Справа № 824/59/14-а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2015 р. м. Київ К/800/34162/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар: Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області про поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів. Уточнивши позовні вимоги, просив визнати незаконними і скасувати накази управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області № 1568 від 15 листопада 2013 року в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ та № 353 о/с від 12 грудня 2013 року про звільнення його з органів внутрішніх справ України за п. 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року (далі - Положення), поновити його на службі в органах внутрішніх справ України на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що його звільнили незаконно, оскільки він не вчиняв дисциплінарного проступку.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 30 грудня 2010 року проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Путильського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області.

15 листопада 2013 року наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернівецькій області № 1368 «Про покарання працівників Путильського РВ УМВС України в Чернівецькій області» позивача звільнено з органів внутрішніх справ України.

На підставі вказаного наказу 12 грудня 2013 року Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернівецькій області видало наказ № 353 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення сержанта міліції ОСОБА_4

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування від 7 листопада 2013 року, проведеного за фактами, опублікованими у газеті «Молодий буковинець» від 3 жовтня 2013 року, щодо нездійснення ОСОБА_4 профілактичних заходів стосовно ОСОБА_5, що стало передумовою скоєння останнім тяжкого злочину.

Службовим розслідуванням встановлено, що позивач порушив п. 2.1. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1050 від 19 листопада 2012 року, щодо належного реагування на повідомлення громадян та реєстрацію їх в журналі єдиного обліку, а також порушив вимоги п. 3.1. Інструкції щодо порядку взаємодії управлінь (відділів) у справах сім'ї, молоді та спорту, служб у справах дітей, центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та відповідних підрозділів органів внутрішніх справ з питань здійснення заходів з попередження насильства в сім'ї, затвердженого наказом Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту, Міністерства внутрішніх справ України №3131/386 від 7 вересня 2009 року, щодо винесення члену сім'ї, який вчинив насильство в сім'ї, офіційного попередження про неприпустимість вчинення такого насильства, взяття на профілактичний облік, що в свою чергу призвело до тяжких наслідків - замаху на вбивство 20 серпня 2013 року ОСОБА_6 та самогубства. Так, на неодноразові телефонні дзвінки ОСОБА_6 щодо образ та погроз на її адресу та на адресу її родичів з боку ОСОБА_5 позивач ніяким чином не відреагував.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що звільнення позивача є правомірним, оскільки службовим розслідуванням встановлено факт вчинення ним дисциплінарного проступку, порядок звільнення дотримано. Зокрема, суди вважали доведеною правомірність застосованого до позивача дисциплінарного стягнення, оскільки ОСОБА_4 фактично хоч і перебував на посаді помічника дільничного інспектора міліції, однак на той час виконував обов'язки власне дільничного інспектора міліції, що підтверджується відповідними наказами, наявними в матеріалах справи, та копією протоколу про адміністративне правопорушення від 21 січня 2013 року, який склав безпосередньо сам позивач, як виконуючий обов'язки дільничного інспектора міліції, а відтак позивач мав всі повноваження та обов'язки дільничного інспектора міліції.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на матеріалах справи та законі.

В матеріалах справи відсутні накази, які суди поклали в основу судових рішень, що ОСОБА_4 на той час фактично виконував обов'язки дільничного інспектора міліції.

Натомість, у матеріалах справи міститься наказ №47 від 12 березня 2013 року (а.с.17) про закріплення помічника ДІМ сектору ДІМ Путильського РВ УМВС ОСОБА_4 за дільничним інспектором сектору ДІМ лейтенантом міліції ОСОБА_7

Проте суди цих обставин не врахували та не з'ясували чи виконував позивач обов'язки дільничного інспектора після 12 березня 2013 року та станом на 20 серпня 2013 року (на час подій, що стали підставою для службового розслідування), чи входило до функціональних обов'язків помічника дільничного інспектора міліції винесення офіційного попередження особі, та до кола чиїх функціональних обов'язків належало вчинення цих дій.

Всупереч вимог ст. 76, 86 КАС України суди належним чином не перевірили доводів позивача, що функціональними обов'язками помічника дільничного інспектора міліції не передбачено винесення офіційних попереджень та постановку на профілактичний облік відповідних осіб, а в період, коли він виконував обов'язки дільничного інспектора, він склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 від 21 січня 2013 року, за що останній був притягнутий судом до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи спір, суди не зазначили, у чому конкретно полягало порушення службової дисципліни позивачем, яке стало підставою для його звільнення з органів внутрішніх справ - найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, передбаченого ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

За правилами статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень частини 2 статті 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та апеляційної інстанцій в порушення вимог ст. 159 КАС України неповно з'ясували обставини справи, тобто порушили норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а касаційний суд в силу ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк