Справа № 806/5765/14
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Житомир

справа № 806/5765/14

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Семенюк М.М.,

з участю секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

позивача ОСОБА_1, представника відповідача Зотова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначав, що проходив службу в органах внутрішніх справ з 1980 року по 2004 рік. Проте протягом 2000-2004 років йому не було виплачено матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік. Вважаючи дії відповідача неправомірними позивач просив визнати за ним право на отримання за період з 2000 року по 2004 рік матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на рік та стягнути на його користь матеріальну допомогу за вказаний період в розмірі 3010 грн.

В послідуючому позивачем уточнювались позовні вимоги і, відповідно до заяви від 04.12.2014 року (а.с.197), ОСОБА_1 просить:

"Визнати неправомірними дії бездіяльність начальника УДАІ УМВС України в Житомирській області щодо не нарахування та невилати для мене щорічної матеріальної допомоги за період з 2000 р. по 2004 рік.

Визнати за мною право на отримання щорічної матеріальної допомоги з 2000 р. по 2004 рік.

Зобов'язати Управління ДАІ УМВС України в Житомирській області здійснити для мене нарахування та виплатити для мене щорічну матеріальну допомогу за період з 2000 року по 2004 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення існуючого на час постановлення судового рішення відповідно до займаної мною посади та спеціального звання на час постановлення судового рішення.

Зобов'язати Управління ДАІ УМВС України в Житомирській області подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення."

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов (а.с.220-223). При цьому пояснив, що в 2000-2004 роках видатки на матеріальну допомогу кошторисом не були передбачені, а тому така допомога позивачу не виплачувалась, оскільки відповідно до положень ст. 65 Закону України "Про Державний бюджет на 2000 рік", ст. 57 Закону України "Про Державний бюджет на 2001 рік", ст. 53 Закону України "Про Державний бюджет на 2002 рік", ст. 59 Закону України "Про Державний бюджет на 2003 рік" та ст. 78 Закону України "Про Державний бюджет на 2004 рік" встановлено, що видатки бюджетних установ і організацій на виплату матеріальної допомоги можуть здійснюватись лише в межах фонду грошового утримання, затверджених в кошторисах доходів і видатків.

Проаналізувавши досліджені докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 27 вересня 2000 року № 142 о/с (а.с.78) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу супроводження (ескортування) І роти дорожньо-патрульної служби окремого батальйону дорожньо-патрульної служби державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на підставі пункту «ж» статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (за власним бажанням) з 29 вересня 2000 року.

29 листопада 2000 року змінено підставу звільнення на звільнення за віком відповідно до пункту «а» статті 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР.

Наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 16 квітня 2002 року № 40 о/с (а.с.79) відмінено пункти наказів від 27 вересня та 29 листопада 2000 року в частині звільнення позивача зі служби та поновлено на посаді з 20 березня 2000 року.

Наказом від 01 серпня 2002 року № 89 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за віком, а у травні 2003 року на підставі виконавчого листа районного суду поновлено на посаді з 01 серпня 2002 року (а.с.80-81).

Наказом в.о. начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 08 липня 2003 року № 96 о/с (а.с.82) частково змінено наказ від 01 серпня 2002 року щодо підстав звільнення - звільнено у запас на підставі пункту «б» статі 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (через хворобу) з 22 серпня 2002 року.

На підставі висновку Міністерства внутрішніх справ України від 12 січня 2004 року відмінено пункт наказу № 96 о/с від 08 липня 2003 року про звільнення позивача зі служби та зараховано до його вислуги років в органах внутрішніх справ та виплачено грошове утримання за період з 01 серпня 2002 року, утримавши при цьому виплачене за цей період пенсійне забезпечення (а.с.83).

Наказом т.в.о. начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 03 червня 2004 року № 92 о/с (а.с.84) позивача звільнено з органів внутрішніх справ у відставку на підставі пункту «а» статті 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР (за віком), а 15 червня 2004 року даний наказ змінено в частині дати звільнення та відповідно обчислення вислуги років - з 05 червня 2004 року (а.с.85).

На виконання постанови Богунського районного суду міста Житомира від 21 грудня 2005 року (а.с.88), листом відповідача від 02 лютого 2006 року (а.с.89) позивачу повідомлено, що матеріальна допомога проводиться в межах затвердженого фонду оплати праці, а у зв'язку з відсутністю кошторисних призначень за спірний період матеріальна допомога співробітникам державної автомобільної інспекції не нараховувалась та не виплачувалась.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про міліцію" держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Частиною першою статті 19 Закону України "Про міліцію" встановлено, що форми і розміри грошового утримання працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

З метою впорядкування грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ Указом Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ", відповідно до пункту 2 якого особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік.

Суд вважає, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Норма Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 щодо виплати матеріальної допомоги була чинна протягом 2000-2004 років.

Суд зауважує, що вимога позивача щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги та зобов'язання останнього нарахувати і виплатити цю допомогу ґрунтується на чіткому положенні національного законодавства, що було чинним на той час. Виплата матеріальної допомоги здійснюється з огляду лише на єдину об'єктивну умову - належність до рядового або в начальницького складу органів внутрішніх справ. Оскільки позивач виконав цю умову, він може вважатися таким, що мав право отримати виплату, яка розглядається.

Посилання відповідача на те, що положення ст. 65 Закону України "Про Державний бюджет на 2000 рік", ст. 57 Закону України "Про Державний бюджет на 2001 рік", ст. 53 Закону України "Про Державний бюджет на 2002 рік", ст. 59 Закону України "Про Державний бюджет на 2003 рік" та ст. 78 Закону України "Про Державний бюджет на 2004 рік" не передбачають видатків для виплат, передбачених Указом Президента, і, відповідно, ОСОБА_1 не мав права на матеріальну допомогу в 2000-2004 роках, суд вважає необґрунтованим, оскільки положення статті 28 Закону України "Про бюджетну систему України" забороняє вносити зміни до законодавства Законом про Державний бюджет України. Більше того, суд не приймає аргумент відповідача щодо бюджету, оскільки державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов'язань.

Аналогічна правова позиція висловлена в Рішенні Європейського суду з прав людини від 10.03.2011 року по справі "Сук проти України".

Також суд зазначає, що відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду від 30.04.2014 року (а.с.178-180) по даній справі, суд касаційної інстанції був позбавлений можливості прийняти рішення щодо задоволення позовної вимоги щодо матеріальної допомоги з огляду на те, що судами попередніх інстанцій не встановлено розмір місячного грошового забезпечення позивача на рік, з якого й обчислюється допомога.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що бездіяльність Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги, передбаченої Указом Президента України від 04.10.1996 року № 926/96, за 2000-2004 роки, є протиправною, а тому вважає за необхідне зобов'язати відповідача усунути наслідки такої бездіяльності, що є автоматично визнанням за ОСОБА_1 права на отримання щорічної матеріальної допомоги за 2000-2004 роки і не потребує прийняття додаткового рішення з цього приводу. Також суд вважає за доцільне, відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України, зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Щодо того, що матеріальна допомога повинна нараховуватись та виплачуватись ОСОБА_1 виходячи з розміру грошового забезпечення існуючого на час постановлення судового рішення відповідно до займаної мною посади та спеціального звання на час постановлення судового рішення, то така вимога не ґрунтується на положеннях законодавства, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги, передбаченої Указом Президента України від 04.10.1996 року № 926/96, за 2000-2004 роки.

Зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 матеріальну допомогу, передбачену Указом Президента України від 04.10.1996 року № 926/96, за 2000-2004 роки, виходячи з місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 на рік, за який вона виплачується.

Зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області протягом місяця з дня набрання постановою законної сили подати суду звіт про виконання судового рішення.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 11 лютого 2015 р.