Справа № 808/8845/14
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року 12:30Справа № 808/8845/14 ДО/808/1216/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Чернової Ж.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про: скасування вимоги про сплату недоїмки,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, в якому просить скасувати вимогу прийняту відповідачем № Ф-1626-25 від 15.10.2014 про сплату недоїмки у розмірі 3742,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером за віком, здійснює підприємницьку діяльність та знаходиться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI, позивач звільнений від сплати єдиного внеску, оскільки, у відповідності до вимог зазначеної статті, особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, а тому вважає прийняту відповідачем вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.10.2014 №Ф-1626-25 незаконною.

Позивач у судове засідання не з'явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не прибув, направив клопотання про зупинення провадження у справі до дати встановленої судом. Просить розглянути клопотання без участі його представника. Заперечень по суті позову не надав.

Відповідно до ч.6 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст.122 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Щодо заявленого представником відповідача клопотання про зупинення провадження, то суд вирішив відмовити у його задоволенні, оскільки ухвалою суду від 12.01.2015 суд вже задовольняв клопотання представника ДПІ та зупиняв провадження у справі до 27.01.2015 для надання додаткових доказів, однак відповідачем не надані ані заперечення проти позову, ані додаткові докази.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні обставини:

Як свідчать матеріали справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області як фізична особа-підприємець 06.03.2001, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії В02 №136256.

Позивач перебуває на обліку в Маріупольській ОДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області, знаходиться на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності за ставкою 20%, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку Серії Б №366010, виданим Орджонікідзевським відділом Маріупольської ОДПІ Донецької області ДПС 16.05.2012.

Як свідчить пенсійне посвідчення Серії ААЄ №669482 видане позивачу, ОСОБА_1 28.03.19587 року народження призначено пенсію за віком, термін дії - довічно.

Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, зокрема, забезпечує реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Судом встановлено, що Маріупольською ОДПІ було прийнято вимогу від 15.10.2014 № Ф-1626-25 про сплату ФОП ОСОБА_1 недоїмки з єдиного внеску у розмірі 3742,07 гривень.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями (вимогами) позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обов'язок суду вирішувати спори на підставі Конституції України закріплений положеннями принципу законності викладеного у пункті 1 частини першої статті 9 КАС України.

За приписами статті 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Статтею 307 Податкового кодексу України передбачено, що податки і збори, не зазначені у пункті 307.1 цієї статті, сплачуються платником податку в порядку і розмірах, установлених цим Кодексом, а єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - в порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Правовідносини, з приводу яких виник спір регулюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI, Законом України "Про пенсійне забезпечення"№1788-ХІІ, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV.

Так, згідно зі статтею 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі за текстом - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Приписами частини 4 статті 4 Закону №2464-VI передбачено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, зазначеною нормою встановлено пільги для пенсіонерів за віком у вигляді звільнення сплати за себе єдиного внеску.

Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, Законом України №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" та Законом №1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788- XII (встановлені види державних пенсій, а саме за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-УІ, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'ятнадцяти років.

Системний аналіз положень ст.ст.13-18 Закону №1788 свідчить, що до переліку пенсій за віком входять також: пенсії за віком на пільгових умовах, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян (працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії, громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, інвалідам, учасникам війни, сім'ям загиблих (померлих) військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства тощо.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсіонер це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію.

З аналізу норм законів слідує, що надання позивачу законодавчо визначеної пільги вираженої у заниженні віку, необхідного для призначення пенсії, не змінює виду пенсійного забезпечення та не позбавляє права особи на призначення пенсії (пенсії за віком) передбаченої законом.

Таку правову позицію викладено в постанові Верховного суду України від 16.09.2014 №21-352а14.

Таким чином, у розумінні наведених норм законодавства позивач є пенсіонером за віком. Той факт, що йому призначено пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не доводить наявність в нього обов'язку здійснювати сплату єдиного внеску.

Крім того, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому позивач не є платником єдиного внеску.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Маріупольською ОДПІ неправомірно прийнято вимогу: від 15.10.2014 №Ф-1626-25 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 3742,07 грн. з огляду на що, вказана вимога підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості прийняття спірної вимоги про стягнення з позивача суми недоїмки.

Відповідно до статті 94 КАС України, присудженню на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69, 71, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Скасувати вимогу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 15.10.2014 №Ф-1626-25 про сплату Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 3742,07 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 182,70 (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М.Чернова