Справа № 2а/1603/4/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/72372/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Ємельянової В.І., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області, старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області Левун Дениса Юрійовича, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення матеріальних збитків,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця державної виконавчої служби Гадяцького управління юстиції Левуна Д.Ю. та керівництва відділу державної виконавчої служби Гадяцького управління юстиції і відшкодувати суму матеріальних збитків у розмірі 6479,76 грн. та моральних збитків на суму 2000 грн.

Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 січня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано частково і задоволено позов про визнання протиправною бездіяльності старшого державного виконавця державної виконавчої служби Гадяцького управління юстиції Левуна Д.Ю. щодо не надання позивачу довідки для оформлення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, згідно заяви від 10.03.2010 року. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 04 грудня 2003 року на виконанні у відділі державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №А-20, виданого Гадяцьким районним судом Полтавської області 10.03.1999 року, про стягнення з ОСОБА_6 на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку боржника.

Державним виконавцем винесено постанову від 04 грудня 2003 року про відкриття виконавчого провадження.

В межах повноважень, наданих законом України «Про виконавче провадження», державним виконавцем вчинялись дії щодо розшуку боржника, встановлення належного йому майна, наявності рахунків, відкритих в банківських установах, надсилались виклики за місцем проживання боржника. У червні 2008 року приймалась постанова про примусовий привід боржника, направлялись подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, періодично боржник сплачував по 50 грн. Загальна заборгованість боржника зі сплати аліментів станом на 01.04.2010 року складала 12346,36 грн.

Позивач 10 березня 2010 року та 04 липня 2011 року звертався до ВДВС Гадяцького РУЮ із заявами про надання довідки про несплату ОСОБА_6 в період з вересня 2009 року по лютий 2010 року і з січня 2011 року по червень 2011 року аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей для оформлення тимчасової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що довідку на заяву позивача від 10 березня 2010 року державним виконавцем не було надано з підстав сплати боржником у березні 2010 року коштів у розмірі 50,0 грн.

На заяву від 04 липня 2011 року спочатку позивачу видано 25 липня 2011 року довідку за №326, але 27 липня 2011 року до УПСЗН Гадяцького Управління праці та соціального захисту населення Гадяцької РДА направлено лист №18508, в якому повідомляється про надання боржником квитанції про сплату аліментів 22 липня 2011 року та необхідність скасування Управлінням тимчасової державної допомоги, призначеної позивачу згідно довідки № 326 від 25 липня 2011 року.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

У статті 181 Сімейного кодексу України визначені способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, а саме:

- за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі;

- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно ст. 74 цього Закону державний виконавець зобов'язаний здійснювати систематичний контроль за правильним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів стягувачам.

Якщо місце проживання батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 5 ст. 181 Сімейного кодексу України).

Згідно п. 6 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 №189 (далі - Порядок №189) ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Мінпраці; копію свідоцтва про народження дитини; довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) дитини; довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) одержувача.

Випадки обставин, за яких виплата тимчасової допомоги припиняється , визначена у п. 10 Порядку № 189.

Судами встановлено, що з вересня 2009 року по лютий 2010 року аліменти боржником не сплачувались, а сплата 50,0 грн. в березні 2010 року не є підставою для невидачі довідки про несплату аліментів за шість місяців 2010 року , що передують даті звернення позивача до виконавчої служби.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги в цій частині є правомірними і підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльності старшого державного виконавця державної виконавчої служби Гадяцького управління юстиції Левуна Д.Ю., яка полягає у відкликанні довідки, виданої у липні 2011 року, з УПСЗН в Гадяцькому районі з підстав платоспроможності боржника, який 26.07.2011 року сплатив 50 грн. аліментів, оскільки з інформації про надання боржником квитанції про сплату аліментів 22 липня 2001 року і висловлення особистої думки про необхідність скасування Управлінням тимчасової державної допомоги, призначеної позивачу згідно довідки від 25.07.2011 року №326, не вбачається вчинення державним виконавцем порушень приписів Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку №189, оскільки рішення про припинення виплати тимчасової допомоги приймається органом праці та соціального захисту населення і оцінку тим чи іншим обставинам дає саме цей орган.

Доказів припинення позивачу виплати тимчасової допомоги у зв'язку з направленням державним виконавцем такої інформації до УПСЗН матеріали справи не містять і судами таких фактів не встановлено.

Доказів протиправної бездіяльності керівництва відділу державної виконавчої служби Гадяцького управління юстиції, яка полягає у ненаданні позивачу довідки для оформлення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, згідно заяви від 10.03.2010 року та відкликанні довідки, виданої у липні 2011 року, з УПСЗН матеріали справи також не містять і судами таких фактів теж не встановлено.

Суд касаційної інстанції погоджується також з висновками судів попередніх інстанцій, що вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків у розмірі 6479,76грн. і моральних збитків на суму 2000 грн., які, на думку позивача, завдані через грубі порушення відповідачами своїх службових обов'язків, задоволенню не підлягають з урахуванням наступного.

Частиною другою ст. 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства

При вирішенні питання про з'ясування фактів, з якими закон пов'язує відшкодування матеріальної та моральної шкоди, слід виходити з вимог статей 1166 та 1167 Цивільного кодексу України, в яких визначені підстави відповідальності за завдану матеріальну та моральну шкоду.

Так, положеннями частин перших вказаних статей встановлено, що майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Неодмінною підставою для виникнення у суб'єктів владних повноважень обов'язку з відшкодування шкоди, серед іншого, є незаконність їх рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Між тим, незаконність дій відповідачів, про яку зазначив позивач (у відкликанні довідки, виданої у липні 2011 року, з УПСЗН в Гадяцькому районі) не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи судами.

Не зважаючи на задоволення позовних вимог щодо неправомірності дій виконавця у не наданні позивачу довідки для оформлення тимчасової державної допомоги на заяву від 10 березня 2010 року з підстав сплати боржником у березні 2010 року 50 грн., колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення матеріальних і моральних збитків у зв'язку з неможливістю отримання позивачем тимчасової державної допомоги за 2010 рік, оскільки доказів понесення таких збитків саме через неотримання довідки на заяву до ВДВС від 10.03.2010 року матеріали справи не містять і судами цього не встановлено.

Доводи касаційної скарги зроблених судами попередніх інстанцій висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 січня 2012 року в частині, залишеній без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2012 року, та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і: В.І. Бутенко

В.І. Ємельянова

Я.Л. Іваненко