Справа № 757/624/15-а
Суддя: Гладун Х. А.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/624/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року cуддя Печерського районного суду Гладун Х.А., розглянувши в порядку скороченого провадження, відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про визначення дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

09.01.2015 позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до УПФУ в Печерському районі м. Києва, в якому просить: визнати дії Відповідача з призупинення виплати пенсії протиправними, зобов'язати Відповідача провести нарахування та поновити виплату призупиненої пенсії з 01.12.2014 р.

Позов мотивований тим, що з листопада 2004 р. їй призначено пенсію за вислугу років. Проте, в листопаді 2014 р. вона отримала лист УПФУ в Печерському районі м. Києва № 18195/06, в якому повідомлялося, що з 01.12.2014 виплату пенсії їй буде припинено.

У листі відповідача зазначено, що в ході перевірки пенсійної справи позивача було виявлено порушення при призначенні пенсії за вислугу років, а саме безпідставно зараховано період догляду за дітьми в стаж роботи за спеціальністю в подвійному розмірі. Період перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку зараховується до стажу роботи за вислугу років в одинарному розмірі, підстав для зарахування зазначеного періоду в подвійному розмірі немає.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.01.2015 року відкрито скорочене провадження.

До суду надійшли письмові заперечення відповідача, з яких вбачається, що УПФУ в Печерському районі м. Києва просить відмовити у задоволенні позову, зазначає, що стаж вислуги років позивача складає 20 років 10 місяців і 29 днів, що не дає їй право отримувати пенсію за вислугою років.

У письмових запереченнях УПФ України в Печерському районі м. Києва зазначає, що ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, а саме робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

УПФ України в Печерському районі м. Києва зазначає, що саме час фактично виконаної роботи на посаді чи підприємстві, що дають право на пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, а час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку зараховується до стажу роботи в одинарному розмірі.

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» гарантовано право громадян на державне пенсійне забезпечення. Право окремих категорій громадян на пенсію за вислугу років визначено ст. 51 зазначеного Закону.

В листопаді 2004 р. Позивачу було призначено пенсію за вислугою років та видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1, дата видачі 27.11.2004, вид пенсії «за вислугу років».

Листом УПФУ в Печерському районі м. Києва № 18195/06 від 13.11.2014 позивача повідомлено, що з 01.12.2014 виплату пенсії їй буде припинено.

У листі відповідача зазначено, що в ході перевірки пенсійної справи Позивача було виявлено порушення при призначенні пенсії за вислугу років, а саме безпідставно зараховано період догляду за дітьми в стаж роботи за спеціальністю в подвійному розмірі. Період перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку зараховується до стажу роботи за вислугу років в одинарному розмірі, підстав для зарахування зазначеного періоду в подвійному розмірі немає.

У вказаному листі зазначено, що стаж вислуги років позивача складає 20 років 10 місяців і 29 днів, що недостатньо для отримання пенсії за вислугою років. Відповідно до п. е) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров'я при наявності спеціального стажу роботи 25 років на посадах старшого та середнього медперсоналу.

Судом встановлено згідно копії трудової книжки позивача та архівної довідки № 179/1/12272, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, яка міститься в матеріалах пенсійної справи, що остання працювала з 05.08.1985 по 30.10.1992 на посаді медсестри інфекційного відділення та з 01.11.1992 по 13.04.1998 на посаді медичної сестри-анастезістки відділення реанімаційної та інтенсивної терапії в кардіологічній реанімації в Головному військовому клінічному госпіталі Міністерства оборони України. При цьому, в період з 16.07.1989 по 23.07.1989 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, з 01.11.1993 по 09.07.2998 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 5-річного віку.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Згідно е) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до положення ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку (пункт ж) ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Положення ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Зазначеним Переліком визначено заклади і установи охорони здоров'я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Це посади лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санаторно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Таким чином, підставою для призначення пенсії за вислугу років є робота на посаді лікаря та працівника середнього медичного персоналу, у закладі віднесеному до закладів охорони здоров'я, при наявності загального стажу від 25 до 30 років, незалежно від віку.

Позивач працювала на роботі на посаді працівника середнього медичного персоналу у закладі, віднесеному до закладів охорони здоров'я. Разом з тим, позивач у період роботи у закладах охорони здоров'я перебувала у відпустці по догляду за малолітніми дітьми.

Для того, щоб установити, чи зараховується до вислуги років позивача перебування у відпустці по догляду за малолітніми дітьми, необхідно з'ясувати зміст таких понять, як «трудовий стаж», «спеціальний стаж» та «вислуга років».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення», йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Так, ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й медичні працівники на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У випадку, коли така діяльність не є трудовою, а іншою, але не основною, зокрема перебування у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, відомості про неї не можуть стосуватись трудового стажу. Такі дані не можуть заміщувати (поглинати) собою даних, що становлять безпосередньо трудовий стаж.

Включення цього періоду до вислуги років суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки, крім вищезазначеного, закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років саме з неможливістю продовжувати роботу чи службу на певних посадах або в певних умовах праці у зв'язку з втратою професійної працездатності особи або її придатності до настання пенсійного віку.

Верховний Суд України висловив таку правову позицію у постанові від 05.11.2013 (справа № 21-289а13).

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що період перебування Позивача у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 5-річного віку зараховується до стажу роботи за вислугу років в одинарному розмірі, підстав для зарахування зазначеного періоду в подвійному розмірі немає.

Стаж вислуги років позивача складає 20 років 10 місяців і 29 днів, що не достатньо для отримання пенсії за вислугу років,оскільки право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров'я при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.

У зв'язку з цим суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 17, 104, 105, 121, 158-162, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про визначення дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Х.А. Гладун