,97 грн.

Поставка товару підтверджена видатковими накладними від 28.08.2012 р. № В-00000009 на суму 1178803,80 грн., у т.ч. ПДВ 196467,30 грн., від 05.11.2012 р. № В-00000013 на суму 3846900 грн., у т.ч. ПДВ 641150 грн., актами приймання-передачі устаткування до монтажу від 28.08.2012 р., від 05.11.2012 р.

ДПІ у м.Херсоні за результатами перевірки підтверджено фактичне виконання і оплата по цих господарських операціях, наявність всіх первинних документів та податкових накладних.

Тобто, позивачем документально підтверджено фактичну поставку товарів за цими податковими накладними із складанням видаткових накладних із розгорнутою номенклатурою та актів виконаних робіт.

Виходячи з цього суд вважає, що відповідач, при перевірці обставин формування податкового кредиту позивача по відносинам з ТОВ "Втеріс" у липні-вересні 2012 року, мав виходити із суті господарських операцій, які були здійснені у цих податкових періодах. На думку суду, у липні-вересні 2012 року позивачем була проведена операція з попередньої, авансової сплати коштів за майбутню поставку товарів та послуг, яка відображена у податкових накладних, та дає право на формування податкового кредиту відповідно до ст.198 ПК України.

Таким чином суд вважає неправомірним зменшення ПАТ "Херсонська ТЕЦ" податкового кредиту на загальну суму 837617,31 грн. по відносинам з ТОВ "Втеріс".

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про неправомірність висновків відповідача щодо:

- завищення витрат по відносинам з НВП "Алхім-Сервіс" на суму 812,79 грн., ПП "Майклод-Юг" на суму 3166,67 грн., ТОВ "Благо-Юг" на суму 904,35 грн., ТОВ ВКФ "Ай Ті" на суму 35051 грн., ПП "ВФ Трантехносервіс-плюс" на суму 2083,33 грн., ФОП ОСОБА_9 на суму 24702,50 грн., ПП "ОСОБА_11" на суму 111463,29 грн., ФОП ОСОБА_8 на суму 15000 грн., готельних послуг на суму 36340 грн., внаслідок відображення збитків минулих періодів на 1479798 грн., у зв'язку з невиконанням інвестиційної програми на 5167870 грн. та віднесенням до витрат капітальних ремонтів на суму 3759808,61 грн., у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. № підлягає частковому скасуванню на суму 2792212,94 грн., з яких за основним платежем на 2233769,95 грн., за штрафними санкціями на 558442,99 грн.;

- завищення податкового кредиту по відносинах з ТОВ "Мікасс-ДП", НВП "Алхім-Сервіс", ПП "Майклод-Юг", ТОВ "Благо-Юг" на суму 8249,59 грн., КП "Херсонське ДБТІ" на суму 33333,33 грн., ФОП "ОСОБА_10." на суму 109,44 грн., ТОВ "Херсонтепломережі" на суму 59553,20 грн., ТОВ "Втеріс" на суму 140885,67 грн., у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. № підлягає частковому скасуванню на суму 302664,37 грн., з яких за основним платежем на 242131,49 грн., за штрафними санкціями на 60532,88 грн.;

- завищення податкового кредиту по відносинах з ТОВ "Благо-Юг" на суму 72,33 грн., ТОВ "Херсонтепломережі" на суму 90697,80 грн., ТОВ "Втеріс" на суму 696732,97 грн., у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. № підлягає частковому скасуванню на суму 787503,33 грн. та штрафні санкції на суму 196875,83 грн.

В решті позовні вимоги ПАТ "Херсонська ТЕЦ" задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ПАТ "Херсонська ТЕЦ" щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відображення в актах перевірок висновків про завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток, оскільки дані висновки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому не створюють для позивача жодних правових наслідків.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

ПАТ "Херсонська ТЕЦ" було заявлено позовні вимоги немайнового та майнового характеру.

Згідно п.1 ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру становить 73,08 грн. (0,06 розміру мінімальної заробітної плати).

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Оскільки ПАТ "Херсонська ТЕЦ" просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.11.2014 р. №№ , , на суму 4624696,75 грн., то судовий збір за адміністративний позов майнового характеру складає 4872 грн. (максимальний розмір судового збору).

Згідно ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом за результатами розгляду справи у задоволенні позовних вимог немайнового характеру відмовлено, а позовні вимоги майнового характеру задоволено частково на суму 4079256,47 грн., або 88,21 % від заявлених позовних вимог.

Сума судового збору за задоволеними позовними вимогами майнового характеру складає 4297,59 грн. ((4872 грн. х 88,21 %) : 100 %), у задоволенні яких відмовлено - 647,49 грн. (574,41 грн. (позовні вимоги майнового характеру) + 73,08 грн. (позовні вимоги немайнового характеру)).

При подачі адміністративного позову підприємством було сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає стягненню з ПАТ "Херсонська ТЕЦ" складає 160,29 грн. (647,49 грн. - 487,20 грн.).

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати частково протиправними та частково скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 12.11.2014 р. № на суму 2792212,94 грн., з яких за основним платежем на 2233769,95 грн., за штрафними санкціями на 558442,99 грн., № на суму 787503,33 грн. та штрафні санкції на суму 196875,83 грн., № на суму 302664,37 грн., з яких за основним платежем на 242131,49 грн., за штрафними санкціями на 60532,88 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" () судовий збір у сумі 160 (сто шістдесят) грн. 29 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 лютого 2015 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.3.1