Справа № 802/111/15-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 лютого 2015 р. Справа № 802/111/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Слишинської Н.С.

представника позивача: Кузьмінського Ю.В.

представника відповідача: Молявчик О.О.

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ляховича О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фермерського господарства "Шар"

до: реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фермерське господарство "Агродвір "Бродецьке"

про: скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року позивач - Фермерське господарство «Шар» (ФГ «Шар») звернувся у Вінницький окружний адміністративний суд із позовом до відповідача - реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Фермерське господарство «Агродвір «Бродецьке».

У позовній заяві позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області від 26.05.2014 року про державну реєстрацію змін відомостей про засновника Фермерське господарство «Агродвір «Бродецьке» та скасувати держану реєстрацію статуту у новій редакції Фермерського господарства «Агродвір «Бродецьке», а також рішення реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області від 13.11.2014 року про державну реєстрацію змін відомостей про засновника Фермерське господарство «Агродвір «Бродецьке» та скасувати держану реєстрацію статуту у новій редакції Фермерського господарства «Агродвір «Бродецьке».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач приймаючи оскаржувані рішення порушив положення Статуту Господарства, Закону України «Про фермерське господарство», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а самі рішення прийняті без надання Реєстраційній службі Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області необхідних для того документів.

Також позивач зазначив, що відповідач не витребував необхідних згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» документів, а саме протоколу про обрання голови Господарства, протоколу засідань загальних зборів учасників Господарства. Крім того, на думку позивача, відповідач протиправно не витребувавши державний акт на право власності на земельну ділянку новим засновником або укладений договір оренди земельної ділянки, які є обов'язковими для створення фермерського господарства.

В обґрунтування факту порушення прав та законних інтересів позивача оскаржуваними рішеннями зазначено, що у зв'язку із зміною голови Фермерського господарства «Агродвір «Бродецьке» між позивачем та вказаним фермерським господарством склалися конфліктні відносини, що проявилося, в тому числі, у виникненні судових спорів.

Відповідач проти вимог адміністративного позову заперечив. У поданих до суду письмових запереченнях на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову ФГ «Шар». Як на підставу заперечень відповідач зіслався на те, що приймаючи оскаржувані рішення державний реєстратор діяв у чіткій відповідності із нормами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Зокрема для державної реєстрації було надано усі передбачені ст. 29 Закону документи. Подання інших документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів Законом не передбачено. Крім того, державний реєстратор не має права витребовувати у заявника документи не передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фермерське господарство «Агродвір «Бродецьке» просило у задоволенні вимог адміністративного позову відмовити. При цьому третя особа зіслалася як на дотримання процедури прийняття оскаржуваних рішень, так і звернула увагу суду на те, що оскаржувані позивачем рішення жодним чином не порушують прав та законних інтересів останнього.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із підстав зазначених у позовній заяві та наданих до суду додаткових поясненнях. При цьому, представник пояснив, що після прийняття оскаржуваних рішень та зміни голови Фермерського господарства «Агродвір «Бродецьке» погіршились, раніше добросусідські, відносини між двома фермерськими господарствами. У зв'язку із цим, позивач і вирішив звернутися до суду із позовом про скасування рішень про державну реєстрацію змін відомостей про засновника Фермерське господарство «Агродвір «Бродецьке» та скасування держаної реєстрації статуту у новій редакції Фермерського господарства «Агродвір «Бродецьке».

Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що приймаючи оскаржувані рішення державний реєстратор враховував увесь пакет документів, які подавались для проведення державної реєстрації. Такі дії, на думку відповідача, узгоджувались із нормами ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Представник третьої особи у судовому засіданні зіслався на те, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем на підставі та в межах наданих Законом повноважень, та у спосіб, що передбачений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Крім того, зазначив, що оскаржувані позивачем рішення жодним чином не порушують прав та законних інтересів останнього у сфері публічно - правових відносин.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, надавши оцінку письмовим доказам, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог адміністративного позову слід відмовити із таких мотивів.

Судом встановлено, що на підставі поданих 26.05.2014 року та 13.11.2014 року документів (а.с. 77-106) реєстраційною службою Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області прийнято рішення від 26.05.2014 року про державну реєстрацію змін відомостей про засновника Фермерське господарство «Агродвір «Бродецьке», а також рішення від 13.11.2014 року про державну реєстрацію змін відомостей про засновника Фермерське господарство «Агродвір «Бродецьке».

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач - ФГ «Шар» звернулось до суду із позовом про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

За приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із змісту зазначеної норми процесуального закону, передумовою звернення до суду є суб'єктивне переконання особи (позивача) у порушенні її прав суб'єктом владних повноважень у конкретних публічно - правових відносинах. Тобто переконання у тому, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї оскаржуваним рішенням протиправно покладено певний обов'язок. При цьому, у разі відповідного звернення юридичної особи суд при розгляді справи надає оцінку доводам щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах.

Такий висновок повністю узгоджується із нормами ч. 1 ст. 2 КАС України, в силу яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Аналіз положень ч. 1 ст. 2 КАС України свідчить, що завдання адміністративного судочинства визначаються через: мету судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, факт порушення повинен мати місце саме у публічно правових відносинах позивача із відповідачем (суб'єктом владних повноважень), при здійсненні останнім владних управлінських функцій.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо при розгляді справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача, то навіть у разі, якщо рішення суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстави для задоволення позову та їх скасування відсутні. Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Зазначений висновок повністю узгоджується із практикою Верховного Суду України. Так, у постанові від 10.04.2012 року (справа № 21-1115во10) Верховний Суд зазначив, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Як зазначалося ФГ «Шар» оскаржує рішення про державну реєстрацію змін відомостей про засновників юридичної особи - Фермерського господарства «Агродвір «Бродецьке», що пов'язано із внесенням змін до статуту саме ФГ «Агродвір «Бродецьке».

Слід звернути увагу, що оскаржувані рішення за своєю правовою природою є ненормативними актами індивідуальної дії, які породжують правові наслідки лише для ФГ «Агродвір «Бродецьке», а не позивача у справі.

Так, в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп в справі № 3/35-313 (справа про акти органів Верховної Ради України) вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

Таким чином, враховуючи, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію змін відомостей про засновників юридичної особи породжують лише зміни у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації відносно ФГ «Агродвір «Бродецьке», суд дійшов висновку, що такі рішення відповідача безпосередньо не змінюють правовий стан позивача у справі. Більше того, і представником позивача у судовому засіданні зазначено, що мотивом звернення до суду із даним позовом стали конфліктні відносини, які склалися у позивача із ФГ «Агродвір «Бродецьке» після реєстрації зміни засновників.

Отже, з огляду на те, що позивач із відповідачем безпосередньо у публічно - правові відносини не вступав, а оскаржувані рішення жодним чином не порушують право або законний інтерес позивача саме у сфері публічно - правових відносин, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову ФГ «Шар» про визнання їх протиправними та скасування.

Крім того, сприймаючи рішення у справі, суд звертає також увагу і на таке.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач наводить в тому числі і мотиви, які свідчать про незаконність оскаржуваних рішень. Проте, суд не вбачає підстав для детального аналізу та спростування кожного із таких доводів, виходячи із того, що як зазначено вище, оскаржувані рішення не порушують прав та охоронюваних законом інтересів позивача у публічно - правових відносинах. Водночас визначальним же при прийнятті рішення у справі є встановлення судом того, що спірні рішення, які є актами індивідуальної дії, позивача не стосуються. Крім того, між позивачем та відповідачем не виникали спірні правові відносини у сфері управління. Тому, правова оцінка оскаржуваних рішень з точки зору їх правомірності може бути надана судом лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цими рішеннями. Така позиція узгоджується із практикою Верховного Суду України, зокрема у справі № 21-1115во10.

Також, щодо забезпечення такого критерію як обґрунтованість постанови суду в контексті порушених у позовній заяві доводів, суд зазначає і наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у п. 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Тому, враховуючи, що самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову став висновок суду про відсутність порушення прав та інтересів позивача безпосередньо оскаржуваними рішеннями, підстави для надання оцінки правомірності оскаржуваних рішень за результатами розгляду позовної заяви ФГ «Шар» відсутні.

У відповідності до положень ст. 94 КАС України підстав для стягнення судових витрат не встановлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович