Справа № 2а/2211/309/2012
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2015 р. м. Київ К/800/3231/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 грудня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області, третя особа: Відокремлений підрозділ "Хмельницька АЕС" Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області про визнання неправомірною відмову у зарахуванні до пільгового стажу роботи період з 22 серпня 19092 року по 31 березня 1994 року та з 23 січня 2003 року по 30 січня 2003 року, зобов'язання зарахувати зазначені періоди до пільгового стажу роботи.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року, позов задоволено частково: зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списками № 1 період роботи у Відокремленому підрозділі "Хмельницька АЕС" Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" з 22 серпня 1992 року по 31 березня 1994 року та з 23 січня 2003 року по 30 січня 2003 року; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Заперечення не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивач в період з 22 серпня 1992 року по 31 березня 1994 року працював електрослюсарем з ремонту електричних машин ЕЦ, а в період з 01 квітня 1994 року по 30 січня 2003 року - електрослюсарем з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань електростанції ЦРБ ВП ХАЕС.

На підставі проведеної атестації наказами ВП ХАЕС від 29 січня 1992 року № 47 та 04 березня 1992 року № 111 на робочому місці електрослюсаря з ремонту електричних машин ЕЦ ВП ХАЕС встановлено особливо шкідливі умови праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 1, з наданням пільг і компенсацій.

Наказами ВП ХАЕС про результати проведення атестацій робочих місць від 23 січня 1998 року № 18к та від 31 січня 2003 року № 151к на робочому місці електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювання електростанцій ЕРБ ВП ХАЕС підтверджено особливо шкідливі умови праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 1, з наданням наступних пільг та компенсацій.

Відповідно до довідки третьої особи від 18 жовтня 2012 року № 48/26-421/10793 кваліфікаційні обов'язки, місця їх виконання та умови праці на робочих місцях електрослюсаря з ремонту електричних машин ЕЦ ВП ХАЕС за період з 22 серпня 1992 року по 10 березня 1994 року та електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювання електростанцій ЕРБ ВП ХАЕС за період з 23 січня 2003 року по 30 січня 2003 року не змінювались.

На підставі вказаних документів позивач звернувся до відповідача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Листом відповідача від 18 вересня 2012 року № 7630/04 позивачу відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 31 березня 1994 року та з 23 січня 2003 року по 30 січня 2003 року до пільгового стажу за Списком № 1 з посиланням на несвоєчасне проведення атестації робочих місць, а саме: із запізненням.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач заявив цей позов.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача зарахувати позивачу заявлені періоди роботи. В іншій частині суди відмовили в позові, виходячи з того, що відповідач правомірно вимагав від позивача докази проведення результатів атестації.

Колегія суддів погоджується з висновками судів частково.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно із пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації, постанова № 442, відповідно) та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Ураховуючи наведене, суди обох інстанцій правильно застосували норми матеріального права, тому у задоволенні скарги управління ПФУ слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

З врахуванням положення частини 2 статті 220 КАС України щодо позовних вимог в частині визнання відмови відповідача нечинною, суд касаційної інстанції зазначає таке.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У даній справі зміст позовної вимоги про визнання відмови нечинною полягає у визнанні дій протиправними.

Між тим суди обох інстанцій помилково ототожнили поняття дій відповідача щодо відмови у зарахуванні періодів роботи, яка оскаржується позивачем, та дії щодо надання документів, що не є предметом позову у дійній справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на не правильному застосуванні норм права, а тому рішення в частині відмови в задоволені позову про визнання відмови неправомірною підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 грудня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року в частині відмови в позові про визнання відмови Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області від 18 вересня 2012 року № 7630/04 неправомірною скасувати та прийняти в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області в цій частині задовольнити.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області від 18 вересня 2012 року № 7630/04 неправномірною.

В іншій частині постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 грудня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів з моменту направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: