Справа № 806/5415/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року Житомир справа № 806/5415/14

час прийняття: 12 год. 39 хв. категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Піхулі О.В.,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, за участі третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору, - Коростенської міської ради, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати дії Реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області щодо закриття розділу про наявність у неї права власності на нерухоме майно в зв'язку з його знищенням протиправними та зобов'язати відповідача поновити (зареєструвати) її право власності на 40/100 частин житлового будинку в АДРЕСА_1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому зазначала, що у листопаді 2014 року на її заяву відповідачем надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта. У цій довідці відсутні відомості щодо наявності у ОСОБА_1 нерухомості. Позивач вказує, що ніяких заяв щодо закриття свого права власності на зазначене майно (частину домоволодіння) та вилучення запису про це з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона до органу БТІ чи до Реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області не подавала. Відтак відповідач протиправно закрив розділ про наявність у неї права власності на нерухоме майно, чим порушив пункти 60, 96 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, на підставі обставин викладених у позові.

Представник відповідача у засіданні суду позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів наведених у письмових запереченнях. Зазначила, що державним реєстратором рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, не приймалося.

Представник третьої особи, Коростенської міської ради, в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила, що судовими рішеннями припинено право власності ОСОБА_1 на 40/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. У зв'язку з цим нею в інтересах Коростенської міської ради подано до відповідача заяву про державну реєстрацію припинення права власності позивача на цей житловий будинок. Із заявою про закриття розділу на цей об'єкт нерухомості Коростенська міська рада не зверталася.

Третя особа, ОСОБА_4, до суду не прибула, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Надійшла заява з проханням розгляд справи проводити за її відсутності. Також третьою особою були подані письмові пояснення на позов.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (зі змінами та доповненнями, далі - Закон).

У відповідності до ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно зі ч. 1 ст. 20 Закону, у Державному реєстрі прав на кожний об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

Частиною 2 цієї статті Закону визначено, що розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення державного реєстратора у разі:

1) знищення об'єкта нерухомого майна;

2) поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до пункту 60 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (зі змінами та доповненнями, далі - Порядок), державний реєстратор у разі знищення об'єкта нерухомого майна; поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна закриває розділ Державного реєстру прав на підставі прийнятого ним рішення про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи.

Для закриття розділу Державного реєстру прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості: підстава для закриття розділу: - назва рішення; - дата формування рішення; - індексний номер рішення; прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; найменування органу державної реєстрації прав або найменування державної нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Судом з'ясовано та підтверджено матеріалами справи, що Реєстраційною службою Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області рішення про закриття розділу стосовно об'єкта нерухомого майна, а саме житлового будинку за адресою Житомирська обл., м. Коростень, вул. Кобилянської О., будинок 30, не приймалося.

Інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 32987417 від 31.01.2015, надана Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції Житомирської області, свідчить, що у реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на квартиру, що складає 11/100 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

Стосовно ж права власності ОСОБА_1 на 40/100 зазначеного нерухомого майна, то до Державного реєстру речових права на нерухоме майно внесено запис про припинення її права власності. Підставою для внесення запису слугувало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.05.2014. Дані обставини підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна № 32987690 від 31.01.2015, виданою Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції Житомирської області.

Отже, як на час звернення позивача до суду з даним позовом, так і на день розгляду справи судом розділ у Державному реєстрі прав на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, відкритий.

Відповідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Завданням адміністративного судочинства, згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У пункті 8 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно зі частиною 1 статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України N 9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Із аналізу наведених норм та висновку Конституційного Суду України випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. При цьому під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач не надала суду доказів того, що Реєстраційною службою Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області приймалося рішення про закриття розділу на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з його знищенням, яким би порушила її права, свободи чи інтереси в сфері публічно-правових відносин при здійсненні відповідачем владних управлінських функцій.

Натомість відповідачем доведено суду, що розділ на нерухоме майно є відкритим.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області щодо закриття розділу на нерухоме майно в зв'язку з його знищенням є передчасними.

Суд звертає увагу, що позивач помилково ототожнює дії державного реєстратора із закриття розділу щодо нерухомого майна та його дії щодо внесення до розділу запису про припинення права власності ОСОБА_1 на 40/100 житлового будинку за вищевказаною адресою, здійснені на підставі рішення від 07.05.2014.

Правильним способом захисту порушених прав та інтересів є оскарження рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 12887842 від 07 травня 2014 року, а не пред'явлення до суду позову про визнання дій відповідача щодо закриття розділу протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача поновити (зареєструвати) право власності ОСОБА_1 на 40/100 частин житлового будинку в АДРЕСА_1, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то суд зважає на таке.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Безспірно встановлено, що запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності позивача внесено на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 12887842 від 07 травня 2014 року.

Доказів визнання протиправним і скасування цього рішення судом матеріали справи не містять, тобто це рішення є чинним.

Відтак суд не має правових підстав для покладення на відповідача обов'язку вчинити дії, оскільки таке повинно безпосередньо випливати із факту скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 12887842 від 07 травня 2014 року, що у даному випадку відсутнє.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 16 лютого 2015 р.