Справа № 813/2605/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Справа № 876/11583/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року у справі №813/2605/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного Управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2014р. фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Головного управління Міндоходів у Львівській області (правонаступником якого є Головне управління Державної фіскальної служби України у Львівській області) (далі - Управління), просив визнати протиправним та скасувати рішення №27/2100/НОМЕР_1 від 17.03.2014р. про застосування до ФОП ОСОБА_2 фінансових санкцій у розмірі 8 500,00 грн., винесене ГУ Міндоходів у Львівській області і прийняте на підставі матеріалів Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України Львівської області від 23.10.2013р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р. та винести нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 20.03.2014р. ним отримано лист від 18.03.2014р. про направлення для виконання рішення про застосування штрафних санкцій від 17.03.2014р. №27/2100/НОМЕР_1, прийняте на підставі матеріалів Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 23.10.2013р., складених щодо ОСОБА_3, яка працює продавцем магазину ФОП ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_1. Вказаним рішенням ФОП ОСОБА_2 притягнено до відповідальність за відсутність ліцензії на продаж слабоалкогольних напоїв, а також продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв особам, які не досягли 18 років. Застосування фінансових санкцій від 17.03.2014р. є незаконним, так як базується на результатах перевірки, проведеної з порушенням діючого законодавства, оскільки ні службових посвідчень, ні направлень на перевірку, ні наказу на проведення перевірки для ОСОБА_3, яка була в магазині на початку перевірки, ні для власника магазину до проведення перевірки пред'явлено не було. Реалізацію будь-яких видів алкогольних і слабоалкогольних напоїв, тим більше неповнолітнім особам, не здійснювалось. Самі фінансові санкції винесені на підставі протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо ОСОБА_3 Перевірки відповідачем не проведено, акта такої не складено, а тому факт пред'явленого ФОП ОСОБА_2 порушення не підтверджено. Оскаржуване рішення базується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, що складено на ОСОБА_3, який скасовано постановою суду, що вступила в законну силу.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 Управлінням прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 17.03.2014р. за №27/2100/НОМЕР_1 у вигляді штрафу на загальну суму 8 500,00 грн.

Рішення про застосування фінансових санкцій від 17.03.2014р. прийнято на підставі матеріалів Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 23.10.2013р., якими встановлено порушення вимог ч.11 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: здійснення роздрібної торгівлі слабоалкогольними напоями без наявності ліцензії, та порушення п.2 ч.1 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: здійснено реалізацію алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.

Вважаючи рішення про застосування фінансових санкцій від 17.03.2014р. протиправним фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. №481/95-ВР з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ч.11 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів. Рішення про стягнення штрафів приймаються органом, який видав ліцензію, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Згідно з положень абзац.5 ч.3 ст.17 наведеного Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1 700 гривень.

Як передбачено абзац.9 ч.2 ст.17 зазначеного Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6 800 гривень.

Як вбачається з рішення про застосування фінансових санкцій від 17.03.2014р., фінансові санкції у вигляді штрафу Управління застосовано до позивача за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії та за реалізацію слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до пунктами 5, 6 цього Порядку, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення стали матеріали Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 23.10.2013р. до яких долучено матеріали про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.156 КУпАП, яке вчинене гр.ОСОБА_3, що працює продавцем в магазині за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до надісланих матеріалів, зокрема, відібраних у неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснень дільничим інспектором Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Горечко А.С. встановлено, що вказані особи придбали у магазині по зазначеній адресі пляшку пива «Старе місто», 0,5 літри та пляшку слабоалкогольного напою «Віскі-вишня», 0,33 літри (а.с.29,30).

Виявлення факту реалізації неповнолітнім особам пива та слабоалкогольних напоїв громадянкою ОСОБА_3 зафіксовано також письмовими рапортами дільничого інспектора Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 23.10.2013р. про встановлення факту реалізації неповнолітнім особам пива та слабоалкогольних напоїв та про відмову від дачі письмових пояснень з приводу порушення нею правил торгівлі спиртними напоями (а.с.27, 28).

Згідно наявних баз ліцензіатів ГУ Міндоходів встановлено, що позивач не отримував ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями в магазині за адресою: АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 12.12.2013р. за №181 накладено на гр.ОСОБА_3 штраф у розмірі 1 700 грн. за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами.

Проте, Постановою Галицького районного суду м.Львова від 22.08.2014р. у справі №461/5106/14-а, копія якої наявна в матеріалах справи, визнано дії працівників Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області протиправними та скасовано протокол про адміністративне правопорушення №0220293 від 23.10.2013р. за ч.2 ст.156 КУпАП, складений щодо ОСОБА_3 (а.с.66, 67).

При прийнятті вказаної постанови Галицьким районним судом м.Львова встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення від 13.10.2013р. розглянуто та винесено без участі ОСОБА_3, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з постанови суду, в протоколі зазначено місце праці позивачки - продавець, а які докази це підтверджують у протоколі не наведено; в протоколі зазначено, що на утриманні позивачки осіб не має, хоча у ОСОБА_3 є троє дітей, що стверджується свідоцтвами про народження дітей; в протоколі не зазначено, чи піддавалася ОСОБА_3 протягом року адміністративному стягненню і якими доказами це спростовується чи підтверджується; в протоколі не підтверджено та не зазначено, що ОСОБА_3 являється працівником магазину і якими доказами це підтверджується, які є свідки даного правопорушення, в графі свідки не має прізвищ, імен та по-батькові свідків, їх адрес та їх підписів; в протоколі не зазначено, що ОСОБА_3 було роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП і загалом якими доказами підтверджується, що ОСОБА_3 були роз'яснені права; якими доказами підтверджується факт, що ОСОБА_3 відмовилась написати пояснення та підписати протокол про адміністративне правопорушення.

Також в постанові Галицького районного суду м.Львова зазначено, що долученими до справи актами від 23.10.2013р. та 30.10.2013р. стверджується, що у магазині за адресою АДРЕСА_1 будь-яких документів, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення на предмет реалізації неповнолітніми алкогольних напоїв не складалось.

Відповідно до копії Трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 02 вересня 2013 року складеного між директором магазину ОСОБА_2 та ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_7 працює на посаді продавця у магазині за адресою: АДРЕСА_1.

Також в постанові Галицького районного суду м.Львова зазначено, що допитаний у суді свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що 23 жовтня 2013 р. у магазин за адресою АДРЕСА_1 у якому вона працювала в той день близько 19.00 год. зайшло двоє осіб хлопчина та дівчина років близько 20, а за ними зайшло двоє працівників міліції, які повідомили, що двом неповнолітнім особам у даному магазині було продано алкогольні напої. По даному факту свідок працівникам міліції повідомила, що у магазині не здійснюється продаж алкогольних напоїв. Після цього працівники міліції попросили зателефонувати директору магазину. Зателефонувавши директору і передавши одному із працівників міліції мобільний телефон останній порозмовляв з директором по телефону. Після даних розмов працівники міліції повідомили в голос, що йдемо із магазину, так як від директора нічого не отримаємо. Ідучи із магазину працівники міліції із стенду магазину забрали копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 Через п'ять днів по тому один із двох працівників міліції, які були у магазині 23 жовтня 2013 р. прийшов і мав намір бачитись із директором магазину, але так як свідок повідомила, що директора в даний час не має, працівник міліції залишив свій номер мобільного телефону і попросив передати його директору з метою того, що він має розмову із директором. 23 жовтня 2013 р. будь - яких протоколів, а також будь - яких інших документів працівники міліції у магазині не складали і не просили надати будь - яких письмових пояснень по даних звинуваченнях.

Вказане рішення набрало законної сили 01.09.2014р., а встановлені ним обставини, у відповідності до ч.1 ст.72 КАС України, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факт придбання пляшки пива «Старе місто», 0,5 літри та пляшки слабоалкогольного напою «Віскі-вишня», 0,33 літри неповнолітніми в магазині, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується лише поясненнями самих неповнолітніх та рапортом працівника райвідділу, який, на переконання суду, є у справі зацікавленою особою.

Слід зауважити, у рапорті дільничного міліції Горечко А.Є., який адресований в.о. начальника Личаківського РВ Невському О.Ю. від 23.10.2013р. Горечко А.Є. доповідає про нібито виявлений факт порушення правил торгівлі алкогольними напоями підприємцем ОСОБА_2 в якому зазначив, що вважав би за необхідне провести по даному факту перевірку. Проте в матеріалах справи відсутні письмові документи щодо проведення такої.

На переконання колегії суддів, пояснення ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2.), які були підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не можуть бути прийняті у якості належних та допустимих доказів у справі, оскільки такі будучи неповнолітніми, допитані за відсутності законних представників або педагога чи працівників центру соціальної служби у справах дітей, сім'ї та молоді.

В матеріалах справи також відсутні докази того, що по факту придбання неповнолітніми слабоалкогольних напоїв з ними та з їхніми батьками (піклувальниками) уповноваженими на це особами проводились профілактичні бесіди.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що постанова адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 12.12.2013р. за №181, якою накладено на гр. ОСОБА_3 штраф у розмірі 1700 грн. за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, яка також була підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не є остаточною, а тому не може розцінюватись як доказ у справі.

Окрім того, письмових доказів про вилучення і належне документування номеру партії слабоалкогольних напоїв, які нібито придбавались неповнолітніми «з-за прилавку продуктового магазину позивача» та зіставлення їх з номерами партій залишків алкогольних напоїв та слабоалкогольних напоїв у магазині, в матеріалах справи відсутні.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вказані законодавчі положення та обставини справи, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції не надано належну оцінку наявним у справі доказам.

Колегією суддів не встановлено обставин та факту продажу продавцем позивача слабоалкогольних напоїв особам, які не досягли 18-річного віку.

Водночас відповідачем під час розгляду в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено належними та допустимими доказами правомірність винесення оскаржуваного рішення, яке на переконання колегії суддів прийнято без врахування всіх обставин, вимог чинного законодавства, що регулює спірну сферу правовідносин та принципів, передбачених ст.2 КАС України.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення та є підставою постанову суду скасувати та прийняти нову постанову.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок) судового збору.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року у справі №813/2605/14 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Міндоходів у Львівській області №27/2100/НОМЕР_1 від 17.03.2014р. про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у розмірі 8500 грн. (вісім тисяч п'ятсот гривень)

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш

Повний текст Постанови виготовлено 11.02.2015р.