Справа № 2а-10187/10/0870
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2011 року 15:24 Справа № 2а-10187/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

суддів Батрак І.В.

Прудивуса О.В.

при секретарі Павлові С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2, м. Запоріжжя

відповідача 1: Державної судової адміністрації України, м. Київ

відповідача 2: Міністерства фінансів України, м. Київ

відповідача 3: Державного казначейства України, м. Київ

відповідача 4: Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області, м. Запоріжжя

відповідача 5: Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області, м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

Державна податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя,

про: визнання незаконної бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідачів 1, 4: Сарвазян А.Ю. діє на підставі довіреностей № 08-04/2049 від 25.10.2010 та № 11-8007/10 від 25.11.2010,

від відповідачів 2, 3: не з'явилися,

від відповідача 5: Михайленко К.М. діє на підставі довіреності

№ 15-33/6-25 від 04.01.2011,

від третьої особи: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області, Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Державна податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, у якому позивач просить суд наступне: визнати незаконною бездіяльність всіх відповідачів по не усуненню порушень у виплаті ОСОБА_2 вихідної допомоги та приведення її розміру у відповідність до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» №2863-XII від 15.12.1992; зобов'язати Державну судову адміністрацію України здійснити перерахунок належної позивачу вихідної допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» №2863-XII від 15.12.1992; стягнути з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_2 сплачений податок з вихідної допомоги з єдиного рахунку Державного бюджету України НОМЕР_1, відкритого у Державному казначействі України, МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів; зобов'язати Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 12 квітня 1976 року він працював на посаді судді, загальний стаж роботи на посаді складає 24 роки 11 місяців 12 днів. Наказом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №87-ОС від 12.05.2009 його було звільнено у відставку. Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», позивачу була нарахована вихідна допомога у розмірі 133252 грн. 80 коп., з якої було утримано податок з доходів фізичних осіб у сумі 19987 грн. 92 коп. Позивач вважає неправомірним утримання податку з доходів фізичних осіб з вихідної допомоги.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 01.03.2011 позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні представник відповідачів - Державної судової адміністрації України та Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити позивачу у задоволені позову у повному обсязі, оскільки вони суперечать вимогам Закону України «Про податок з фізичних осіб», які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Представник відповідача - Державного казначейства України у судове засідання не прибув, натомість відповідачем подані до суду письмові пояснення, згідно яких відповідач позовні вимоги не визнає, вказує на те, що у межах спірних правовідносин відсутні будь-які неправомірні дії з боку Державного казначейства України, оскільки відповідно до своїх повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України, Законом України «Про державний бюджет України» та положенням про Державне казначейство України, Держказначейство України не є головним розпорядником бюджетних коштів та не здійснює заходи щодо нарахування та перерахунку заробітної плати суддям. Крім того, відповідач у наданих поясненнях звертає увагу суду на пропущення позивачем строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України, та просить суд розглянути справу за відсутності представника Держказначейства України.

Представник відповідача - Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у поданих на адресу суду письмових запереченнях зазначає, що залучення Головного управління у якості відповідача по справі є помилковим та не відповідає нормам чинного законодавства. Окрім того, відповідач у поданих запереченнях зазначає, що підставою для повернення платникам надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб є висновок органу державної податкової служби, оскільки такий висновок не надходив до Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області у відповідача відсутні підстави для повернення коштів.

Представник відповідача - Міністерства фінансів України у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. 17.01.2011 до суду надійшло письмові заперечення Міністерства фінансів України на позовну заяву, згідно яких відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю та розглядати справу без участі представника відповідача. Зокрема у своїх письмових запереченнях Міністерство фінансів України зазначає по-перше, що головним розпорядником коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду, по-друге, жодними нормами законів з питань оподаткування не передбачено звільнення суддів від сплати податку з доходів фізичних осіб або компенсації втрат доходів від сплати прибуткового податку, по-третє, відповідач вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, на підставі чого відповідач просить суд застосувати приписи ст. 100 КАС України.

Представник третьої особи - Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно наданого 01.03.2011 суду клопотання, представник третьої особи просить суд розглянути справу без участі представника. Згідно наданих суду письмових пояснень на позовну заяву, податковий орган вважає вимоги позивача безпідставними, такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про податок з фізичних осіб». Зокрема третя особа у письмових поясненнях зазначає, що виплати суддям, які пішли у відставку за своєю суттю є додатковою заробітною платою, яка підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб на загальних підставах.

Судом встановлено, що згідно постанови Верховної Ради України від 16 квітня 2009 року прийнята № 1283-VI, відповідно до п. 2, 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України, ст. 15, ст. 43 Закону України «Про статус суддів», прийнято рішення про звільнення з посади судді місцевого Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу голови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №87-особовий склад від 12 травня 2009р. суддю Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 звільнено із займаної посади 12 травня 2009 року.

Згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області №08-03/218 від 11.05.2010, ОСОБА_2, судді у відставці, була нарахована вихідна допомога при виході у відставку згідно Закону України «Про статус суддів» у сумі 133252,8 грн., з якої утримано податок з доходів фізичних осіб у сумі 19987,92 грн.

Відповідно до копій платіжних доручень №1174 від 25 червня 2009р., №2308 від 20 листопада 2009р. і №2821 від 28 грудня 2009р., наданих суду представником відповідачів 1 і 4, Територіальним управлінням державної судової адміністрації в Запорізькій області суму утриманого податку з доходів фізичних осіб із вихідної допомоги судді ОСОБА_2 у загальному розмірі 19987,92 грн., було перераховано до місцевого бюджету Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.

Право на отримання вихідної допомоги судді у разі його виходу у відставку, на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачене ч. 3 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992, відповідно до якої, судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Спеціальним законом у сфері оподаткування фізичних осіб, на момент виникнення спірних правовідносин, був Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-IV від 22.05.2003.

Згідно з п.п. 4.3.1 п. 4.3 ст. 4 цього Закону, до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються, такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації) сума державної матеріальної та соціальної допомоги у вигляді адресних виплат коштів та надання соціальних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи допомогу по вагітності та пологах), винагород та страхових виплат, які отримуються платником податку відповідно з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №4-рп/2007 від 18.06.2007 (справа про гарантії незалежності суддів) зокрема зазначив: «Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004)» (абзац третій п.п. 3.4 п. 3 рішення).

Аналіз наведених правових актів, з врахуванням правової позиції Конституційного Суду України, дає підстави дійти висновку, що вихідна допомога судді, в разі виходу його у відставку є видом соціальної допомоги в розумінні Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», тому не підлягає оподаткуванню. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що у правовідносинах щодо оподаткування вихідної допомоги судді, який пішов у відставку, з огляду на вказану правову позицію Конституційного Суду України, спеціальною нормою є положення ст. 43 Закону України «Про статус суддів», яка виключає можливість оподаткування вихідної допомоги.

Таким чином, посилання у письмових поясненнях третьої особи зокрема на п.п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», відповідно до якого в разі, якщо норми інших законів чи інших законодавчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків) фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього Закону, суд вважає безпідставними.

Окрім того, суд не приймає до уваги посилання відповідачів - Міністерства фінансів України та Державного казначейства України на пропуск позивачем строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України, з огляду на таке.

ОСОБА_2 у адміністративному позові зазначає, що про утримання податку з доходів фізичних осіб з нарахованої вихідної допомоги при виході у відставку він дізнався з довідки №08-03/218, яка була надана йому Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Запорізькій області 11 травня 2010 року. З позовною заявою до Запорізького адміністративного суду ОСОБА_2 звернувся 08 грудня 2010 року (вх. №38075).

Станом на 11.05.2010, тобто на час, коли позивач дізнався про порушення свого права, ч. 2 ст. 99 КАС України передбачалось, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

30 липня 2010 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010, яким було внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та зокрема встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 99 КАС України).

З огляду на викладене, суд вважає, що посилання відповідачів не те, що позивачем пропущений строк звернення до суду є безпідставними, оскільки Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010, яким було скорочено строки звернення до адміністративного суду, не має зворотної дії в часі та не може позбавляти особу права на судовий захист.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області щодо утримання податку з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку судді ОСОБА_2 в розмірі 15% на підставі Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», тому сума утриманого податку, в розмірі 19987 грн. 92 коп., підлягає стягненню з Місцевого бюджету Орджонікідзевського району м. Запоріжжя на користь позивача.

У задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області, Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державна податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання незаконної бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області щодо утримання податку з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку судді ОСОБА_2.

Стягнути з Місцевого бюджету Орджонікідзевського району м. Запоріжжя на користь ОСОБА_2 (69057, АДРЕСА_1) утриманий податок з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку в розмірі 19987 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) гривень 92 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Запорізький окружний адміністративний суд апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя (підпис) Н.В. Стрельнікова

Судді (підпис) І.В. Батрак

(підпис) О.В. Прудивус