Справа № 810/5990/14
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5990/14 Головуючий у 1-й інстанції: Журавель В.О. Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Мацедонської В.Е., Лічевецького І.О.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Міндоходів на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінікал Трайл Лоджистік Україна" до Київської митниці Міндоходів про визнання протиправними дій та скасування картки відмови, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Клінікал Трайл Лоджистік Україна" звернулося до суду з позовом до Київської митниці Міндоходів про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в митному оформлені товарів за ставкою 7% ПДВ та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України за №125120105/2014/00360 від 15.09.2014.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для зміни судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясовних обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, 25 квітня 2011 року між компанією «Sanofi-Aventis Recherche & Dйveloppement» (замовник) та ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» (виконавець) і ТОВ «Клінікал Трайл Лоджистік Україна» (отримувач) укладено контракт №1, відповідно до якого замовник зобов'язується поставити отримувачу лікарські засоби, обладнання та супровідні матеріали для проведення клінічних випробувань. З метою отримання висновку на проведення клінічних випробувань лікарських засобів позивачем подано заяву від 17.05.2011. Позивачем у подальшому періодично ввозились на територію України незареєстровані лікарські засоби для проведення клінічних досліджень.

У вересні 2014 року позивачем до митного оформлення подані митні декларації МД-2, МД-6 за №321140 та МД-2, МД-6 за №321178 та відповідні супровідні документи для розмитнення товарів (незареєстрованого лікарського засобу SAR 153191 (REGN88)), а саме: авіаційна вантажна накладна №566-12727215 від 10.09.2014, інвойс №804-022 від 19.08.2014, лист-повідомлення від 02.09.2014 за №18.01-03КВ1406, висновок від 15.06.2014 №546/КД, контракт №1 від 25.04.2011, додаток №41 до контракту №1 від 25.04.2011.

Позивач задекларував розмір ПДВ за ставкою 7% на підставі ст. 193 ПК України (лікарські засоби, що будуть використовуватися в рамках клінічних випробувань).

Дослідженням наданого позивачем митному органу листа-повідомлення від 02.09.2014 за №18.01-03КВ1406 судом установлено, що його підписано начальником Управління фармацевтичної діяльності Міністерства охорони здоров'я України та засвідчено відповідною гербовою печаткою МОЗ України. Лист адресовано ТОВ «Клінікал Трайл Лоджистік Україна» і в ньому зазначено, що Міністерство охорони здоров'я України не заперечує проти ввезення на митну територію України незареєстрованого лікарського засобу SAR 153191 (REGN88) 150 мг/1,14 мл (131,6мг/мл), розчин для ін'єкцій у шприцах №2, кількість 250 упаковок, а також SAR 153191 (REGN88) 200 мг/1,14 мл (175 мг/мл), розчин для ін'єкцій у шприцах №2, кількість 300 упаковок, походження - США, Франція. Як зазначено у листі, метою ввезення цих незареєстрованих лікарських засобів є проведення клінічних випробувань.

15 вересня 2014 року митний орган прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №125120105/2014/0036, оскільки надані позивачем документи, а саме: висновок щодо проведення клінічного випробування від 15.06.2011 №546/КД та лист-повідомлення від 02.09.2014 за №18.01-03КВ1406 не є дозвільними документами для оподаткування ПДВ в розмірі 7%.

З підстав незгоди з рішенням митного органу про відмову у прийнятті митної декларації (карткою відмови), позивач звернувся до суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

За пп. в п.193.1. ст.193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі, крім іншого, 7 відсотків, зокрема, по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Згідно ст.7 Закону України «Про лікарські засоби» клінічні випробування лікарських засобів проводяться з метою встановлення або підтвердження ефективності та нешкідливості лікарського засобу.

Порядок проведення експертизи матеріалів клінічних випробувань встановлюється центральним органом виконавчої влади, що затверджує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Основні вимоги до проведення клінічних випробувань лікарських засобів, які можуть проводитись за участю пацієнтів (добровольців) за повною або скороченою програмою, у тому числі до випробувань біодоступності/біоеквівалентності, а також міжнародних багатоцентрових клінічних випробувань встановлює Порядок проведення клінічних випробувань лікарських засобів та експертизи матеріалів клінічних випробувань і Типового положення про комісії з питань етики, затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України від 23.09.2009 року № 690 (далі-Порядок).

Відповідно до п.3.5. Порядку, усі клінічні випробування розпочинаються після отримання позитивного Висновку, затвердженого ЦОВВ, та протоколу комісії(й) з питань етики при ЛПЗ, де безпосередньо має проводитися клінічне випробування щодо погодження даного клінічного випробування, що є підставою для початку його проведення. При цьому, відповідно до Регламенту «Про взаємодію Управління розвитку фармацевтичного сектору галузі охорони здоров'я МОЗ України та ДП «Державний експертний центр МОЗ України», затвердженого наказом Міністерство охорони здоров'я, від 09.02.2012 року № 98 (в редакції від 07.03.2012 року № 158), за результатами проведеної експертизи матеріалів клінічного випробування/суттєвої поправки Центр готує позитивний висновок щодо проведення клінічного випробування або мотивовану відмову (негативний висновок) у проведенні клінічного випробування, позитивний висновок щодо суттєвої поправки або мотивовану відмову щодо внесення суттєвою поправкою змін (негативний висновок) та подає до Управління для розгляду з метою його подальшого затвердження.

Після розгляду наданих висновків начальник Управління у термін, визначений Порядком, затверджує підписом позитивний висновок щодо проведення клінічного випробування або мотивовану відмову у проведенні клінічного випробування, позитивний висновок щодо суттєвої поправки або мотивовану відмову щодо внесення суттєвою поправкою змін.

Матеріалами справи підтверджується те, що на підставі заяви від 17.05.2011 позивачем отримано позитивний висновок, який був наданий під час митного оформлення товару відповідачу.

Згідно п.3.1. Порядку ввезення на територію України незареєстрованих лікарських засобів, стандартних зразків, реагентів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 26.04.2011 року № 237 незареєстровані лікарські засоби можуть ввозитись на митну територію України без права реалізації, зокрема, у випадку клінічних випробувань.

При цьому, підставою для ввезення та розмитнення незареєстрованих лікарських засобів є отримання повідомлення (повідомлення - лист із зазначенням інформації щодо можливості або неможливості ввезення на митну територію України незареєстрованих лікарських засобів, стандартних зразків, реагентів, засвідчений підписом керівника уповноваженого підрозділу Міністерства охорони здоров'я України або його заступників, який видається за наслідками відповідного опрацювання наданих заявником документів на безоплатній основі), форма якого є додатком до Порядку.

Порядок та процедура отримання повідомлення визначена Наказом МОЗ України від 7 травня 2013 року за №362. Так, при ввезенні на митну територію України незареєстрованих лікарських засобів з метою проведення клінічних випробувань до МОЗ України подаються: лист-звернення заявника із зазначенням мети ввезення в довільний формі; лист-підтвердження державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я» із зазначенням мети ввезення та необхідної кількості незареєстрованого лікарського засобу, торговельного найменування (за наявності міжнародного непатентованого найменування), форми випуску, виробника, походження та його належності до наркотичних засобів, психотропних речовин чи прекурсорів та інформації щодо погодження протоколу клінічного випробування; копія рішення про затвердження програми клінічних випробувань та їх проведення; копія сертифіката якості, що видається виробником на лікарський засіб, що ввозиться; копія інвойсу або проформи-інвойсу.

Таким чином, оскільки позивачем був отриманий лист-повідомлення МОЗ України від 02.09.2014 року № 18.01-03КВ1406 на відповідний товар (представлений до розмитнення) з метою проведення клінічних випробувань, то це фактично є підставами для ввезення на територію України незареєстрованих лікарських засобів.

Вказані висновки щодо проведення клінічного випробування та лист-повідомлення МОЗ України подавалися відповідачу під час митного оформлення (представлення для розмитнення) відповідного товару (лікарських засобів), проте не були взяті відповідачем до уваги з посиланням на те, що вони не є дозвільними документами, отже оподаткування ПДВ має здійснюватись за ставкою 20 %.

Вказані доводи апелянта не ґрунтуються на вимогах зазначених вище законодавчих норм, а тому не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції.

Крім того, судова колегія пристає на позицію суду першої інстанції, що у чинному законодавстві України як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент розгляду справи відсутній будь-який порядок та форма такого дозвільного документу як «дозвіл на проведення клінічних випробувань», тобто, жодного документа, окрім листа-повідомлення, на підставі якого можливе ввезення незареєстрованих лікарських засобів не існує. Тобто, Міністерство охорони здоров'я України не може видати вказаний дозвіл на проведення клінічних випробувань у зв'язку з відсутністю законодавчо затвердженого виду такого документу.

Отже, законним та обґрунтованим є висновок Окружного адміністративного суду м. Києва, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у розмитнені відповідного товару за ставкою ПДВ 7 %, а тому спірна картка правомірно скасована судом першої інстанції.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянтів не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді В.Е.Мацедонська

І.О.Лічевецький

Повний текст рішення буде виготовлено 09.02.2015р.

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.