Справа № 608/265/15-а
Суддя: Парфенюк В. І.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Справа № 608/265/15-а

Номер провадження2-а/608/22/2015

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до інспектора з АП Теребовлянського відділення ДАІ старшого лейтенанта міліції Стасишина Ярослава Степановича про поновлення пропущеного терміну оскарження, визнання дій посадової особи владних повноважень неправомірними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,--

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора з АП Теребовлянського відділення ДАІ старшого лейтенанта міліції Стасишина Я.С. про поновлення пропущеного терміну оскарження, визнання дій посадової особи владних повноважень неправомірними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, посилаючись в позовній заяві на те, що оскаржувана ним постанова відповідача від 10 листопада 2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху винесена без дотримання норм чинного законодавства, є необґрунтованою, оскільки обставини викладені в ній не відповідають дійсності та нічим не підтверджуються.

Позивач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій він позов підтримує, просить його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і його слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 10 листопада 2014 року інспектор з АП Теребовлянського ВДАІ старший лейтенант міліції Стасишин Я.С. виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, за те, що 10 листопада 2014 року о 12-й годині в смт. Дружба Теребовлянського району він, керуючи автомобілем марки "Сitroen Berlingo", номерний знак НОМЕР_1, перевищив швидкість руху в населеному пункті більш як на 20 км/год, рухаючись зі швидкістю 89 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом "Візир 0812411".

Оскільки позивач заперечує законність вказаної постанови, то між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Цей спір підлягає вирішенню на підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, згідно з якою, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягнені позивача до адміністративної відповідальності відповідачами в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Такий висновок суду обґрунтовується нижченаведеними вимогами закону.

Так, згідно вимог ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 70 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 цього ж Кодексу, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів які б спростовували доводи позивача суду не надав, правомірність свого рішення суду не довів.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин дії інспектора з АП Теребовлянського відділення ДАІ старшого лейтенанта міліції Стасишина Ярослава Степановича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід визнати неправомірними, а винесена ним постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 537573 від 10 листопада 2014 року відносно позивача є незаконною і вона підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З врахуванням такої правової норми в користь позивача підлягає стягненню 73 гривні 08 копійок понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Оскільки позивач отримав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності лише 31 січня 2015 року, то йому слід поновити строк оскарження вказаної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 251, 252, 280, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 11, 70, 71, 72, 105, 128, 161, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Поновити позивачу термін оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Визнати незаконними дії інспектора з АП Теребовлянського відділення ДАІ старшого лейтенанта міліції Стасишина Ярослава Степановича щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасувати постанову інспектора серії АА2 № 537573 від 10 листопада 2014 року, закривши провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова остаточна і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: В. І. Парфенюк