Справа № 360/2395/14-а
Суддя: Міланіч А. М.
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 360/2395/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Бородянський районний суд

Київської області в складі : головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області про визнання протиправними та скасування рішень селищної ради,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за договором купівлі-продажу від 6 серпня 2008 року він придбав у ОСОБА_2 нежитлове приміщення - будівлю агрохімічної лабораторії по АДРЕСА_1, яка розташована на земельній ділянці площею 0,30 га. В свою чергу, ОСОБА_2 придбала вказану будівлю у Інституту картоплярства Української академії аграрних наук за договором купівлі-продажу від 28 січня 2008 року. В послідуючому позивач здійснив реконструкцію придбаного нерухомого майна та отримав відповідне свідоцтво про право власності.

Зазначена земельна ділянка площею 0,30 га, на якій розміщена агрохімічна лабораторія, знаходилась у постійному користуванні Інституту картоплярства під господарським двором та за його (Інституту) згодою була вилучена з його користування рішенням Немішаївської селищної ради від 27 вересня 2012 року і приєднана до земель, не наданих у власність або в постійне користування в межах с.Немішаєве. Цим же рішенням позивачу було рекомендовано оформити право користування земельною ділянкою у зв'язку з переходом права власності на майно.

Про те, що даним рішенням було приєднано вилучену земельну ділянку до земель, не наданих у власність або в постійне користування, позивач дізнався вже під час підготовки позову до суду та належним чином оформлену копію цього рішення отримав лише 17 листопада 2014 року.

Вважав, що відповідно до положень ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України з набуттям права власності на майно до нього (позивача) перейшло і право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що мав попередній власник будівлі.

Для приведення вимог щодо землекористування у відповідність із діючим законодавством України і реалізацію свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0,30 га, яка перебуває у його користуванні, позивач звернувся до Немішаївської селищної ради із заявою про безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку, в який було реконструйовано агрохімічну лабораторію, та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Немішаївської селищної ради від 27 вересня 2012 року позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за вищезазначеною адресою та за ним на даний час зареєстроване право власності на цю ділянку, а в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства рішенням селищної ради від 25 червня 2014 року відмовлено.

Вважав дані рішення винесеними селищною радою неправомірно, так як в його користування перейшла земельна ділянка площею 0,30 га.

Тому просив визнати протиправними та скасувати зазначені рішення Немішаївської селищної ради від 27 вересня 2012 року в частині, де вказується, що земельна ділянка площею 0,30 га приєднується до земель, не наданих у власність або в постійне користування в межах селища Немішаєве, та рішення від 25 червня 2014 року про відмову йому (позивачу) в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву і прийняти рішення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав і викладене підтвердив.

Представники Немішаївської селищної ради Шаленко П.М. і Лавриненко Т.К. в судовому засідання позов не визнали, оспорювані рішення вважали винесеними правомірно, оскільки позивач не набув права користування спірною земельною ділянкою, так як належним чином не оформив своїх прав, до того ж, земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення селянського господарства не може бути йому надана у власність в зв'язку з іншим цільовим призначенням цієї ділянки.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 6 серпня 2008 року позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 нежитлову будівлю - агрохімічну лабораторію, розташовану по АДРЕСА_1 і 15 серпня 2008 року за ним було зареєстроване право власності на цю будівлю (а.с.79-85).

Вказана агрохімічна лабораторія належала ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного нею 28 січня 2008 року з Інститутом картоплярства Української академії аграрних наук (а.с.63-78).

Після придбання позивачем зазначеного нерухомого майна ним була проведена його реконструкція шляхом переобладнання в жилий будинок, в зв'язку з чим на підставі рішення виконкому Немішаївської селищної ради від 15 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на дане будинковолодіння (а.с.46,95-98,108-115).

Рішенням Немішаївської селищної ради від 27 вересня 2012 року в зв'язку з переходом права власності на нерухоме майно - колишньої агрохімічної лабораторії, із землекористування Інституту картоплярства УААН, за його згодою, було вилучено земельну ділянку площею 0,30 га по АДРЕСА_1 для обслуговування вказаного нерухомого майна (під господарським двором) та приєднано цю ділянку до земель, не наданих у власність або в постійне користування, в межах селища Немішаєве (під господарськими будівлями, дворами). Цим же рішенням рекомендовано власнику нерухомого майна ОСОБА_1 оформити право користування земельною ділянкою у зв'язку з переходом права власності на майно (а.с.56,87-88).

Також рішенням Немішаївської селищної ради від 27 вересня 2012 року позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вищезазначеною адресою і 26 грудня 2013 року за ним було зареєстроване право власності на цю ділянку (а.с.37,50).

Рішенням Немішаївської селищної ради від 25 червня 2014 року ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства в зв'язку з недотриманням заявником вимог п.6 ст.118 Земельного Кодексу України, а саме, відсутністю графічних матеріалів, які підтверджують заявлені в клопотанні дані щодо розміру та місця розташування земельної ділянки та невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генерального плану селища Немішаєве (а.с.6).

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України в редакції, яка діяла на час відчуження Інститутом картоплярства та придбання позивачем вищезазначеного нерухомого майна в 2008 році, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таке ж положення щодо переходу до набувача житлового будинку, будівлі або споруди права користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування містить і ч.2 ст.377 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, копії постанови Президії Української Академії аграрних наук від 23 вересня 2009 року, копії самого оскаржуваного рішення Немішаївської селищної ради від 27 вересня 2012 року, копій витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі яких були укладені договори купівлі-продажу як між Інститутом картоплярства і ОСОБА_2, так і між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, копій технічних паспортів на будівлю придбаної позивачем агрохімічної лабораторії, копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, інших документів (а.с.46,48,56,65,82,87-88,110-128), оглянутих в судовому засіданні матеріалів інвентаризаційної справи вказаної будівлі (а.с.95-109), нежитлове приміщення агрохімічної лабораторії належало Інституту картоплярства УААН на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 25 вересня 2007 року та було розміщене на наданій Інституту в постійне користування земельній ділянці площею 0,30 га (господарський двір). До складу даного нерухомого майна крім самої будівлі лабораторії, яка займала 298 кв.м земельної ділянки, входило також замощення під цифрою І, загальна площа якого становила 817,7 кв.м (пізніше - 1102,6 кв.м) та яке розміщувалось фактично по всій території земельної ділянки господарського двору у вигляді асфальтованих доріжок та площадок, а також вимощення ІІ навколо будівлі площею 57,5 кв.м. У такому ж складі, із замощеннями та вимощенням агрохімічна лабораторія була продана Інститутом картоплярства ОСОБА_2 та нею, відповідно, і позивачу ОСОБА_1

За таких обставин, суд вважає, що з переходом права власності на вказану будівлю лабораторії з усіма замощеннями, які входять до складу даного нерухомого майна, спочатку до ОСОБА_2, а потім і до ОСОБА_1 перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій розміщене дане нерухоме майно та яка необхідна для його обслуговування, що, на думку суду і становить 0,30 га, так як придбані замощення знаходяться по всій території даної земельної ділянки. Переобладнання ж позивачем придбаного нерухомого майна в жилий будинок не позбавляє його права користування вказаною земельною ділянкою.

Таким чином, так як з набуттям права власності на нерухоме майно позивач ОСОБА_1 набув і право користування земельною ділянкою площею 0,30 га, то рішення Немішаївської селищної ради від 27 вересня 2012 року в частині приєднання даної земельної ділянки до земель, не наданих у власність або в постійне користування, є протиправним та таким, що порушує права позивача як землекористувача вказаної ділянки, а тому підлягає скасуванню.

При цьому суд вважає, що позивачем позов в частині даних вимог подано в межах шестимісячного строку звернення до суду, оскільки, як зазначив позивач і протилежного суду не надано, про наявність вказаного рішення він дізнався лише в жовтні 2014 року при підготовці позову до суду та офіційно належним чином оформлену копію цього рішення отримав 17 листопада 2014 року, після чого його й оспорив, що також підтверджується і копією заяви позивача до селищної ради від 17 листопада 2014 року (а.с.53).

Відповідно до ч.1 та 2 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відмовляючи своїм рішенням від 25 червня 2014 року в наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, селищна рада послалась на недотриманням заявником вимог п.6 ст.118 Земельного Кодексу України, а саме, відсутність графічних матеріалів, які підтверджують заявлені в клопотанні дані щодо розміру та місця розташування земельної ділянки та невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генерального плану селища Немішаєве.

Однак, так як позивач звернувся до селищної ради із заявою щодо приватизації земельної ділянки, яка вже перебувала у його користуванні, в порядку ч.1 ст.118 ЗК України, то вимоги ради про надання графічних матеріалів, передбачених ч.6 ст.118 ЗК України є неправомірними. Також суду не надано жодних доказів невідповідності місця розташування земельної ділянки, яку позивач просив передати йому у власність, вимогам генерального плану селища Немішаєве.

За таких обставин, а також приймаючи до уваги, що заява позивача про передачу йому у власність земельної ділянки розглядалась селищною радою без врахування перебування даної ділянки в користуванні позивача та розміщення на ній належного йому нерухомого майна, зокрема, асфальтованих замощень, суд визнає за необхідне дане рішення скасувати та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства України.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представників селищної ради на неможливість надання позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, як того він просить, так як, на думку суду, жодних перешкод для цього немає, використання присадибної земельної ділянки для ведення такого господарства законодавством не заборонено, Інституту картоплярства дана ділянка була надана в складі інших земель саме для науково-дослідних та сільськогосподарських потреб. Більш того, як вбачається з акту обстеження вказаної земельної ділянки від 30 січня 2015 року (а.с.129) та що підтвердила в судовому засіданні представник селищної ради Лавриненко Т.К., селищна рада має намір, в порушення прав позивача на належне йому нерухоме майно, сама облаштувати на вказаній земельній ділянці сквер для відпочинку жителів масиву селища, в той же час зазначаючи, що прилегла до будинку територія має асфальтове покриття. Також суд не приймає до уваги наданий відповідачем містобудівний моніторинг існуючої ситуації від 5 січня 2015 року, оскільки суду не надані документи, на підставі яких було здійснено даний моніторинг, та при його проведенні не було враховано належність позивачу на праві власності господарських споруд, а саме, замощень у вигляді асфальтованих доріжок та площадок, які знаходяться на цій земельній ділянці.

Керуючись ст.12,83,116,118,120,158 ЗК України, ст. 94,159-163 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області про визнання протиправними та скасування рішень селищної ради задовольнити.

Визнати рішення вісімнадцятої сесії шостого скликання Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області від 27 вересня 2012 року в частині приєднання до земель, не наданих у власність або в постійне користування в межах с.Немішаєве (під господарськими будівлями, дворами) вилученої із землекористування Інституту картоплярства УААН земельної ділянки площею 0,30 га за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування нерухомого майна - колишньої агрохімічної лабораторії (під господарським двором) протиправним та скасувати.

Визнати рішення тридцять першої сесії шостого скликання Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області від 25 червня 2014 року про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства протиправним та скасувати.

Зобов'язати Немішаївську селищну раду Бородянського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,15 га.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Бородянський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий-суддя Міланіч А. М.