Справа № 823/2212/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2212/14 Головуючий у 1-й інстанції:Мишенко В.В. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, податковим органом проведена позапланова невиїзна перевірка ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», з питань господарських взаємовідносин ПП «Агропромконтракт» за період з 01.12.2012р. по 30.04.2013р., про що складено акт перевірки від 07.04.2014 року № 94/23-2/31141625.

У вказаному акті перевірки відображені наступні порушення, виявлені під час проведення перевірки, а саме: п.14.1, ст.14; п.44.1, ст.44; п.138.1, п.138.2; п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПКУ, ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності за 2013 р. на суму 453 620 грн. та заниження податку на прибуток за 2012 р. на суму 17303 грн.; п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 ПКУ, ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього на 107 203 грн.

За наслідками перевірки та на підставі вказаного акту перевірки державною податковою інспекцією у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області винесені наступні податкові повідомлення-рішення від 09 квітня 2014 року: № , яким збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток - 17303 грн.; №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість - 107203 грн.; №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 453620 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду, в якому просив визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення.

В основу обґрунтування свого рішення про задоволення позову, Черкаський окружний адміністративний суд посилався на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а первинні документи, складені позивачем та його контрагентами у ході господарських операцій, відповідають вимогами чинного законодавства.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Водночас відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Доказом того, що в структурі активів та власному капіталі позивача та його контрагента виникли зміни є наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Відповідно до договору укладеного між ПП «Агропромконтракт» (перевізник) та філією «Уманська ДЕД» ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (замовник) про надання автотранспортних послуг 18 грудня 2012 р. № 1/12-2012, перевізник зобов'язаний був доставити ввірений йому Замовником вантаж автомобілями МАН, ДАФ, Вольво до пункту призначення, а Замовник зобов'язаний надати Перевізнику вантаж та сплатити за перевезення вантажу встановлену Договором плату. Згідно п.п. 1.5, 1.6 Договору виконання Договору підтверджується товарно-транспортними накладними, що виписуються Замовником за результатами перевезення вантажу в кінці кожного робочого дня. Замовник проводить розрахунки за перевезені вантажі на підставі рахунків на оплату, товарно-транспортних накладних та актів приймання-передачі робіт, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Реальність господарських операцій на виконання умов договору Перевізник протягом періоду з 01.12.2012 р. по 30.04.2013 року надав послуги по перевезенню вантажів філії «Уманська ДЕД» ДП «Черкаський облавтодор» на загальну суму 643 218,40 грн. в тому числі ПДВ - 107 203,07 грн. Факт перевезення вантажів підтверджується товарно-транспортними накладними в кількості 134 та актами приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг) від 26.12.2012 р., 12.01.2013 р., 20.02.2013 р., 01.03.2013 р. та 01.04.2013 р.

Вартість наданих послуг філією «Уманська ДЕД» включено до складу витрат підприємства, а сума ПДВ відображена у складі податкового кредиту на підставі податкових накладних від 26.12.2012 р. № 5, від 30.01.2013 р. № 1, від 01.03.2013 р. №1 , від 26.04.2013 р. № 1.

Розрахунки з ПП «Агропромконтакт» за надані послуги з перевезенням вантажів здійснені частково, шляхом перерахування коштів в сумі 283 218 грн.

Крім того, подальше використання матеріалів (відсіву, п/о матеріалів) у власній діяльності філією «Уманська ДЕД» підтверджується: актами виконаних будівельних робіт; звітами про рух матеріалів; видатковими накладними; накладними.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що якщо платник податку на додану вартість, придбав товари (роботи, послуги) для їх подальшого використання у власній господарській діяльності, при цьому сплатив у складі вартості цих товарів (робіт, послуг) податок на додану вартість і це підтверджується належним чином оформленими первинними документами, він має право віднести сплачені ним суми податку до складу податкового кредиту.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.