Справа № 815/4246/14
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р. Справа № 815/4246/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в державні реєстрації прав та їх обтяжень № 14179364 від 03.07.2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тартачної Катерини Михайлівни; зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію прав власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 2-6413/08 від 28.11.2008 року.

Суд першої інстанції своєю постановою від 22 вересня 2014 року позов ОСОБА_4 задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення про відмову в державні реєстрації прав та їх обтяжень № 14179364 від 03.07.2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тартачної Катерини Михайлівни.

Зобов'язав Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської повторно розглянути заяву представника ОСОБА_4 про державну реєстрацію права власності на житлове приміщення: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

ОСОБА_4 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг ОСОБА_4 та Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області посилаються на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянтів в межах апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.11.2008 року по справі № 2-6413/08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, серед іншого, розділено майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

26 червня 2014 року представник ОСОБА_4 звернулась до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області із заявою про державну реєстрацію права власності на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1.

В якості правовстановлюючого документу до заяви було додано вищезазначене судове рішення по справі № 2-6413/08 від 28.11.2008 року.

Рішенням реєстратора № 14179364 від 03 липня 2014 року у проведенні державної реєстрації права власності було відмовлено на підставі ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обтяжень" та п.20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Також, як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для відмови в державній реєстрації права власності на нерухоме майно слугувало те, що заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних із відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. В якості правового обґрунтування відмови відповідачем зазначено ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п.20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Так, зазначене майно було передано колишнім чоловіком позивача - ОСОБА_5 в іпотеку АТ "Укрсиббанк" в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 23.05.2006 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 03 липня 2014 року квартира АДРЕСА_1 є об'єктом обтяження на підставі договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, 5207-5208, 12.12.2001 р. Обтяження зареєстровано 20.04.2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_8 Іпотекодержателем є ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", іпотекодавцем - ОСОБА_5.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Частиною 2 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року (далі - Порядок № 868).

Згідно з п.40 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Поряд із тим, відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначений ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При цьому відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Серед іншого слід зазначити, що позивачем не надано доказів того, що при зверненні до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області для проведення реєстрації права власності на належне позивачу нерухоме майно її представником було надано документ, що підтверджує факт надання згоди іпотекодержателем (ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ") на відчуження або інше визначення юридичної долі нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці.

Таким чином, встановлено наявність визначених ч.1 ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Однак всупереч вимог п.40 Порядку № 868 та ч.1 ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відповідачем не зупинено розгляд заяви позивача та не витребувано додаткові документи, обов'язок подання яких передбачений чинним законодавством.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області від 03.07.2014 року № 14179364 про відмову у державній реєстрації прав передчасним та прийнятим з порушенням встановленого порядку, зв'язку із чим останнє підлягає скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Застосування способу захисту порушеного права позивача - зобов'язання вчинити певні дії - повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області повторно розглянути заяву представника ОСОБА_4 про державну реєстрацію права власності на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, з урахуванням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, та вищевикладених висновків суду.

Отже, на підставі матеріалів справи та оцінки представлених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк