Справа № 808/8131/13-а
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 рокусправа № 808/8131/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-Проект»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-Проект» до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Експерт-Проект» (далі - ТОВ «Експерт-Проект») звернулося до суду з позовом до відповідача Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2013 року,яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 38 125 грн., з яких за основним платежем 30 500 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 7 625 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.11.2013 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовну заяву задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Експерт-Проект» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.10.2011 року по 30.06.2012 року при здійсненні фінансового-господарських відносин з ТОВ «Рангоут», за результатами якої складено акт № 377/08-27-22-05/35553249 від 06.09.2013 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків, позивач порушив приписи положень пп.14.1.181 п.14.1 ст.14; п.198.1, п.198.3 ст.198; п.200.1 ст.200 ПК України , в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 30 500 грн., з яких за 4 кв. 2011 року у сумі 8 669 грн., за 1 кв. 2012 року у сумі 12 167 грн., за 2 кв.2012 року у сумі 9 666 грн. у зв'язку з нікчемністю правочинів, укладених позивачем з ТОВ «Рангоут».

На підставі акту перевірки ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 02.10.2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 38 125 грн., з яких за основним платежем на суму 30 500 грн.,за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7 625 грн., яке позивач оскаржив в судовому порядку.

Відповідно до п. п 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій в тому числі з а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За приписами п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому п. 198.6 ст. 198 ПК України містить норму, за якою не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 ПК України.

Положеннями ст. 1, ч.2 ст. З Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХІУ від 16.07.1999 (далі - Закон №996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ст.9 Закону №996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:назву документа (форми); дату і місце складання;назву підприємства, від імені якого складено документ;зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з грудня 2011 року по березень 2012 року між позивачем ТОВ «Експерт-Проект» та контрагентом ТОВ «Рангоут» укладені договори № 15/1211 від 15.12.2011 року, № 3/12 від 25.01.2012року, № 5/12 від 29.02.2012 року, № 4/12 від 02.02.2012 року, №6/12 від 15.03.2012 року про виконання супроводження розробленої "Замовником" проектної документації (консультація "Замовника" по питанням узгодження; надання "Замовнику" сприяння у підготовці пакету НТД для узгодження проектів; представляти інтерес "Замовника", пов'язані з узгодженням, у відповідних інстанціях тощо.

На виконання умов договорів контрагентом ТОВ «Рангоут» за період часу з грудня 2011 року по березень 2012 року виписані податкові накладні на загальну суму 183 000 грн., у т.ч. ПДВ на суму 30500,01 грн.

Виконання робіт оформлено актами приймання виконаних робіт, за виписаними ТОВ «Рангоут» рахунками позивачем здійснена оплата в вищезазначеній сумі на банківський рахунок контрагента.

Проведеною за постановою слідчого органу іншим податковим органом Токмацькою ОДПІ позаплановою виїзною документальною перевіркою ТОВ "Рангоут" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість на предмет нікчемності правочинів з підприємствами-контрагентами за період з 23.12.2010 року по 31.10.2012 року встановлена нереальність здійснення ТОВ "Рангоут" фінансово-господарських операцій за зазначений період часу.

До матеріалів справи долучений висновок судово-почеркознавчої експертизи № 12 від 28.01.2013 року, проведеної на підставі постанови слідчого органу за матеріалами досудового розслідування по кримінальній справі, порушеній відносно ОСОБА_2 за фактом скоєння фіктивного підприємництва ряду підприємств, в тому числі ТОВ «Рангоут», за ознаками злочинів,передбачених ч.2 ст.205 КК України, із змісту якого вбачається, що частина первинних документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Рангоут» , вилучених у ОСОБА_2, підписані не директором ТОВ «Рангоут» Зеленим В.І., а іншою невстановленою особою.

ОСОБА_2 за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2014 року, який набув законної сили, визнана винною та засуджена по ч.2 ст.27- ч.2 ст.205 КК України за скоєння за попередньою змовою з іншою особою злочинів, в тому числі за створення фіктивного суб'єкта господарської діяльності ТОВ «Рангоут» з метою прикриття незаконної діяльності по формуванню податкового кредиту підприємствам-контрагентам.

В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які підтверджують реальність укладених позивачем угод з ТОВ "Рангоут", оскільки в актах приймання-передачі по укладеним договорам відсутні дані щодо обсягів та результатів виконаних робіт.

Через відсутність господарських операцій первинні документи здійснення фінансово - господарської діяльності по взаємовідносинам з вищезазначеним контрагентом, а саме: договори про надання послуг, податкові накладні , рахунки, не можуть бути підставою для відображення цих операцій у податковому обліку позивача, відсутність запису про припинення діяльності чи банкрутство контрагента ТОВ "Рангоут" в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб на час укладення позивачем договорів не свідчать про реальність виконання угод.

В силу викладеного є вірним висновок суду першої інстанції, що по податковим накладним, виписаним ТОВ «Рангоут», позивачем ТОВ «Експект-проект» неправомірно віднесено суми ПДВ до складу податкового кредиту за перевірений період з 01.10.2011 року по 30.06.2012 року.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що відповідачем доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми "Р" № від 02.10.2013 року відсутні.

Доводами апеляційної скарги вказані обставини не спростовуються.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-Проект» - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова