Справа № 826/3031/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/800/38225/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Бухтіярової І.О.,

Юрченко В.П.,

секретар Бовкун В.В.,

за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» - Ярмоли А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київської регіональної митниці (далі - Митниця) на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2013 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - Товариство) до Митниці,

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування рішень Митниці № 100250000/2013/500079/2 та № 100250000/2013/500081/2 від 27.02.2013 року щодо коригування митної вартості товарів.

Товариство зазначило, що 27.02.2013 року ним були надані до Митниці вантажно-митні декларації за формою МД-2 №100250000/2013/024789 та №100250000/2013/024791 для митного оформлення товару, поставленого за зовнішньоекономічним контрактом № 182 від 8.02.2010 року, з наданням усіх необхідних документів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним (першим) методом визначення митної вартості товару.

29 квітня 2013 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2013 року, позов задоволено.

Рішення Митниці № 100250000/2013/500079/2 та № 100250000/2013/500081/2 від 27.02.2013 року щодо коригування митної вартості товарів визнані протиправними та скасовані.

Митниця звернулася з касаційною скаргою з вимогою скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 8.02.2010 року між Товариством та фірмою Danish Crown (Данія) був укладений зовнішньоекономічний контракт № 182 (далі - Контракт), за умовами якого Продавець продає, а Покупець набуває товар, в асортименті, кількості, за цінами, у відповідності з Інвойсами, які є невід'ємною частиною даного Контракту. Також, сторонами 22.08.2012 року та 29.11.2012 року були підписані додаткові угоди.

27 лютого 2013 року Товариство подало до Митниці вантажно-митні декларації за формою МД-2 №100250000/2013/024789 та №100250000/2013/024791 для здійснення митного оформлення ввезеного на митну територію України товару обумовленого контрактом (свинячу печінку морожену), з визначенням вартості за придбаний товар за основним (першим) методом визначення митної вартості товару.

Для підтвердження митної вартості товару Товариство надало: облікову картку суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності від 25.09.2012 року; акт про проведення митного огляду товарів від 24.02.2013 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) від 21.02.2013 року; видаткові накладні № 00724629 від 21.07.2012 року та № 00747718 від 4.02.2013 року; виписку з рахунку від 22.02.2013 року; податкові накладні № 7000207 від 4.02.2013 року та № 7002410 від 21.07.2012 року; рахунок за перевезення № 13-FVS/0222 від 25.02.2013 року; довідку про транспортні витрати № 182-285 від 21.02. 2013 року; інвойс № від 21.02.2013 року; додаткову угоду № 3 від 22.08.2012 року; додаткову угоду № 5 від 14.01.2013 року; контракт № 182 від 8.02.2010 року; ветеринарне свідоцтво від 18.01.2013 року; довідку про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 18.01.2013 року; відомості про дотримання вимог законодавства щодо здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 21.02.2013 року з відбитком штампа державного інспектора з карантину рослин «Ввезення в Україну дозволено» від 21.02.2013 року та відбитком штампу територіального органу Державної екологічної інспекції України «Радіологічний контроль ввіз/вивіз дозволено» від 21.02.2013 року; сертифікат походження товару від 21.02.2013 року; інвойси до виписки із банку від 23.01.2013 року; комерційну пропозицію від 21.02.2013 року; лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 11/1500 від 25.10.2012 року; прайс-лист від 21.02.2013 року; сертифікат якості б/н від 21.02.2013 року; вантажно-митну декларацію країни експорту від 21.02.2013 року.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів Митниця встановила розбіжності - банківські реквізити щодо перерахування коштів в інвойсах № та № від 21.02.2013 року не співпадають з Контрактом та додатками до нього; в пункті Контракту зазначено, що оплата здійснюється на основі 100% передоплати до моменту відправлення продавцем товарів, а в інвойсах зазначені умови оплати - відстрочка платежу 30 днів. Документи, які б підтверджували факт оплати або зміну умов оплати за контрактом, декларантом не надавались; у наданих видаткових накладних відсутні підписи та печатки про отримання товару.

Митниця у зв'язку з виявленими розбіжностями щодо митної вартості товару відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України запропонувала Товариству надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

27 лютого 2013 року Товариство надало Митниці додаткові документи: комерційну пропозицію б/н від 21.02.2013 року; прайс-лист б/н від 21.02.2013 року; видаткові накладні № від 4.02.2013 року та № від 21.07.2012 року; податкові накладні № 7002410 від 21.07.2012 року та № 7000207 від 4.02.2013 року; копію митної декларації країни відправлення № 13DK005600279AD525 від 21.02.2013 року; виписку з рахунків та інвойси до неї; рахунок за транспортне перевезення № 01563 від 22.02.2013 року; лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 11/1500 від 25.10.2012 року.

27 лютого 2013 року Митниця прийняла рішення № 100250000/2013/500079/2 та № 100250000/2013/500081/2 щодо коригування митної вартості товару, з визначенням митної вартості товару за резервним методом визначення митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.,ч. 1-3 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.,ч. 2-7 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з ч.,ч. 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Згідно з ч.,ч. 7, 8 ст. 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

З аналізу наведених норм законодавства з питань митної справи вбачається, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно зазначили, що встановлені Митницею розбіжності не є такими, що впливають на визначення складових митної вартості товарів та відповідно дають право митному органу на витребування додаткових документів.

Відповідно до пп. 8.1. п. 8 Контракту оплата за товар здійснюється шляхом 100% передоплати до моменту відправлення продавцем товару згідно проформі інвойсу. Дані умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Згідно з п. 1 даного Контракту продавець продає, а покупець купує продукцію згідно з інвойсами, які є невід'ємною частиною даного Контракту. Ціна на товар встановлюється в інвойсах на кожну поставку товару.

Отже, інвойсом, як невід'ємною частиною контракту, можуть за згодою сторін вноситися зміни до даного контракту, ним регулюється конкретні умови продажу відповідної партії товару.

Сторонами договору була погоджена відстрочка платежу на 30 днів за поставлений товар, що визначено в інвойсах № та № від 21.02.2013 року та узгоджується з положеннями Контракту.

В контракті сторони зазначили лише один банківський рахунок, оскільки можливості та потреби зазначати всі банківські рахунки сторін визнані недоцільними. Тому, в інвойсі, як в невід'ємній частині контракту, яка регулює конкретні умови продажу відповідної партії товару, зазначається SWIFT код банку та номер рахунку, на які покупець товару перераховує кошти за кожну окрему партію товару.

Відповідно до ч. 22 ст. 58 Митного кодексу України банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, повинні містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що виявлені Митницею в платіжних дорученнях неточності не давали підстави для обґрунтованого сумніву у достовірності відомостей про митну вартість товарів відповідно до інвойсів № та № від 21.02.2013 року.

Крім того, Товариство зазначило, що відсутність на видаткових накладних підписів та печаток про отримання товару пояснюється тією обставиною, що вони подавалися як витяги з єдиної бази бухгалтерського обліку Товариства.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської регіональної митниці залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Бухтіярова І.О.

Юрченко В.П.