Справа № 2а-2043/10/0470
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/55257/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційні скарги Дніпропетровської митниці та Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпропетровської митниці, Головного управління Державного казначейства України у м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним Рішення Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів № 113000010/2009/000330/1 від 18.12.2009 року;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України № 113050000/9/000844 від 18.12.2009 року;

- стягнути з Державного бюджету України в особі Головного управління Державного казначейства у м. Києві на користь Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» кошти на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 27153,84 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України в особі Головного управління Державного казначейства у м. Києві (01001, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» кошти на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 9503,85 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2011 року допущено заміну первинного відповідача - Криворізьку митницю її правонаступником - Дніпропетровською митницею.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2011 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2012 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2011 р. у справі № 2а-2043/10/0470 скасовано. Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів № 113000010/2009/000330/1 від 18.12.2009 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №113050000/9/000844 від 18.12.2009 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Дніпропетровська митниця подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

16.11.2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та Відкритим акціонерним товариством «Бєлшина», Республіка Беларусь, м. Бобруйськ було укладено зовнішньоекономічний контракт № 1352/8941-37-09, згідно з умовами якого Постачальник зобов'язався здійснити поставку товару Позивачу, а Позивач зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах, вказаних у Специфікаціях до Контракту.

18.12.2009 року при митному оформленні партії товару за вантажною митною декларацією № 113050000/9/009661 Криворізькою митницею було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № 113000010/2009/000330/1, на підставі якого стосовно придбаного Позивачем у Постачальника товару 18.12.2009 року оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 113050000/9/000844.

Рішення про визначення митної вартості винесено із застосуванням резервного методу відповідно до положень ст. 273 МКУ.

Відповідно до Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, що затверджений наказом ДМСУ від 24.06.2009 року № 602, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється, зокрема, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено (п.п.1.9. п.1 розділу 2).

У графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" рішення про визначення митної вартості не зазначені обставини, що стали підставою для прийняття Рішення, та джерела інформації, які використовувалися митним органом, і їх реквізити, як того вимагає Порядок заповнення рішення про визначення митної вартості товарів, затверджений наказом ДМСУ N 506 від 29.05.2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2009 р. за N 534/16550.

У прийнятому відповідачем Рішенні та Картці відмови посилання на реквізити інформації, прийнятої за підставу для визначення рівня митної вартості відсутня.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що, за таких обставин, Рішення є необґрунтованим.

Відповідно до п. 3 Розділу 3 Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом ДМСУ N 602 від 24.06.2009 року, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті Рішень використовуються такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від Державної митної служби України, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити митних органів та/або Державної митної служби України; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між Державної митної служби України та асоціаціями, спілками та іншими об'єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством.

Єдиним джерелом, на яке посилається відповідач, є цінова інформація ЄАІС ДМСУ.

Згідно ч.1 ст.262 МК України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Згідно зі статтею 266 МК визначення, митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість), 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Проте, як встановлено, митницею не доведена послідовність застосування попередніх методів визначення митної вартості, як це передбачає ст.266 МК України, а також неможливість їх застосування.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про скасування рішення про визначення митної вартості, а також картки відмови, є обґрунтованим.

Стосовно позовної вимоги про повернення надмірно сплачених коштів висновок суду апеляційної інстанції щодо відмови у позові також є обґрунтованим з огляду на таке.

Аналіз положень статей 265, 266 МК та Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 (чинного на час виникнення спірних відносин), дає колегії суддів підстави для висновку, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів.

Тому суд, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачені з такої вартості суми платежів, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені статей 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Дніпропетровської митниці та Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" відхилити, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: