Справа № 814/2877/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

16 січня 2015 року Справа № 814/2877/14

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1,56500

доДержавного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Агірова В.Л., вул. Пушкінська, 15,Вознесенськ,Миколаївська область,56500

провизнання дій незаконними,скасування постанови від 03.09.2014р.,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Агірова В.Л. (далі-відповідач, державний виконавець) з наступними вимогами:

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міжрайонного управління юстиції Агірової В.Л.

- скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2014 року та зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міжрайонного управління юстиції Агірову В.Л. провести додаткову перевірку по вимозі про сплату боргу №ф-570-25-У виданою Вознесенською ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївської області провести додаткову перевірку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною, адже прийнята з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідач до суду надав письмові заперечення згідно яких зазначив, що оскаржувана постанова була прийнята на підставі виконавчого документу, що повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а відтак і дії по прийняттю даної постанови є правомірними.

Представниками сторін подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

02 вересня 2014 року до відділу ДВС Вознесенського міськрайоиного управління юстиції від Вознесенської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-570- 25-У виданої 12.05.2014р. Вознесенської ОДПІ ГУ Міндоходів в Миколаївській області про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 1267,95грн. (арк. с. 29-30)

Державним виконавцем Агіровою В.Д. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено строк для добровільного виконання до 10.09.2014 року (арк. с. 28), Як зазначено в позовній заяві постанова про відкриття виконавчого провадження у відношенні позивача була отримана ним 11.09.2014 року, щодо підтвердження дати отримання позивачем оскаржуваної постанови доказів до суду сторонами надано не було.

У своїй позовній заяві позивач зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2014 року є протиправною, оскільки по-перше не відповідає вимогам виконавчого документу, що зазначені у Законі України «Про виконавче провадження» (далі-Закон), а саме у вимозі Вознесенської ОДПІ про сплату боргу не зазначено період за який виник борг. По-друге, позивач зазначив, що звертався до державного виконавця з вимогою проведення додаткової перевірки надавши квитанції про сплату соціальних внесків в пенсійний фонд за 1й та 2й квартали 2014 року.

Суд не погоджується з обґрунтуваннями позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону, підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Отже, з огляду на вищезазначені норми державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, що відповідачє вимогам ст. 18 Закону та заяви стягувача, що і було зроблено державним виконавцем.

Щодо твердження відповідача, про відсутність у вимозі податкового органу періоду заборгованості суд зазначає, що це ніяк не впливає на прийняття рішення державним виконавцем про можливість відкриття виконавчого провадження, адже це не є однією з вимог до виконавчого документу в розумінні норм Закону.

Суд роз'яснює позивачу, якщо він не згоден був із вимогою про сплату боргу (недоїмки), то мав право оскаржити її в установленому діючим законодавством порядку та строки.

Що ж до твердження позивача про звернення до державного виконавця з квитанціями про сплату ним соціальних внесків з вимогою проведення державним виконавцем додаткової перевірки суд зазначає наступне.

З огляду на норми Закону України «Про виконавче провадження», яким керується при здійсненні своїх обов'язків державний виконавець, цим Законом не передбачено обов'язку державного виконавця проводити перевірку обставин на підставі яких видано виконавчий документ.

Тобто, суд не може зобов'язати державного виконавця провести додаткову перевірку по вимозі про сплату боргу.

Крім того, з позовних вимог вбачається, що позивач не згоден із сумою заборгованості чи з взагалі наявністю заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим документом, але у разі не погодження вимоги податкового органу позивач повинен був оскаржити її відповідно до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Так, відповідно до ч. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень судам належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, повністю довів свою позицію суду та надав обґрунтовані письмові пояснення щодо правомірності своїх дій, що полягають у прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є. В. Марич