Справа № 826/1058/15
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(в порядку письмового провадження)
м. Київ

09 лютого 2015 року 15:00 № 826/1058/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві
про визнання протиправною постанови, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 19.11.2014 про закінчення виконавчого провадження ВП № 45014483;

- зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження ВП № 45014483.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/1058/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2015 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 05.02.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання по справі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 05.02.2015 суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Позиція позивача ґрунтується на твердженні, що оскільки судове рішення, за яким тривало спірне виконавче провадження, не було виконано, боржник жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, з пояснень позивача, не вчинив, підстави для закінчення виконавчого провадження у відповідача були відсутні.

Разом з тим, судом на підставі наявних у справі доказів встановлено протилежне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року № 606-XIV (надалі Закон № 606).

Відповідно до ст. 1 Закону № 606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону № 606 визначено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону № 606 зазначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках (ч. 1 ст. 19 Закону № 606).

При цьому, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону № 606).

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. за результатами розгляду виконавчого листа № 826/2396/14, виданого 06.10.2014 Окружним адміністративним судом міста Києва про зобов`язання Київський міський військовий комісаріат оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідні документи для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із змінами загальної вислуги років, яка становить 21 рік 11 місяців 28 днів, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2014 № 45014483 (т. 1, арк. 27-28).

Згідно наданих відповідачем через канцелярію суду матеріалів виконавчого провадження № 45014483 вбачається, що 17.11.2014 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві надійшов лист від Київського міського військового комісаріату щодо донарахування загального строку вислуги років військової служби підполковника у запасі ОСОБА_1 з урахуванням періоду навчання в Московському суворовському училищі до загального строку військової служби в кількості 1 рік 10 місяць 14 днів, загальна вислуга становить 21 рік 11 місяців 28 днів (20 років 01 місяць 14 днів + 1 рік 10 місяць 14 днів) (т. 1, арк. 31-33).

Крім цього, Київський міський військовий комісаріат разом з листом від 17.11.2014 подав до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію та лист від 14.11.2014 про загальну вислугу років (т. 1, арк. 32-33).

З матеріалів справи вбачається, що Київським міським військовим комісаріатом на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва подано довідку про розрахунок вислуги років із супровідним листом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про загальну вислугу років ОСОБА_1 від 17.11.2014 р. вх. 20361/04, копії яким надійшли до матеріалів справи.

У зв`язку з чим, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 19.11.2014 було закінчено виконавче провадження ВП № 45014483 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 подано довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про загальну вислугу років ОСОБА_1 (т. 1, арк. 35-36).

Проте, позивач, помилково вважаючи, що дії щодо виконання судового рішення боржником не були вчинені, не погоджується з постановою від 19.11.2014 про закінчення виконавчого провадження ВП № 45014483, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону № 606, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 р. № 74/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158.

Згідно пп. 4.9.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, виконавче провадження підлягає закінченню державним виконавцем у випадках: фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до пп. 4.9.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову (додаток 13), яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ, або за належністю до іншого органу державної виконавчої служби. До копії постанови державний виконавець додає виконавчий документ, який повертається органу, що його видав, або стягувачу, або передається за належністю. Копію виконавчого листа державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження.

Відтак, з аналізу норм Закону України Про виконавче провадження та Інструкції про проведення виконавчих дій вбачається, що виконання боржником судового рішення є обов`язковою підставою для закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, Київський міський військовий комісаріат подав до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві докази щодо виконання вимог виконавчого листа № 826/2396/14, виданого 06.10.2014 Окружним адміністративним судом міста Києва про зобов`язання Київський міський військовий комісаріат оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідні документи для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із змінами загальної вислуги років, яка становить 21 рік 11 місяців 28 днів.

Відтак, судом було встановлено, що Київський міський військовий комісаріат подав до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві лист від 17.11.2014 разом з розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію та лист від 14.11.2014 про загальну вислугу років (т. 1, арк. 31-33).

У зв`язку з чим, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 19.11.2014 було закінчено виконавче провадження ВП № 45014483 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження.

Проте, як вбачається з позовної заяви, позивач заперечує проти постанови від 19.11.2014 про закінчення виконавчого провадження ВП № 45014483, а тому просить суд визнати її протиправною та зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження ВП № 45014483.

У зв`язку з чим, судом для встановлення фактичних обставин по справі було скеровано судовий запит до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 05.02.2015 з проханням надати суду інформацію з підтверджуючими доказами чи подавав Київський міський військовий комісаріат до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідні документи для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із змінами загальної вислуги років, яка становить 21 рік 11 місяців 28 днів (т. 1, арк. 19).

Як вбачається з матеріалів справи, 09 лютого 2015 року через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов лист на судовий запит від 05.02.2015 з доказами, а саме: листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.11.2014 № 8112, листом від 11.11.2014 та розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію (т. 1, арк. 38-43), згідно яких ІНФОРМАЦІЯ_1 було здійснено донарахування загального строку вислуги років військової служби підполковника у запасі ОСОБА_1 з урахуванням періоду навчання в Московському суворовському училищі до загального строку військової служби в кількості 1 рік 10 місяць 14 днів, загальна вислуга становить 21 рік 11 місяців 28 днів.

Відтак, як підтверджується матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 було виконано вимоги виконавчого листа № 826/2396/14, виданого 06.10.2014 Окружним адміністративним судом міста Києва про зобов`язання Київський міський військовий комісаріат оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідні документи для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із змінами загальної вислуги років, яка становить 21 рік 11 місяців 28 днів.

Отже, суд дійшов висновку, що Київський міський військовий комісаріат фактично виконав рішення суду згідно з виконавчим документом № 826/2396/14, виданого 06.10.2014 Окружним адміністративним судом міста Києва, а тому в Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві були наявні підстави для прийняття постанови від 19.11.2014 про закінчення виконавчого провадження ВП № 45014483, згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження, яким передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги про визнання протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 19.11.2014 про закінчення виконавчого провадження ВП № 45014483 та відсутності підстав для її задоволення, оскільки боржник фактично виконав в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Крім того, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження ВП № 45014483, оскільки відповідач правомірно виніс постанову від 19.11.2014 про закінчення виконавчого провадження ВП № 45014483, а тому відсутні підстави для відновлення даного виконавчого провадження, так як боржник виконав вимоги виконавчого листа № 826/2396/14, виданого 06.10.2014 Окружним адміністративним судом міста Києва в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

В даному випадку відсутнє документальне підтвердження судових витрат відповідача, а тому вони стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо постанова не оскаржена в апеляційному порядку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Клочкова