Справа № 802/33/15-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 лютого 2015 р. Справа № 802/33/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б,

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

представників сторін:

позивача: Мельника Я.М.

відповідача: Бойка С.В., Загороднього Ю.С., Яковенко О.В., Середюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод"

до: Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання дій неправомірними

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось державне підприємство "Гайсинський спиртовий завод" (далі - ДП "Гайсинський спиртовий завод") до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Гайсинська ОДПІ) про визнання дій неправомірними.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, зазначив, що фракція головна етилового спирту до підакцизних товарів не відноситься тому жодних зобов'язань зі сплати акцизного податку в останнього не виникає.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечували та просили врахувати подані письмові заперечення (а.с. 22-23).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників процесу та оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

04 червня 2014 року державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (Постачальник) та державне підприємство "Гайсинський спиртовий завод" (Покупець) уклали договір поставки фракції головної етилового спирту на внутрішній ринок № 22 (а.с. 7-9).

Пунктом 1.1. договору визначено, що Постачальник зобов'язується відвантажити та передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити фракцію головну етилового спирту в порядку та на умовах визначених в договорі.

12 листопада 2014 року автоцистерну із фракцією головного етилового спирту затримали працівники Головного управління Міністерства доходів і зборів у Вінницькій області.

Листом № 17008/10/02-32-09-00 від 17 листопада 2014 року старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ Міністерства доходів і зборів у Вінницькій області капітаном податкової міліції Олійником П.М. запропоновано керівнику ДП "Гайсинський спиртовий завод" надати інформацію по кримінальному провадженню № 0000122 (а.с. 14).

19 листопада 2014 року позивачем направлено клопотання старшому слідчому щодо ознайомлення із матеріалами досудового розслідування на підставі, яких зареєстроване кримінальне провадження № 0000122 (а. с. 15).

26 листопада 2014 року слідчим з ОВС СУ ФР ГУ Міністерства доходів і зборів у Вінницькій області капітаном податкової міліції Олійником П.М. надано копії матеріалів досудового розслідування, а саме: лист № 29/8 та № 30/8 від 13 листопада 2014 року Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (а.с. 16-18).

Листом № 29/8 від 13 листопада 2014 року Гайсинська ОДПІ зазначає, що ДП "Гайсинський спиртовий завод" зобов'язаний був до отримання фракції головної спирту етилового з ДП "Укпспирт" Бершадське МПД сплатити акцизний податок або надати копію податкового векселя взятого на облік та засвідченого вексодержателем на суму податку нараховану на обсяг отриманого спирту, а саме на суму 2326537 грн. 85 коп. акцизного податку виходячи із кількості відвантаженого фракції головної етилового спирту.

Відповідно до листа № 30/8 від 13 листопада 2014 року Гайсинської ОДПІ акцизний податок від ДП "Гайсинський спиртовий завод" до бюджету не надходив.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд враховує наступне.

Податковий кодекс України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1469 від 11 грудня 2013 року "Про прийняття національних стандартів України та пробних національних стандартів України, гармонізованих з міжнародними та європейським стандартами, затвердження національних стандартів України, змін до національних стандартів України, скасування національних стандартів України та нормативних документів в Україні" відповідно до Законів України "Про стандартизацію" і Закон України "Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності" та з урахуванням висновків за результатами експертизи державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" прийнято зокрема національний стандарт України "Фракція головна етилового спирту. Технічні умови" ДСТУ 7402:2013, з набранням чинності з 01 липня 2014 року.

Відповідно до розділу 1 національного стандарту України "Фракція головна етилового спирту. Технічні умови" ДСТУ 7402:2013 він поширюється на фракцію головну етилового спирту та визначено, що фракція головна - це спирт етиловий, збагачений супутніми домішками у процесі елюрації бражного дистиляту або спирту етилового - сирцю і є сумішшю спирту етилового, води та супутніх домішок, які сконцентровані у цьому технологічному процесі (альдегіди, естери, спирт метиловий, вищі спирти (сивушне масло), кислоти та інші органічні сполуки).

Як визначає вказаний стандарт, фракція головна є побічним продуктом виробництва спирту етилового ректифікованого та спирту етилового технічного. У результаті подальшого перероблення фракції головної одержують спирт ректифікований "Вищої очистки", спирт етиловий технічний. Використовують фракцію головну у виробництві високооктанової кисневмісної добавки до бензинів (біоетанолу), розчинників, товарів побутової хімії.

Згідно листа-розяснення ДПА України № 10663/7/21-028 від 14 квітня 2011 року "Щодо оподаткування акцизним податком головної фракції етилового спирту" головна фракція етилового спирту повинна класифікуватися як спирт етиловий у товарних позиціях 2207 або 2208 залежно від концентрації спирту та не денатурований чи денатурований в залежності від наявності денатуруючих добавок та барвника.

Відповідно до п.п. 14.1.237 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України спирт етиловий - всі види спирту етилового, біоетанол, які зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД.

Положеннями п.п. 215.3.1 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України спирт етиловий та інші спиртові дистиляти віднесено до переліку підакцизної продукції та встановлено ставку акцизного податку.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що фракція головна етилового спирту є відходом спиртової промисловості та не є підакцизним товаром.

Однак, доводи позивача про те, що фракція головна спирту етилового не є підакцизним товаром, з якого необхідно сплачувати акцизний податок перед отриманням дозволу на відвантаження спирту, не приймаються судом до уваги оскільки вище доведено, що фракція головна етилового спирту є спиртом, відповідно до пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України спирт етиловий належить до підакцизних товарів.

Щодо позовної вимоги скасувати та визнати незаконними лист № 29/8 та лист № 30/8 від 13 листопада 2014 року Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Тобто рішенням, в розумінні статті 17 КАС України, є офіційний письмовий документ державного чи іншого органу (посадової особи), виданий в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб'єктів.

Закріплене частиною 2 статті 2 КАС України положення про можливість оскарження до адміністративних судів будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, не означає спростування висновку про юридичне значення рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень як предмета судового оскарження, так само як не означає і нівелювання способу захисту порушеного права, свобод чи законних інтересів.

Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта, якому вони адресовані.

Листи Гайсинської ОДПІ не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору.

Разом з тим, оспорювані позивачем листи, не відповідають наведеним вище критеріям, оскільки не спричиняють виникнення прав та обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а, отже, не породжують правовідносин, що можуть бути предметом спору.

З огляду на викладене, листи Гайсинської ОДПІ № 29/8 та № 30/8 від 13 листопада 2014 року не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді, позаяк такі листи є лише носіями інформації та не містять волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про скасування та визнання незаконними листів № 29/8 та № 30/8 від 13 листопада 2014 року Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки відсутні правові підстави для скасування зазначених листів.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, вимоги позивача суд визнає необґрунтованими, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, суд у відповідності до статті 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки позивачу в задоволенні адміністративного позову відмовлено, а також за відсутності витрат відповідача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна