Справа № 2а-0770/1673/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Справа № 12903/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року по справі за позовом Ужгородського міжрайонного прокурора в інтересах Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Ужгородський міжрайонний прокурор звернувся з адміністративним позовом в інтересах Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 10752,5 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Ужгородською МДПІ винесено податкове повідомлення - рішення, яким відповідача зобов'язано сплатити податкове зобов'язання в розмірі 10752,5 грн.. ФОП ОСОБА_1 зазначену суму не сплатила, а також не оскаржила вказане податкове повідомлення - рішення, тому таке підлягає до виконання.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року позовні вимоги задоволено повністю. Суд виходив з того, що за наслідками перевірки позивач виніс податкове повідомлення - рішення, яке вручено відповідачу. Оскільки, таке не оскаржено та є чинним, добровільно суму не погашено, відтак позов є підставним.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Покликання маються на те, що відповідач за період перевірки являлась платником єдиного податку, і не являється платником податку на додану вартість. Також не взято до уваги прийняття Податкового кодексу України та втрату чинності Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Позивач, не погодившись з апеляційною скаргою, направив на адресу суду свої заперечення, де зазначив, що оскільки сума податкового боргу відповідачем не оскаржена в судовому чи адміністративному порядку та добровільно не сплачена, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 10.11.2010 року Ужгородською МДПІ проведено позапланову перевірку на предмет своєчасності, повноти, нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) ФОП ОСОБА_1 за період з 06.10.2008 року по 03.11.2010 року, за результатами якої складено акт №68/17-2/НОМЕР_1.

На підставі вищезазначеного акту, податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 24.11.2010 року №104/17-2/24, яким відповідачу нараховано податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 10752,5 грн. Вказане податкове повідомлення - рішення вручено відповідачу 24.12.2010 року та не оскаржено.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», (надалі - Закону № 2181) який діяв на час виникнення спірних правовідносин, податкове зобов'язання, нараховане податковим органом за результатами податкової перевірки, вважається узгодженим з дня отримання платником податків податкового повідомлення, якщо воно не оскаржено ним у встановленому порядку.

Згідно пп.5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону № 2181 узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у визначені строки, визнається сумою податкового боргу такого платника.

Порядок накладення штрафних санкцій за порушення податкового законодавства регулюється ст. 17 Закону №2181, згідно пп.17.1.2 якої - у разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1. цього пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону № 2181 встановлено, що якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми в порядку, встановленому цим Законом.

Оскільки сума податкового боргу відповідачем не оскаржена в адміністративному або судовому порядку та добровільно не сплачена, то колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог про стягнення податкового боргу в сумі 10752,5 грн.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 263, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року по справі № 2а-0770/1673/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 16.02.2015 року.