Справа № 2а-1670/6204/12
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. м. Київ К/800/14289/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Борисенко І.В.

Островича С.Е.

за участю:

секретаря судового засідання Мосійчук І.М.

представника позивача Воронової В.С.

представника відповідача Прокапчука О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2012

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2013

у справі №2а-1670/6204/12

за позовом Дочірнього підприємства «Сміт Юкрейн»

до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Сміт Юкрейн» (далі по тексту - позивач, ДП «Сміт Юкрейн») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби (далі по тексту - Полтавська МДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.09.2012 №.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2012, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2013, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно акту перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем вимог п. п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в декларації з податку на додану вартість за травень 2011 року на суму 1594827,00 грн.

Причиною виникнення від'ємного значення з ПДВ, на думку податкового органу, став факт проведення позивачем у квітні 2011 року операцій з імпорту бурового обладнання та оренди бурового обладнання з тимчасовим ввезенням на митну територію України (бурових ясів), які згідно чинного законодавства оподатковуються податком за ставкою « 20» та сплачуються митним органам. Податковим органом в ході проведення перевірки було встановлено, що ДП «Сміт Юкрейн» до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за квітень 2011 року неправомірно віднесено суму ПДВ, сплаченого при ввезенні на митну територію України орендованого обладнання та відповідно до даних реєстру податкових накладних ДП «Сміт Юкрейн» встановлено, що до складу податкового кредиту за квітень 2011 року включено тимчасові митні декларації: №002409 від 10.03.2011, №003985 від 14.04.2011, №004070 від 23.05.2008, № 010269 від 11.11.2008, №011165 від 05.12.2008, №001115 від 16.02.2009, №004360 від 25.05.2009 які не були зняті з контролю в підрозділі митного органу та в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України, а відповідно відсутні в АРМ «Митниця» у зв'язку з чим відповідачем зроблено висновок про неправомірність включення до реєстру податкових накладних ДП «Сміт Юкрейн» за квітень 2011 року вищенаведених тимчасових митних декларацій та завищення суми від'ємного значення з податку на додану вартість.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що ввезення товарів на митну територію України на підставі договору оренди з метою оподаткування прирівнюється до імпорту, а суми податку на додану вартість, сплачені при такому імпорті товарів, включаються до складу податкового кредиту звітного періоду. При цьому, складені позивачем тимчасові митні декларації, відповідно до вимог ст. 82 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) можуть вважатись належним оформленням операцій з імпорту товару на митну територію України та, відповідно, дають імпортеру право на віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до свого податкового кредиту.

Колегія суддів не погоджується, з висновком судів попередніх інстанцій стосовно правомірності формування податкового кредиту позивачем на підставі тимчасових митних декларацій з огляду на наступне.

Правові засади організації та здійснення митної справи в Україні визначено Митним кодексом України від 11.07.2002 № 92-ІV (в редакції, що діяла на час виникнення та існування спірних правовідносин).

Відповідно до п. 12 ст. 1 Митного кодексу України митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Статтею 81 Митного кодексу України, якою передбачена процедура декларування, встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ст. 82 Митного кодексу України у разі, якщо декларант з поважних причин, перелік яких визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи, не може здійснити у повному обсязі декларування товарів і транспортних засобів, які ввозяться на митну територію України, безпосередньо під час переміщення їх через митний кордон України (крім товарів, які переміщуються транзитом через територію України), такі товари можуть бути випущені у вільний обіг у спрощеному порядку після подання митному органу тимчасової чи неповної декларації та під зобов'язання про подання митної декларації, заповненої у звичайному порядку, не пізніше ніж через 30 днів з дня випуску товарів у вільний обіг.

Згідно п. 14 ст. 1 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів.

Таким чином, тимчасова митна декларація не є завершальним етапом митного оформлення, а лише передбачає спрощений порядок випуску товарів у вільний обіг, тобто розпорядження без митного контролю товарами і предметами, пропущеними через митний кордон України за умови подання митної декларації, заповненої у звичайному порядку, не пізніше ніж через 30 днів з дня випуску товарів у вільний обіг.

Відповідно до ст. 86 Митного кодексу України митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла, проставленням відміток на бланку митної декларації та відповідним записом у документах митного органу.

З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого Постановою Кабінету України від 09.06.1997 №574, встановлено, що вантажна митна декларація (далі по тексту - ВМД) - письмова заява встановленої форми, що подається митному органу на паперовому носії або як електронний документ (електронна ВМД) і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування та сплати податків, зборів та інших платежів.

Крім того, за приписами п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №574, ВМД, заповнена у звичайному порядку - це ВМД з установленим обсягом даних, на підставі якої завершується митне оформлення товарів і транспортних засобів у заявлений митний режим.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №574 оформлена ВМД є підтвердженням надання особі права на поміщення товарів та/або транспортних засобів у заявлений митний режим і прав та обов'язків зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних фінансових, господарських та інших операцій.

Таким чином, завершальною стадією митного оформлення є прийняття митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України для операцій із ввезення на митну територію України товарів та з постачання послуг нерезидентом на митній території України датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України.

Датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України відповідно до п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтвердженими митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України ).

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів, ввезених на митну територію України, визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче митної вартості товарів, з якої були визначені податки і збори, що справляються під час їх митного оформлення, з урахуванням акцизного податку та ввізного мита, за винятком податку на додану вартість, що включаються в ціну товарів/послуг згідно із законом.

Враховуючи, що сума ПДВ, яка сплачується на митниці при імпорті товарів, основних фондів, визначається виходячи з їх митної вартості, податковий кредит платник формує виходячи з митної вартості таких товарів, основних фондів.

Порядок застосування тимчасової та неповної декларацій відповідно до митного режиму імпорту (при випуску у вільний обіг) затверджено Наказом Державної митної служби України від 30.12.2003 №932, що був чинним на момент здійснення імпорту.

Після завершення оформлення тимчасової та неповної декларацій вони беруться на контроль у підрозділі митного органу (далі по тексту - ПМО), а їх електронні копії - в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України (далі по тексту - ЄАІС Держмитслужби України). Зняття тимчасової чи неповної декларації з контролю в ПМО та ЄАІС Державної митної служби України здійснюється на підставі оформленої вантажної митної декларації, у графі 40 якої зазначається номер відповідної тимчасової або неповної декларації.

Враховуючи зазначене, датою виникнення права на податковий кредит вважається дата видачі митницею повністю оформленої ВМД та, відповідно, зняття тимчасової чи неповної декларації з контролю в ПМО та ЄАІС Державної митної служби України (за умови дотримання інших вимог щодо формування податкового кредиту), зазначені обставини щодо формування податкового кредиту позивачем залишились поза увагою судів попередніх інстанцій, що вплинуло на неправильне вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Крім того, податковим органом було подано клопотання про заміну відповідача по даній справі.

На підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, абз. 24, 25 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» суд касаційної інстанції вважає за можливе допустити по даній справі заміну відповідача - Полтавську міжрайонну державну податкову інспекцію Полтавської області Державної податкової служби її правонаступником - Полтавською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну відповідача по справі - Полтавську міжрайонну державну податкову інспекцію Полтавської області Державної податкової служби її правонаступником - Полтавською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Касаційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2013 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)С.Е. Острович