Справа № 2-а/532/40/2014
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р.Справа № 2-а/532/40/2014
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.11.2014р. по справі № 2-а/532/40/2014

за позовом ОСОБА_1

до Орлицької сільської ради за участю Прокуратури Кобеляцького району Полтавської області

про визнання неправомірними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (далі по тексту - відповідач, Орлицька сільська рада), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області щодо відмови позивачу у виготовленні технічної документації оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку біля житлового будинку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку розміром 0,062 га на його ім`я.

- зобов'язати Орлицьку сільську раду Кобеляцького району Полтавської області виготовити технічну документацію для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку біля житлового будинку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку розміром 0,062 га на його ім`я.

Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.11.2014 року по справі №2-а/532/40/2014 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Орлицької сільської ради про визнання неправомірними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови обставин, що мають значення для вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.11.2014 року по справі №2-а/532/40/2014 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, вказав, що він є власником 1/4 частини домоволодіння, отриманого у спадок після смерті ОСОБА_2, що розташоване за адресою АДРЕСА_1. Вважає дії Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області щодо відмови у виготовленні технічної документації для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку 0,062 га біля житлового будинку для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку за зазначеною адресою неправомірними та протиправними, оскільки порушують його права на користування і володіння земельною ділянкою, необхідною саме для обслуговування належної йому на праві власності частки житлового будинку. Враховуючи викладене, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідач надіслав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначив, що оскільки рішенням суду ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову щодо реального виділу його 1/4 частини житлового будинку, то виділити йому земельну ділянку біля будинку саме для обслуговування цієї частини будинку не є можливим. Отже, вважає, що відповідачем не було вчинено неправомірних дій, тому заявлений позов та апеляційна скарга є безпідставними.

Відповідач надіслав до суду апеляційної інстанції клопотання з проханням розглядати справу у його відсутність.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_2 1/4 частину житлового будинку з господарчими побудовами, який знаходиться в АДРЕСА_1 та є власником 1/4 частини будинку загальною площею 40 кв.м.(а.с.5-6 ). Власником інших 3/4 частини даного будинку є ОСОБА_3 Дані частки в натурі не виділені. Угода про порядок користування житловим будинком та господарськими спорудами між співвласниками відсутні.

Рішенням шістнадцятої позачергової сесії шостого скликання від 15.11.2011 р. ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на 0,062 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1.(а.с.17).

Листом №02-17/622 від 18.12.2012 року на запит позивача щодо виділення земельної ділянки в АДРЕСА_1, Орлицькою сільською радою повідомлено, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22.12.2011 року, щодо виділу в натурі 1/4 частини домоволодіння та земельної ділянки, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, його позов - відхилено. Роз'яснено, що виконком сільської ради згідно вищевказаного рішення суду не може видати необхідні документи для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку біля житлового будинку по АДРЕСА_1, та має можливість виділити дану земельну ділянку із земель запасу Орлицької сільської ради, для ведення особистого селянського господарства (а.с.38а).

Не погоджуючись з відмовою у виготовленні технічної документації оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку біля житлового будинку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку розміром 0,062 га на ім`я ОСОБА_1, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнати неправомірними дії Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області щодо зазначеної відмови та зобов'язання відповідача виготовити технічну документацію для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку біля житлового будинку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку розміром 0,062 га на його ім`я.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у виготовленні технічної документації для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_1 є правомірною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду з адміністративним позовом слугував висновок позивача про те, що оскільки він є власником 1/4 частини будинку по АДРЕСА_1, він має право на 1/4 частину земельної ділянки біля вказаного житлового будинку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Колегія суддів вважає вказані висновки позивача хибними, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування , їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначенихКонституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Пунктом "б" статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст віднесено передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Положеннями пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської рад.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Як встановлено частиною 1 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України).

Згідно з п.п. "г" ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Порядок передачі в користування земельних ділянок комунальної власності встановлено ст. 123 Земельного Кодексу України.

У відповідності до ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч.2 ст.123 ЗК України).

Згідно ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що за адресою АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка площею 0,25 га, з яких 0,19 га належить ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку та технічною документацією на землю (а.с.95-100), інші 0,06 га виділені ОСОБА_1 (а.с.50-51).

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20.09.2011 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.12.2011 р. ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, виділу в натурі 1/4 частки домоволодіння та земельної ділянки, скасування державного акту на право власності на землю та відшкодування завданої моральної шкоди відмовлено за безпідставністю, оскільки виділ частки ОСОБА_1 в натурі є неможливим, в зв`язку з цим не можливо і встановити порядок користування земельною ділянкою. Оскільки фактичний розмір земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_3 становить 0,19 га (при нормі 0,25 га), тобто частка ОСОБА_1 виключена (0,06 га), суд відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо скасування державного акту на право власності на землю ОСОБА_3 (а.с.8-11, 13-16).

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво видане 10.12.2008 року Орлицькою сільською радою Кобеляцького району, Полтавської області ОСОБА_1 про право власності на 1/4 частину нерухомого майна, яке складається з житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями розташоване в АДРЕСА_1.

Зобов`язано Комунальне підприємство Кобеляцьке МБТІ скасувати запис в державному реєстрі нерухомого майна за ОСОБА_1 проведений на підставі свідоцтва про право власності САВ №802873 від 10.12.2008 року виданого Орлицькою сільською радою , Кобеляцького району, Полтавської області.

Зобов`язано Комунальне підприємство Кобеляцьке міське бюро технічної інвентаризації внести запис до державного реєстру нерухомого майна про реєстрацію права власності за позивачем на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , виданого 19.07.1991 року, державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, та зареєстровано в реєстрі № 1703.

Статтею 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що той факт, що земельна ділянка площею 0,19 га біля житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 знаходиться у власності ОСОБА_3 не підлягає доказуванню, як встановлений рішенням суду, що набрало законної сили.

Також, листом №02-17/622 від 18.12.2012 року на запит позивача щодо виділення земельної ділянки в АДРЕСА_1, Орлицькою сільською радою повідомлено, що виконком сільської ради згідно рішення суду не може видати необхідні документи для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку біля житлового будинку по АДРЕСА_1, та має можливість виділити дану земельну ділянку із земель запасу Орлицької сільської ради, для ведення особистого селянського господарства (а.с.38а).

Враховуючи зазначене, колегія суддів зауважує, що Орлицькою сільською радою не було відмовлено позивачу у наданні документів для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку по АДРЕСА_1, оскільки вказана відмова стосується лише території, яка знаходиться під самим будинком та перебуває у власності іншої особи згідно з рішенням суду.

Крім того, рішенням шістнадцятої позачергової сесії шостого скликання від 15.11.2011 р. ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на 0,062 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1.(а.с.17).

Таким, чином, колегія суддів не вбачає у зазначених діях відповідача ознак протиправності.

Щодо зобов`язання відповідача виготовити технічну документацію, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що нормами чинного законодавства не передбачено обов`язок сільських рад виготовляти технічну документацію фізичним особам для оформлення правовстановлюючих документів. Разом з тим, з аналізу нормам Земельного кодексу вбачається, що замовником на виготовлення технічної документації є зацікавлена в даному оформленні документів особа.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова у виготовленні технічної документації оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку біля житлового будинку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку розміром 0,062 га на ім`я ОСОБА_1 є правомірною.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи у виготовленні технічної документації для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку біля житлового будинку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку розміром 0,062 га на ім`я ОСОБА_1, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства України, зокрема, нормами Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.11.2014р. по справі № 2-а/532/40/2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 02.02.2015 р.