Справа № 814/1856/14
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р. Справа № 814/1856/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.
при секретаріПолянській А.М.

за участю сторін:
ДПІ Навратюк О.М. (довіренсть)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю „Рекар Транс" на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Рекар Транс" до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень, зобов'язання відповідача скласти та направити позивачу податкові повідомлення-рішення, зобов'язання відповідача вилучити інформацію про результати проведеної позапланової невиїзної перевірки, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень, зобов'язання відповідача скласти та направити позивачу податкові повідомлення-рішення, зобов'язання відповідача вилучити інформацію про результати проведеної позапланової невиїзної перевірки.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

ТОВ „Рекар Транс" не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що з 07.04.2014 р. по 11.04.2014 р. службовими особами ДПІ проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ "РЕКАР ТРАНС" з питань правомірності формувань витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування, податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП "АЙ БІ КОНСАЛТИНГ" за грудень 2013 року та правомірності формувань доходів, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування, податкових зобов'язань по взаємовідносинам з покупцями за товари (роботи), які були придбані у ПП "АЙ БІ КОНСАЛТИНГ" за грудень 2013 року.

18.04.2014 р. ДПІ було складено Акт №1464/14-02-22-02/38944302 "Про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ "РЕКАР ТРАНС".

В ході перевірки виявлене та відображене в Акті перевірки порушення позивачем вимог:

- п. 185.1, ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого встановлено за грудень 2013 року завищення податкового кредиту з ПДВ на суму 162083,33 грн.;

- п. 135.1, п.135.2 ст. 135, п.138.1 п. 138.2 ст. 138, п. 188.1 ст. 188, п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України, в наслідок чого встановлено за 2013 рік завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, на суму 809432,00 грн. та завищення доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, на суму 853979,00 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки податковим органом не було винесено податкових повідомлень-рішень.

Вказані висновки, викладені в Акті, були відображені відповідачем у електронній базі даних - в системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

Згідно до вимог п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до вимог п. 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за № 34/18772 (далі по тексту - Порядок № 984), акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

У пункті 6 розділу І цього Порядку зазначено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Пунктом 6 розділу ІІ Порядку передбачено, що висновок акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином: зазначається опис виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень.

З наведеного вбачається, що акт перевірки є носієм доказової інформації, в якому викладається суб'єктивна думка перевіряючого та його оціночні судження щодо наявності з боку платника порушень податкового та іншого законодавства, тому висновки інспектора ДПІ, що викладені в акті документальної перевірки, не впливають на стан суб'єктивних прав платника та не створюють для нього будь-яких додаткових обов'язків.

Спосіб дій органу державної податкової служби в разі виявлення факту неправильного обрахування платником податків податкового зобов'язання визначений п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, де вказано, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України).

За правилами п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення (абз. 1 п. 58.1 ст. 58 ПК України).

Аналізуючи положення наведених норм закону, суд дійшов висновку, що у випадку виявлення факту заниження платником податків податкового зобов'язання, рівно як і у випадку виявлення факту завищення платником податків податкового зобов'язання, в тому числі і внаслідок декларування неіснуючого об'єкта оподаткування, податковий орган має право, а не обов'язок прийняти відповідне податкове повідомлення-рішення, оскільки при розгляді висновків акту перевірки уповноважена посадова особа може як погодитися з висновками ревізора-інспектора, який проводив перевірку, так і відхилити їх.

Податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (п.п.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України).

Господарські правовідносини позивача із його контрагентом на предмет їх відповідності вимогам діючого законодавства здійснюється саме у справах про оскарження податкового повідомлення-рішення, а не у бездіяльності відповідача, яка полягає у неприйнятті у встановлений Податковим кодексом України строк податкових повідомлень-рішень і висновків перевіряючих про встановлені порушення.

З огляду на вказані обставини, суд вважає передчасним оскарження позивачем корегування грошового зобов'язання з ПДВ та податку на прибуток, що свідчить про неналежність обраного позивачем способу захисту своїх прав.

Рішення про нарахування позивачу податків і застосування до нього штрафів відповідач не приймав, але на підставі акту перевірки вніс до інформаційних баз Державної податкової служби інформацію про результати проведеної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "РЕКАР ТРАНС".

Положення п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу.

У відповідності до п.71.1 ст.71 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань. Дане положення врегульоване п.74.1, п.74.2 ст.74 ПК України.

Внесення до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України "Податковий блок" податкової інформації, отриманої внаслідок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань.

До того ж, обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

В даному випадку безпосереднє викладення відповідачем суб'єктивного оціночного судження, щодо наявності з боку позивача порушень податкового та іншого законодавства є правом податкового органу, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку. Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Дії відповідача щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, в даному випадку, є лише службовою діяльністю працівників податкової інспекції на виконання своїх службових обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження господарських операцій.

Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в своїй Постанові від 09.12.2014 року зі справи № 21-511а14.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Рекар Транс" про визнання протиправною бездіяльність щодо не прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень, зобов'язання відповідача скласти та направити позивачу податкові повідомлення-рішення, зобов'язання відповідача вилучити інформацію про результати проведеної позапланової невиїзної перевірки належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Рекар Транс", - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року по справі № 814/1856/14, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 11 лютого 2015 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук