Справа № 826/17721/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаль М.І., секретаря судового засідання Самсонової М.М., за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сильвер-СВ" до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сильвер-СВ" (далі - ТОВ «Сильвер-СВ») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дії відповідача, що виразились у не реєстрації податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладених за звітний податковий період; визнання протиправними дії відповідача, що виразилися у не внесенні до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» показників податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладених за звітний податковий період; зобов'язання відповідача зареєструвати податкову декларацію позивача з ПДВ за серпень 2014 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладених за звітний податковий період.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не прийняв податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року як податкову декларацію, у зв'язку із розірвання податковим органом в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів №070220141 від 07.02.14р. з причин встановлення відсутності позивача за місцем реєстрації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.12.2014 р. адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, що виразились у не реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладених за звітний податковий період, зобов'язано Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві зареєструвати податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладених за звітний податковий період. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті декларації позивача повинен був використовувати офіційні дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо підтвердження місцезнаходження юридичної особи, які спростовують інформацію відповідача щодо відсутності ТОВ "Сильвер-СВ" за податковою адресою.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в якій просять скасувати постанову Оружного адміністративного суду м. Києва від 08.12.2014 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що посадовими особами Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві виявлено відсутність місцезнаходження позивача за юридичною адресою, про що винесено повідомлення форми № 18-ОПП за №5583/9/26-56-18-04-20 від 18.09.2014р. з додатком, а саме рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням від 18.09.2014 року за № 1113/26-56-18-04. Станом на 18.09.2014 року підприємство мало стан 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. В подальшому зазначені дії проводились неодноразово, що говорить про стале порушення порядку обліку, а саме не знаходження за юридичною адресою. З урахуванням зазначеного ДПІ в односторонньому порядку розірвано договір, про що було направлено лист № 9616 від 18.09.2014 року. А у разі припинення дії договору податкова звітність у електронному вигляді не приймається.

В судовому засіданні представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги, представник відповідача до суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представників позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 14.02.2014 року ТОВ «Сильвер-СВ» зареєстровано у Державній податковій інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві як платник податку на додану вартість за № 200163564, індивідуальний податковий номер - 390476526.

07.02.14 року між ТОВ «Сильвер-СВ» та ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві укладено Договір №070220141 «Про визнання електронних документів».

18.09.14р. ТОВ «Сильвер-СВ» надіслано до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві засобами електронного зв'язку податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладених за звітний податковий період.

Податковим органом не прийнято зазначену декларацію, про що відповідно до Квитанції №1 від 18.09.2014 року повідомлено позивачу з зазначенням підстав як «у зв'язку із можливою відсутністю договору з МДЗУ».

20.09.2014 року позивачем повторно подано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладених за звітний податковий період, через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронної звітності» за допомогою мережі Інтернет.

Квитанцією № 2 від 20.09.2014 позивачу повідомлено про прийняття декларації.

В наслідок звернень позивача до відповідача стало відомо, що фактично подана позивачем податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2014року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладених за звітний податковий період прийняті відповідачем із відміткою «до відома», однак не врахована як податкова звітність у зв'язку із розірванням податковим органом в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів №070220141 від 07.02.14р. з причин встановлення відсутності позивача за місцем реєстрації.

Позивач вважає дії податкового органу щодо не реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014року протиправними та відповідно не внесення до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» показників податкової декларації з податку на додану вартість протиправними, у зв'язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Вищенаведені обставини не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

У відповідності до пункту 46.5 статті 46 Податкового кодексу України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.11.2013 №678 затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №678).

Згідно п. 5 розділу І Порядку № 678 усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію з позначкою « 0110», у якій відображаються розрахунки з бюджетом.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Порядку №678 декларація подається до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, одним із визначених цим пунктом способом.

З огляду до пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

За приписами ст.49 ПК України, у разі надсилання податкової декларації поштою, платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного органу державної податкової служби не пізніше ніж за десять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного цією статтею, а при поданні податкової звітності в електронній формі, - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк (п.49.5 ст.49 Кодексу).

Порядок подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису встановлюється Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233 "Про подання електронної податкової звітності" (надалі - Інструкція).

Згідно п.1 розділу ІІ Інструкції, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в ст.3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований) (п.7 розділу ІІ цієї Інструкції).

Відповідно п. 7 розділу ІІІ Інструкції, при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися певного порядку. Зокрема, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним (пп.7.4 п.7 розділу ІІІ Інструкції).

З огляду пп.7.5 п.7 розділу ІІІ Інструкції, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (пп.7.6 п.7 розділу ІІІ Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.14 року між позивачем та ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві укладено договір №070220141 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків, тобто відповідачем, в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Згідно листа Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 22.09.2014 за № 9704/10/26-56-18-03-05, податкова декларація ТОВ «Сильвер-СВ» за серпень 2014року не прийнята податковим органом в силу розірвання у односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів №070220141 від 07.02.14р., з підстав встановлення відсутності позивача за місцем знаходження.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано судом апеляційної інстанції, що листом № 8616/10/26-56-10-05 від 18.09.2014р., відповідач повідомив позивача про розірвання Договору в односторонньому порядку, у зв'язку із встановленням відсутності позивача за податковою адресою, що підтверджується Довідкою про встановлення місцезнаходження від 17.09.2014р. № 826/07.

З огляду статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тобто, Договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Оскільки позивач своєї згоди на розірвання Договору не надавав і відповідного рішення судом не виносилось, - Договір розірвано відповідачем в односторонньому порядку.

Проте, відповідно до вимог пункту 4 розділу 6 Договору, податковий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку лише у двох випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на довідку про встановлення місцезнаходження позивача для скасування Договору з наступних підстав.

Частиною1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно ч. 3 ст. 18 цього Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Тобто, в силу норм чинного законодавства України єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Станом на 17.10.2014 року та на 02.12.2014 року згідно витягів є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ «Сильвер-СВ» знаходиться за адресою : 04123, м. Київ, Подільський район, вул. Осиповського, 2-А , статус відомостей про юридичну особу: відомості підтверджено.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність посилання податкового органу на Довідки про встановлення місцезнаходження платника податків від 07.09.14р. № 826/07, від 01.08.14 № 476/07, від 25.09.14р. № 881/07, від 09.10.2014р. № 994/07 та повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма № 18-ОПП) від 18.09.14 № 5583/9/26-56-18-04-20, від 5659/7/9/26-56-18-04-20 та від 09.10.14 № 6289/26/9/26-56-18-04-20, як на доказ відсутності позивача за адресою державної реєстрації, а саме за адресою: 04123, м. Київ, Подільський район, вул. Осиповського, 2-А, оскільки відповідно до пункту 12 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011р., підставою для складання Довідки про встановлення місцезнаходження платника податків та повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням передує надсилання Запиту встановленої форми до відповідного підрозділу податкової міліції. В свою чергу, вказаним Порядком чітко визначено перелік підстав для формування та надіслання такого запиту, а саме: це складання акту перевірки місцезнаходження платника податків, або складання довідки про неможливість вручення документу платнику податків (із зазначення причин та доказів), або у випадку наявності у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність платника податків за місцем знаходження.

Проте судом першої інстанції встановлено та не спростовано судом апеляційної інстанції, що відповідачем щодо встановлення місцезнаходження ТОВ «Сильвер-СВ» ніяких заходів не вчиняло, виходів за місцем реєстрації товариства не здійснювалось, акти перевірки місцезнаходження позивача чи довідки про неможливість вручення позивачу «документу» відсутні.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що на час складання повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням форми № 18-ОПП внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців про відсутність ТОВ «Сильвер-СВ» за місцем знаходження, навпаки у своєму листі від 18.08.2014 про розірвання договору, податковий орган зазначає, що відповідно до відомостей ЄДРПОУ позивач знаходиться за адресою 04123, м. Київ, Подільський район, вул. Осиповського, 2-А.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем у даному випадку цілком безпідставно зроблено висновки щодо відсутності позивача за юридичною адресою, а тому розірвання податковим органом Договору з мотивів відсутності позивача за місцезнаходженням є безпідставним.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо не вжиття позивачем жодних заходів на відновлення договору, оскільки податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014року позивачем вперше подано 18.09.2014року, а рішення про розірвання договору від 18.09.14р. за № 8616/10/26-56-10-05, надісланий податковим органом 19.09.2014р., отримано позивачем лише 15.10.2014р., тобто на час подання податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2014року ТОВ «Сильвер-СВ» не міг знати про розірвання податковим органом у односторонньому порядку договору про визнання електронних документів.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо відмови у прийнятті податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 року, та відповідно з п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України, зобов'язання податкового органу зареєструвати податкову декларацію з податку на додану вартість ТОВ «Сильвер-СВ» за серпень 2014 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладених за звітний податковий період.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином доводів апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текс ухвали виготовлено 16.02.2015 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сильвер-СВ" до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.