Справа № 804/2401/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 р. Справа № 804/2401/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зняття арешту -
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому просить зняти арешт нерухомого майна накладений постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 17.06.2013 р. за № 34811137.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час здійснення виконавчих дій по виконанню рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2010 р. по справі №2-9261/10 було допущено суттєві порушення прав боржника, а відповідач на вищевказані порушення уваги не звернув та відмовив у відкладенні виконавчих дій та знятті арешту нерухомого майна позивача, а також повідомив, що питання зняття арешту вирішується в судовому порядку. В якості порушень прав боржника, позивач зазначає відсутність належного повідомлення про відкриття виконавчого провадження та відповідно не надання строку на добровільне виконання рішення. Враховуючи вищезазначене та з огляду на ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», просить зняти арешт з нерухомого майна боржника.
Від позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд вважає за необхідне розглянути справу у письмовому провадженні відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції виконувалось доручення Підрозділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про проведення опису нерухомого майна боржника ОСОБА_1.
03.02.2015 р. позивач звернувся до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з вимогою відкласти проведення виконавчих дій та зняти арешт, накладений в результаті проведення опису майна боржника.
Згідно листа Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 03.02.2015 р. за № 1598/6 «К», позивачу було повідомлено про неможливість зняти арешт з нерухомого майна боржника з огляду на ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження») та роз'яснено право боржника звернутися до суду з заявою про зняття арешту.
Крім того, відповідачем щодо виконання вимог ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» було повідомлено, що у Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відсутні докази направлення копій постанов та інших документів виконавчого провадження на адресу боржника.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачу стало відомо про накладений арешт лише 03.02.2015 р.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Частиною другою ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено обов'язок державного виконавця надати боржнику строк на добровільне виконання рішення суду, а саме: до семи днів з моменту винесення постанови, а в іншому випадку буде розпочате примусове виконання цього рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у зазначені строки, встановлені для самостійного виконання рішення документального підтвердження повного виконання рішення, - державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
Таким чином законодавцем встановлено строк, протягом якого боржник може здійснити добровільне виконання, а після вказаного спливу строку можуть бути застосовані заходи примусового виконання. В той же час, частиною 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника.
Частиною першою статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження» вказано, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Абзацом четвертим та п'ятим частини другої статті 57 З.У. «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:
- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;
- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Отже, враховуючи системний аналіз статей 25, 27, 57 ЗУ «Про виконавче провадження», законодавством закріплено право державного виконавця накласти арешт на майно при відкритті виконавчого провадження лише шляхом винесення відповідної постанови.
В той же час, проведення дій по опису майна боржника і накладення на нього арешту передбачено вже після спливу строку на добровільне виконання.
Відповідно до ч.1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
У відповідності до п. 1.12 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 N 512/5, основною інформаційною базою про здійснені виконавчі дії є Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (далі - Єдиний реєстр). Відомості вносяться до Єдиного реєстру державним виконавцем одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу ДВС відомості про таку дію вносяться до Єдиного реєстру протягом двох робочих днів після її проведення або надходження повідомлення про її проведення.
В той же час, матеріали справи свідчать про відсутність належних та допустимих доказів направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та інших документів виконавчого провадження, а відповідно й надання йому строку на добровільне виконання рішення про що свідчить лист відповідача від 03.02.2015 р. за № 1598/6 «К».
Таким чином суд вважає слушними доводи позивача, що державним виконавцем фактично не було надано добровільного строку на виконання рішення суду, оскільки не було виконано вимоги закон по належному повідомленню боржника. Крім того державним виконавцем не було перевірено наявність у боржника грошових коштів та інших цінностей та передчасно накладено арешт на нерухоме майно боржника.
В той же час необхідно зазначити, що згідно до п. 4.1.1 «Інструкції про проведення виконавчих дій» затверджену наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 N 74/5, у разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.
Таким чином, законодавством встановлено порядок відновлення порушеного права позивача шляхом відкладення провадження виконавчих дій та поновлення строку на добровільне виконання рішення.
Так, матеріалами справи підтверджено, що 03.02.2015 р. позивач, звернувся до ВДВС Жовтневого Дніпропетровського МУЮ з проханням відкласти виконавчі дії, проте відділ жодним чином не відреагував на вищезазначені обставини та не відклав провадження виконавчих дій, а також не поновив строк на добровільне виконання рішення, а, отже, позбавив можливості позивача на реалізацію встановлених законом прав.
За таких обставин накладення арешту постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 17.06.2013 р. за № 34811137 суттєво порушують права позивача.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 7 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд звертає увагу, що зняття арешту нерухомого майна не є перешкодою для наступного накладення арешту за умови дотримання державним виконавцем вимог статей 25, 27, 31, 57 ЗУ «Про виконавче провадження».
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Оскільки в матеріалах справи містяться докази понесених позивачем судових витрат у розмірі 73,08 грн. сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне стягнути зазначену суму з Державного бюджету України на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.7-14,69-71,94,128,155,158-163,167,267 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зняття арешту - задовольнити.
Зняти арешт нерухомого майна, що накладений постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 17.06.2013 р. за № 34811137.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок).
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О. Власенко