Справа № 537/7108/14-а
Суддя: Хіневич В. І.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/7108/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2015 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневич В.І., при секретарі Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці до Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, заступника начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Ярослава Вікторовича, за участі третьої особи ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці звернулось до суду з адміністративним позовом до Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, заступника начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Я.В., за участі третьої особи ОСОБА_2, про скасування постанови про накладення штрафу, згідно якого прохали суд прийняти до розгляду адміністративний позов; витребувати матеріали виконавчого провадження ВП № 43632300 на час розгляду адміністративного позову; зупинити виконавче провадження ВП № 43632300 на час розгляду адміністративного позову; визнати неправомірними дії заступника начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Я.В. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 24.11.2014 року у розмірі 680,00 грн. ВП №43632300, та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування позову вказали, що дана постанова винесена з порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню оскільки Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці виконало вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження № 43632300 від 12.06.2014 року в повному обсязі. Так, на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.03.2010 року Управлінням Пенсійного фонду України в Кременчуці здійснено перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з підвищенням її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за періоди з 07.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.10.2011 року, що підтверджується розпорядженням Крюківського УПФУ № 144996 від 16.12.2010 року. Обмеження підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» кінцевою датою, зумовлено змінами в законодавстві.

В подальшому позивач подав до суду зміни та доповнення до адміністративного позову, вказавши, що 15.12.2014 року заступником начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Я.В., винесена постанова про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн. Причиною накладення штрафу зазначено невиконання рішення суду. При цьому 19.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 43632300 на підставі п.11 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вважають що дії державного виконавця щодо винесення постанов про накладення штрафів є неправомірними, а вказані постанови підлягають скасуванню виходячи з наступного.

На лист Крюківського відділу ДВС від 01.10.2014 року за вих. №28410, Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці, листом від 04.11.2014 року за вих. № 19199/06-21 надано відповідь. Однак відповідачем не було взято до уваги дані пояснення боржника та винесено оскаржувані постанови.

Перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за період з 07.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.10.2011 року, проведено та здійснено відповідні виплати, що підтверджується розпорядженням № 144996 від 16.12.2010 року. Обмеження підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» кінцевою датою, зумовлено змінами в законодавстві, а саме.

Статтею 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року № 3491-VI встановлено, що у 2011 році норми положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745 від 06.07.2011 року, яка набрала чинності 23.07.2011 року, на виконання пункту 7 Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Пре жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн.

Пунктом 3 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

З метою здійснення починаючи з 2012 року заходів щодо поетапного до 2015 року підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення Кабінет Міністрів України постановою від 28.12.2011 року № 1381 постановив, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гаранті: їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 66,43 грн.

Пунктом 4 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Пунктом 6-7 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» зі змінами та доповненнями встановлено, що у 2014 році норми і положення статей 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (Ухвала від 03.06.2014 за заявою «Валентина Ніканорівна Великода проти України» ) вважають, що зміни законодавчих норм щодо пенсійного забезпечення, впливають на судові рішення ухвалені до їх прийняття, а тому вони повинні виконуватись з їх урахуванням.

Таким чином вважають, що Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці виконало вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження № 43632300 від 12.06.2014 року в повному обсязі.

Враховуючи викладене остаточно прохають суд прийняти до розгляду адміністративний позов зі змінами та доповненнями; витребувати з Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції копії матеріалів виконавчого провадження № 43632300; визнати неправомірними дії заступника начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Ярослава Вікторовича щодо винесення постанови про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. від 24.11.2014 року, постанови про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн. від 15.12.2014 року, постанови про закінчення виконавчого провадження № 43632300 на підставі п.11 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 19.12.2014 року; скасувати постанову про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. від 24.11.2014 року, постанову про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн. від 15.12.2014 року, постанову про закінчення виконавчого провадження № 43632300 на підставі п.11 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 19.12.2014 року, винесені заступником начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Ярославом Вікторовичем; зобов'язати заступника начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Ярослава Вікторовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 43632300 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4 остаточні позовні вимоги підтримав, вважає, що заступником начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Ярославом Вікторовичем проігноровано бюджетне законодавство України, не проведено об'єктивну перевірку правильності та повноти виконання судового рішення, безпідставно зроблено висновок про невиконання вимог виконавчого листа, та протиправно винесено постанови про накладення штрафів та про закінчення виконавчого провадження з підстави неможливості виконати рішення без участі боржника. Прохав остаточні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - Крюківський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції направили до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, з урахуванням наданих ними заперечень. У запереченні проти позову вказали, що боржником рішення суду виконано частково, оскільки починаючи з 01.11.2011 року здійснення доплат до пенсій було призупинено. Боржником у визначений державним виконавцем строк не було вчинено дій щодо добровільного виконання судового рішення, а тому у відповідності до ст. 89 ЗУ «Про виконавче провадження» на боржника було накладено штрафи. Вважають що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв відповідно до закону і не допускав у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Прохають відмовити у задоволенні позову.

Відповідач - заступник начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Ярослав Вікторович в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що рішення суду боржником у повному обсязі не виконується, вважає, що державним виконавцем правильно накладено штрафи за невиконання рішення суду, щодо винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження заперечує, оскільки рішення суду залишилось не виконаним.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи в їх сукупності встановив наступне.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.03.2010 року визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Крюківського району Полтавської області протиправною та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Крюківського району Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з врахуванням коефіцієнту інфляції та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, за січень 2010 року та в подальшому.

Розпорядженнями Крюківського УПФУ № 144996 від 16.12.2010 року та № 144996 від 11.11.2011 року ОСОБА_2 проведено перерахунок та виплату пенсії за періоди з 07.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.10.2011 року.

12.06.2014 року заступником начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Я.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2а-337 виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 05.03.2012 року про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України Крюківського району в м. Кременчуці Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її розміру на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з врахуванням коефіцієнту інфляції та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, за січень 2010 року та в подальшому. Надано 7-денний строк на добровільне виконання рішення суду.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.09.2014 року у виконавчому провадженні відкритому за виконавчим листом 2а-337, виданим 05.03.2012 року Крюківським районним судом м. Кременчука, змінено сторону виконавчого провадження - Управління Пенсійного фонду України Крюківського району в м. Кременчуці Полтавської області на Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці.

01.10.2014 року Крюківським ВДВС Кременчуцького МУЮ направлено листа до Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці, яким останнього зобов'язано надати письмові докази про здійснення перерахунку та виплати пенсії, як дитині війни ОСОБА_2 за виконавчим документом №2а-337 виданого 05.03.2012 року за період з 2010 року по теперішній час.

У відповідь на вказаний лист Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці листом від 04.11.2014 року за вих. № 19199/06-21 надано відповідь про те, що докази на підтвердження виконання рішення суду в частині перерахунку та виплати пенсі за період з 01.02.2010 року по 31.10.2011 року направлялись на адресу відділу, що стосується виконання даного рішення суду в подальшому послались на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на те, що законодавчі норми, щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантію проти таких змін у майбутньому.

З урахуванням зазначених пояснень боржника 24.11.2014 року заступником начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Я.В. за невиконання рішення суду винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 680, 00 грн.

15.12.2014 року після повторної перевірки виконання боржником рішення суду, постановою заступника начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Я.В. винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 1360,00 грн. за невиконання рішення суду.

19.12.2014 року заступником начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Я.В. на підставі п.11 ч.1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-337 виданого 05.03.2012 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Статтею 181 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 181 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем дотримано вимог ст. 82, ст. 181 КАС України та подано позовну заяву у передбачені Законом строки та до належного суду.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, що включає в себе сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цим Законом, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу», які зобов'язані використовувати надані їм права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення встановлені статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, частина 1 вказаної статті передбачає, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Частина 2 статті 75 Закону встановлює, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено підстави настання юридичної відповідальності за невиконання рішення , що зобов'язує боржника виконати певні дії.

Так, відповідно до ст. 89 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Так, згідно ч.1 даної статті, відповідальність у вигляді штрафу настає у разі невиконання такого рішення без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк .

Як зазначалося вище ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії та здійснено виплату за періоди з 07.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.10.2011 року, що підтверджується розпорядженнями Крюківського УПФУ № 144996 від 16.12.2010 року та № 144996 від 11.11.2011 року.

При цьому судом встановлено, що в подальшому рішення суду не виконувалося, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.1 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган, державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство).

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Однак, Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Також, в своєму рішенні «Кечко проти України» Суд констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

В рішенні «Войтенко проти України» Суд знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Проте, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана. Суд допускає, що асигнування на виплату державних боргів може спричинити певні затримки у виконанні рішень з бюджету Уряду. Тим не менше, Суд вирішує, що не передбачивши таких асигнувань протягом трьох років підряд, держава-відповідач не виконала своїх зобов'язань за статтею 6 параграфу 1 Конвенції.

Відсутність у державному бюджеті коштів не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання зазначеної виплати, яка прямо непередбачена законом і за рішенням суду.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину неможливості виплатити кошти за рішенням суду, судом не приймається до уваги.

За наведеного, суд вважає, що відсутність у боржника (Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці) коштів не може вважатись як поважною, так і взагалі причиною для невиконання судового рішення.

До того ж, Європейський суд в рішенні від 20 грудня 2007 року у справі «Нефьодов проти України» зазначив, зокрема, про те, що заявник, маючи на руках виконавчий лист, виданий на виконання остаточного рішення суду, винесеного проти державного органу, має бути звільнений від обов'язку ініціювати процедуру з виконання такого рішення.

Отже, дійшовши висновку щодо відсутності поважних причини для невиконання рішення суду боржником, приймаючи постанови про накладення штрафів від 24.11.2014 року та від 15.12.2014 року, як спосіб притягнення боржника до відповідальності за невиконання судового рішення, державний виконавець діяв у відповідності із законом.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про законність дій заступника начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Я.В. по винесенню постанови про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. від 24.11.2014 року, та постанови про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн. від 15.12.2014 року за невиконання виконавчого листа у справі №2а-337, виданого 05 березня 2012 року Крюківським районним судом м. Кременчука, і, як наслідок, - про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Стосовно постанови винесеної державним виконавцем 19.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-337 виданого 05.03.2012 року на підставі п.11 ч.1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», слід зазначити наступне.

Підстави закінчення виконавчого провадження встановлені статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, зокрема п. 8 ч.1 ст. 49 цього Закону, на який посилається позивач, передбачає закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пункт 11 ст. 49 цього Закону передбачає повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

Частина 3 ст. 75 цього Закону передбачає, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

При цьому, частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії,

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження факту неможливості виконання боржником рішення суду в справі № 2а-337 та правомірності винесення оскаржуваної постанови, що свідчить про необґрунтованість закінчення виконавчого провадження з підстав п. 11. ч. 1 ст. 49 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, виходячи з вищевикладеного суд вважає, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є неправомірною та вказує на бездіяльність виконавчої служби по примусовому виконанню рішення суду, яке є обов'язкове та за Законом покладається на державну виконавчу службу.

Таким чином, постанова від 19.12.2014 року винесена заступником начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Я.В. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-337 виданого 05.03.2012 року на підставі п.11 ч.1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», підлягає скасуванню.

При цьому, вимога позивача про зобов'язання заступника начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Ярослава Вікторовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 43632300 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає задоволенню, оскільки суд не може втручатися у дискреційні повноваження відповідача - суб'єкта владних повноважень та зобов'язувати його прийняти те чи інше рішення, при тому, що рішення суду у повному обсязі виконане не було.

Судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 6 - 14, 17, 69 - 71, 158 - 163, 181, 255 КАС України, ст. ст. 19, 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.. ст. 11, 49, 75, 79, 82, 89, Закону України «Про виконавче провадження» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці до Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, заступника начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Ярослава Вікторовича, за участі третьої особи ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Донець Ярослава Вікторовича про закінчення виконавчого провадження № 43632300 на підставі п.11 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 19.12.2014 року.

В задоволенні інших вимоги - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області на протязі десяти днів з дня її проголошення, з одночасним подання копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.І. Хіневич

Повний текс постанови складено 13.02.2015 року.