Справа № 826/10459/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Пакіж О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Головного управління юстиції в місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції в місті Києві про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління юстиції в місті Києві (далі - Відповідач) у якому просила зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 15.11.2012 року по 18.06.2014 року; зобов'язати відповідача провести та виплатити індексацію заробітної плати за весь час затримки.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представника відповідача, що прибув у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 з 05.10.1987 року працювала в системі органів Міністерства юстиції і має 11 ранг державного службовця.

З 07.02.2007 року позивач обіймала посаду заступника начальника управління - начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві.

Наказом № 2035/03 від 20.10.2011 року ОСОБА_2 звільнено з вказаної посади на підставі п. 3 ст.40 Кодексу законів про працю України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на неї трудовим договором.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2012 року, по справі № 2а-17143/11/2670, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.03.2014 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано дії Головного управління юстиції у м. Києві в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади заступника начальника управління - начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві згідно із наказом начальника Головного управління юстиції у м. Києві від 20.10.2011 № 2035/03 протиправними.

Постановлено скасувати наказ начальника Головного управління юстиції у м. Києві від 20.10.2011 № 2035/03 про звільнення ОСОБА_2 та поновити позивача на посаді начальника відділу Державної виконавчої служби Дарницького районно управління юстиції у м. Києві. Крім того, зобов'язано Головне управління юстиції у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.10.2011 року по 15.11.2012 року. У решті позову відмовлено.

Наказом Головного управління юстиції у м. Києві № 1144/03 від 18.06.2014 року ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, наказано нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.10.2011 р. по 15.11.2012 р.

Питання про виплату заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення з 15.11.2012 р. по 18.06.2014 р. не вирішувалось, у зв'язку із чим позивач звернулася до суду із позовом про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про поновлення на роботі позивача не було вчасно виконано, а тому остання має право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі починаючи з 16.11.2012 року по 17.06.2014 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2012 року, по справі № 2а-17143/11/2670 ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника відділу Державної виконавчої служби Дарницького районно управління юстиції у м. Києві та зобов'язано Головне управління юстиції у м. Києві нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.10.2011 року по 15.11.2012 року.

Наказом Головного управління юстиції у м. Києві № 1144/03 від 18.06.2014 року ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, наказано нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.10.2011 року по 15.11.2012 року.

Таким чином, період з дня ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом постанови в адміністративній справі № 2а-17143/11/2670 по день фактичного поновлення позивача на посаді є часом затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, тобто є часом затримки в поновленні позивача на посаді в державній виконавчій службі.

Крім того, відповідачу було відомо про постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2012 року про поновлення на роботі позивача, що дане судове рішення підлягає негайному виконанню, проте, безпідставно не вжито необхідних заходів для його виконання.

Отже, ОСОБА_2 була поновлена на роботі тільки 18.06.2014 року, а тому днем, яким закінчується вимушений прогул є 17.06.2014 року, у зв'язку з чим судом першої інстанції обґрунтовано стягнено на користь позивача суму середньомісячної заробітної плати за період з 16.11.2012 року по 17.06.2014 року.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі по тексту КЗпПУ), у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно із ст. 236 КЗпПУ у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Верховний суд України в пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" вказав, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Згідно із абзацу 3 пункту 32 вищезазначеної Постанови, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами та доповненнями).

Згідно з абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.244-2 КАС України, зокрема, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

На підставі зазначених правових норм адміністративного судочинства, судом першої інстанції законно та обґрунтовано стягнуто на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2012 року за спірний період.

Аналізуючи зазначені правові норми чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що затримка виконання власником рішення органу по розгляду трудових спорів про поновлення на роботі незаконно звільненого або незаконно переведеного працівника тягне обов'язок власника виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки, тобто в даному випадку з 16.11.2012 року по 17.06.2014 року.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції в місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.