Справа № 2а-/0370/1780/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 р. Справа № 125460/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної державної адміністрації, голови Волинської обласної державної адміністрації третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Волинське обласне управління лісового та мисливського господарства про скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2011 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Волинської обласної державної адміністрації, голови Волинської обласної державної адміністрації про скасування розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації Клімчука Б. П. № 14 від 19 січня 2011 року і розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації Клімчука Б. П. № 15 від 19 січня 2011 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що оскаржувані розпорядження є нормативно-правовими актами та порушують права та інтереси позивача, не відповідають вимогам закону, а також актам органів місцевого самоврядування.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що ОСОБА_1 не доведено обставини та не надано доказів того, що оспорюваними розпорядженнями порушено його права, свободи чи охоронювані законом інтереси.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Встановлено, що розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації № 14 від 19 січня 2011 року «Про вдосконалення управління лісовим господарством» підпорядковано до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України ліси на землях запасу державної власності, які використовуються для ведення лісового господарства дочірніми підприємствами обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Волиньоблагроліс», загальною площею 55653,1 га та встановлено, що об'єкти права комунальної власності залишаються у власності обласного спеціалізованого комунального лісогосподарського підприємства «Волиньоблагроліс», а розпайоване майно - за пайовиками, надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо надання у постійне користування державним лісогосподарським підприємствам для ведення лісового господарства земельних ділянок лісового фонду загальною площею 55635,1 га.

Згідно розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації № 15 від 19 січня 2011 року «Про утворення комісії для передачі лісів дочірніх підприємств комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Волиньоблагроліс» до сфери управління обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України», утворено комісію для передачі лісів, розташованих на землях державної власності і використовуються для ведення лісового господарства дочірніми підприємствами обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Волиньоблагроліс», до сфери управління обласного управління лісового та мисливського господарства.

Частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Статтею 13 Закону визначено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; соціально-економічного розвитку відповідних територій; бюджету, фінансів та обліку; управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики; промисловості, сільського господарства, будівництва,

транспорту і зв'язку; науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і

спорту, сім'ї, жінок, молоді та неповнолітніх; використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля; зовнішньоекономічної діяльності; оборонної роботи та мобілізаційної підготовки;соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати. Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.

Статтею 3 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» встановлено, що ініціатива щодо передачі об'єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

Частиною 3 статті 17 Лісового кодексу України ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища.

Згідно із ч. 1 ст. 171 КАС України правила вказаної частини поширюються на розгляд адміністративних справ, щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних повноважень.

Із змісту оскаржуваних розпоряджень Волинської державної адміністрації від 19 січня 2011 року № 14, 15 «Про вдосконалення управління лісовим господарством» підпорядковано до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України ліси на землях запасу державної власності, які використовуються для ведення лісового господарства дочірніми підприємствами обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Волиньоблагроліс», та «Про утворення комісії для передачі лісів дочірніх підприємств комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Волиньоблагроліс» вбачається, що стосуються вони певного кола суб'єктів господарювання та носять індивідуальний характер.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Акти індивідуальної дії можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

У даному випадку оскаржуване рішення є правовим актом індивідуальної дії, який є обов'язковим до виконання для певного кола суб'єктів.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що оспорюваними розпорядження порушено його права, свободи чи охоронювані законом інтереси, а також доказів того, що вказані акти до нього застосовувались чи того, що він перебуває у відносинах, до яких ці акти може бути застосовано.

Звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. ст. 202, 205, 206, ч. 2 ст. 211, ст. 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2011 в справі № 2а-178011/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей