Справа № 809/3530/14
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2015 р. Справа № 809/3530/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Скільського І.І.

за участю секретаря судового засідання - Волочій Л.І.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача - Мелінишин С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_3 до Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.10.2014 року та акту №1936/172/НОМЕР_1 від 08.10.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.10.2014 року та акту №1936/172/НОМЕР_1 від 08.10.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Долинською об`єднанню державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 по питанню визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в зв`язку з перевищенням загального обсягу оподатковуваних зобов`язань понад 300 тис., грн., за період з 01.03.2013 року по 30.09.2014 року, за результатами якої складено акт № 1936/172/НОМЕР_1 від 08.10.2014 року. На підставі проведеної перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.10.2014 року, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 87062,05 грн., в тому числі 69649,64 грн., за основним платежем та 17412,41 грн., штрафних санкцій. Вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення та акт перевірки незаконними, протиправними та такими, що підлягають до скасування, оскільки перевірку проведено із порушенням приписів чинного законодавства. Висновки акту перевірки не відповідають дійсності.

25.11.2014 року позивачем, подано заяву про уточнення позовної заяви (а.с.31-32).

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовної заяви, надав аналогічні за їх змістом пояснення. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечила, зазначила, що при визначені податкового періоду, з якого підприємець повинен бути зареєстрований як платник ПДВ враховано вимоги п. 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України «у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу ДПС не пізніше 10 числа календарного місяця...», так Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, допустив перевищення граничної суми у жовтні 2013 року і повинен був подати заяву про реєстрацію платником ПДВ до 11.11.2013 року, тобто обов'язок, щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань з ПДВ у такого платника виникає з дня, наступного за граничним днем, який установлено для подання заяви, а саме з 11 числа календарного місяця, що настає за місяцем, у якому вперше досягнуто загального обсягу оподаткованих операцій з постачання товарів/послуг понад 300 тис. грн.

Просила у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Право податкового органу на проведення перевірок підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.

Відповідно до пп. 20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно п. 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України).

Відповідно до п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема у разі коли виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту (пп. 78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України).

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п.78.4 ст. 78 ПК України).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (п.78.5 ст. 78 ПК України).

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (п.78.6 ст. 78 ПК України).

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу(п.78.7 ст. 78 ПК України.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (п.78.8 ст.78 ПК України.

Відповідно до вимог ст. 83 ПК України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно матеріалів справи 29.09.2014 року начальником Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області з урахуванням вимог пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 та п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, прийнято наказ №479 від 29.09.2014 року про проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3 по питанню визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість (а.с.45).

На підставі наказу №479 від 29.09.2014 року начальником Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області видано направлення на перевірку від 29.09.2014 року №437 (а.с.44)

Позивача поінформовано про проведення перевірки 29.09.2014 року о 14.30 год., пред'явлено направлення від 29.09.2014 року №437 на проведення перевірки та вручено копію наказу №479 від 29.09.2014 року про проведення перевірки (а.с.44).

У період з 29.09.2014 року по 03.10.2014 року Долинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на підставі пп.78.14 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, наказу Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області від 29.09.2014 року №479, направлення від 29.09.2014 року №437, головним державним ревізором-інспектором Болехівського відділення Кос Ольгою Михайлівною проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 по питанню визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в зв`язку з перевищенням загального обсягу оподатковуваних операцій понад 300 тис. грн., за період з 01.03.2013 року по 30.09.2014 року.

Документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення вимог.183.2, п.183.10 ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 87062,05 грн.

Перевіркою даних звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій, книг обліку розрахункових операцій та чеків, встановлено, що загальна сума поставки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, за останніх дванадцять календарних місяців (з листопада 2012 по жовтень 2013) сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість) в жовтні місяці 2013 року і становить 304022 грн., а саме: - за листопад 2012 року - 22031,90 грн.; - за грудень 2012 року - 20213,30 грн.; - за січень 2013 року - 21049,24 грн.; - за лютий 2013 року - 20850,90 грн.; - за березень 2013 року - 25853,34 грн.; - за квітень 2013 року - 25544,00 грн.; - за травень 2013 року -26794,00 грн.; - за червень 2013 року - 25238,70 грн.; - за липень 2013 року - 29072,05 грн.; - за серпень 2013 року - 29882,20 грн.; - за вересень 2013 року - 26898,15 грн.; - за жовтень 2013 року - 30594,90 грн. (а.с.109-130), у зв'язку з чим відповідно до вимог п. 180.1 ст. 180, п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2, п. 183.7, п. 183.10 ст. 183, Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_3 зобов'язаний був не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, надати до органу податкової служби реєстраційну заяву про реєстрацію платником ПДВ.

ФОП ОСОБА_3, не зареєструвався, як платник подату на додану вартість станом на 30.09.2014 року.

Згідно представлених до перевірки документів ФОП ОСОБА_3, за період з 11.11.2013 по 30.09.2014 року отримав виручку від здійснення підприємницької діяльності в сумі 348248,18 грн., а саме: з 11.11.2013 року по 31.11.2013 року - 19742,00 грн.; з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року - 38206,80 грн.; з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року - 38166,30 грн.; з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року - 36174,30 грн.; з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року - 36312,40 грн.; з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року - 3868,75 грн.; з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року - 34439,90 грн.; з 01.06.2014 року по 30.06.2014 року - 29037,60 грн.; з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року - 27129,75 грн.; з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року - 27823,60 грн.; з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року - 27346,78 грн.

За результатами проведеної перевірки складено акт №1936/172/НОМЕР_1 від 08.10.2014 року (а.с.11-18).

Зважаючи на виявлені порушення, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 20.10.2014 року №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі - 87062,05 грн., з них за основним платежем 69649,64 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 17412,41 грн. (а.с.10).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням та висновками акту №1936/172/НОМЕР_1 від 08.10.2014 року, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно п. 183.1 ст. 183 ПК України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до п. 183.2 ст. 83 ПК України, у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Як було зазначено вище, перевіркою звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій, книг обліку розрахункових операцій, чеків та інформації отриманої від ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області (лист №1358/7/09-19-17-02-20/245 від 18.03.2014), встановлено, що загальна сума поставки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, за останніх дванадцять календарних місяців (з листопада 2012 по жовтень 2013) сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість) в жовтні місяці 2013 року і становить 304022 грн., ., а саме: - за листопад 2012 року - 22031,90 грн.; - за грудень 2012 року - 20213,30 грн.; - за січень 2013 року - 21049,24 грн.; - за лютий 2013 року - 20850,90 грн.; - за березень 2013 року - 25853,34 грн.; - за квітень 2013 року - 25544,00 грн.; - за травень 2013 року -26794,00 грн.; - за червень 2013 року - 25238,70 грн.; - за липень 2013 року - 29072,05 грн.; - за серпень 2013 року - 29882,20 грн.; - за вересень 2013 року - 26898,15 грн.; - за жовтень 2013 року - 30594,90 грн.

Разом з тим, ФОП ОСОБА_3, заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість до Долинської ОДПІ, не подав.

Згідно п.183.10 ст.183 ПК України, будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із пп.54.3.1., 54.3.2. п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Позивачем не доведено та не встановлено судом, наявності порушень ст.ст. 78, 81 ПК України при здійсненні перевірки, оскільки перевірка проведена на підставі наказу начальника Долинської ОДПІ № 479 від 29.09.2014 року в зв'язку з перевищенням обсягу оподаткованих операцій понад 300000 грн., неподанням в установлений законом строк заяви платника податку на додану вартість за Ф.1-ПДВ. Вказаний наказ є чинним, в установленому законом порядку не оскаржувався.

Отже, відповідачем правомірно було проведено перевірку позивача, в результаті якої встановлено факт перевищення позивачем загальної сум від здійснення операцій з постачання товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню згідно із Законом, понад 300000 грн., без урахування ПДВ.

Щодо визнання протиправним та скасування акту перевірки №1936/172/НОМЕР_1 від 08.10.2014 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 року № 984, акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації, яка в подальшому повинна використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов'язань. При цьому акт складається посадовими особами контролюючого органу і не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами фактів.

Висновки акту не є остаточними, оскільки платник податків має право надати свої зауваження до відповідного акта (абз.4 п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України), що можуть у подальшому бути враховані контролюючим органом під час вирішення питання про здійснення нарахування грошових зобов'язань за результатами перевірки. Натомість висновки посадових осіб, зазначені в акті перевірки є лише думкою цих осіб щодо поведінки платника податків. При цьому, відповідно до ст. 58 Податкового кодексу України, питання щодо визначення грошового зобов'язання платникові податків за результатами перевірок вирішує контролюючий орган, а не посадові особи, що здійснювали перевірку.

Звідси, діяльність із складання актів документальних перевірок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, крім права на надання зауважень до акта перевірки.

Таким чином, акт перевірки і дії посадових осіб із включення до такого акта певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, а висновки, викладені в акті перевірки, не є обов'язковими та безумовними для позивача.

Наведена позиція відповідає висновкам, викладених у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі 21-237а13, постановах Вищого адміністративного суду від 19.12.2013 року у справі № К/800/30029/13, від 23.01.2014 року № К/800/31047/13.

Згідно ч. 1,2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене, суд зазначає, що позивачем не доведено належне вчинення ним усіх необхідних умов передбачених діючим законодавством, в той же час, представником відповідача в судовому засіданні доведено правомірність оскаржуваного рішення. Як наслідок, суд приходить до висновку, про те, що заявлений адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Крім того, при зверненні позивача до адміністративного суду із позовними вимогами майнового характеру, судовий збір сплачується у відповідності до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», тобто розмір судового збору, повинен становити 1827 гривень.

Згідно вимог частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Оскільки розмір судового збору, сплачений позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом становить 182,70 гривень, то у відповідності до вищенаведеної норми, слід стягнути з ОСОБА_3 в дохід бюджету решту суми судового збору в розмірі 1644,30грн.

Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (р.н.о.к.НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України решту суми судового збору в розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні) 30 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Скільський І.І.

Постанова складена в повному обсязі 04.02.2015 року.