Справа № 639/11449/14-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 р.Справа № 639/11449/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

предстаника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Косарєвої Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 за довіреністю від 23.10.2014 р. ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.12.2014р. по справі № 639/11449/14-а

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.12. 2014 року відмовлено в задоволенні позовних ОСОБА_3 ( далі - позивач, ОСОБА_3) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській обл.) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись з даною постановою суду, представник ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі, просив скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.12.2014 р. та ухвалити нову, якою визнати за ОСОБА_3 право на призначення, отримання пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, деяких інших осіб» від 09.04.1992 року N 2262-XII (далі - Закон №2262) розмір якої обчислений з 90% грошового забезпечення ОСОБА_3; визнати дії ГУ ПФУ в Харківській обл. щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_3 виходячи з 70% грошового забезпечення ОСОБА_3 протиправними, та такими, що порушують права ОСОБА_3, як людини; зобов'язати ГУ ПФУ в Харківській обл. призначити ОСОБА_3 пенсію згідно Закону №2262, обчисливши її розмір, виходячи з 90% грошового забезпечення ОСОБА_3 та виплатити ОСОБА_3 пенсію починаючи з 22.09.2014 року у розмірі 90 % грошового забезпечення ОСОБА_3 з урахуванням раніше проведених виплат..

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскільки предметом правового спору по даній справі є не застосування зворотної дії Закону у часі, а те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення в бік погіршення Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» суперечать ст. 22 Конституції України згідно якої закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Апелянт зазначив, що визначений Законом № 2262 порядок нарахування пенсії було змінено Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», внаслідок чого зменшено розмір пенсії осіб звільнених з військової служби та які мають право на пенсію за цим Законом. Залишивши незмінним зміст права на пенсійне забезпечення, Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» звузили обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування військовослужбовцям пенсії чим знизили і досягнутий рівень соціального захисту військовослужбовців.

Вказаними змінами до ст. 13 Закону №2262, значно погіршено умови пенсійного забезпечення осіб звільнених з військової служби, зокрема максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення замість 90% як це було передбачено до запровадження зазначених змін.

Апелянт зазначив, що п. 8 ст. 6 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та ст. 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України, а тому суперечать статтям 17, 22 Основного Закону України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволенні.

Колегія суддів з даним висновком суду суду першої інстанції погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, що 22.09.2014 року позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Харківській обл. про призначення пенсії.

Згідно протоколу від 12.09.2014 року, з 13.09.2014 року і довічно позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно Закону №2262 у розмірі 70% грошового забезпечення в розмірі 2 668,05 грн.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб передбачені Законом №2262.

Відповідно до ч.3 ст. 43 Закону №2262 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 статті 13 Закону №2262 ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43) «…».

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, щодо правомірності дій ГУ ПФУ в Харківській обл. щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_3 виходячи з 70% його грошового забезпечення.

Щодо вище зазначених доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 75 Конституції України передбачено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Статтею 85 Конституції України передбачено повноваження Верховної Ради України до яких належать серед інших і прийняття законів.

Відповідно до ч.3 ст. 1-1 Закону №2262 зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

08.07.2011 року та 27.03.2014 р. Верховною Радою України були прийняті закони, відповідно, № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» відповідно до яких були внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону №2262 в частині обмеження максимального розміру пенсії обчисленої відповідно до даної статті.

В статті 22 Загальної декларації прав людини зазначено, що кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях "…" відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Право на соціальне забезпечення, на відміну від основних класичних прав, нерозривно пов'язане з економічним розвитком та добробутом держави і не може бути реалізованим без відповідного фінансового забезпечення.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи вище зазначене колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги позивача безпідставними та такими, що не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 за довіреністю від 23.10.2014 р. ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року по справі № 639/11449/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Любчич Л.В.
Судді Сіренко О.І. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 13.02.2015 р.