Справа № 823/138/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року справа № 823/138/15

14 год. 30 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Демченко Н.Ю.,

представника позивача - не прибув,

відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2015 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі-позивач) про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) на користь бюджету через позивача податкового боргу з єдиного податку за березень-вересень 2014 року в сумі 2043,50грн. та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у добровільному порядку не сплатив вищевказані узгоджені зобов'язання.

Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідач не прибув в судове засідання, явку свого представника не забезпечив з невідомих причин, заперечень на позов не надав, хоча повідомлений про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з таким.

Суд встановив, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 27.09.2004 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), є платником єдиного податку відповідно до свідоцтва від 01.04.2013 НОМЕР_2. Як вбачається із заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 14.03.2013 (а.с.7) відповідач обрав 2 групу єдиного податку за ставкою 15% розміру мінімальної заробітної плати. Видом діяльності відповідача є роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.

Відповідно до п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки) відповідно до п.293.1. ст.293 ПК України.

П.293.2. ст.293 ПК України визначено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць.

Згідно з рішенням Васильківської сільської ради Шполянського району Черкаської області від 21.06.2013 №33-2/VI ставка єдиного податку для платників другої групи з видом діяльності роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами становить 15% від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 №719-VIІ мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2014 становила 1218,00грн.

Отже ставка єдиного податку для позивача у періоді за березень-вересень 2014 року становила 182,70грн. щомісячно (15% розміру мінімальної заробітної плати).

З даних облікової картки з єдиного податку суд встановив, що відповідач не сплачував цей податок за період березень-вересень 2014 року, у зв'язку з чим виникла недоїмка за вказаний період у сумі 1255,33грн.

П.295.1 ст.295 ПК України встановлений обов'язок платника єдиного податку першої і другої груп сплачувати його шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до п.295.2 ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку. Сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси згідно з п.295.4 ст.295 ПК України.

П.300.1 ст.300 ПК України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Тому, суд дійшов висновку, що грошове зобов'язання відповідача з єдиного податку з фізичних осіб за березень-вересень 2014 року в сумі 1255,33грн. станом на час судового розгляду справи є узгодженим.

Суд встановив, що на підставі акту перевірки від 20.05.2014 №550/23-04-17-0108/НОМЕР_1 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) від 21.05.2014 №, яким до відповідача застосовано штраф у сумі 618,17грн. за несвоєчасну сплату єдиного податку з фізичних осіб за червень-вересень 2013 року.

На підставі акту перевірки від 20.05.2014 №549/23-04-17-0108/НОМЕР_1 позивач прийняв ППР від 20.05.2014 №, яким до відповідача застосовано штраф у сумі 170,00грн. за несвоєчасне подання декларації платника єдиного податку за 2013 рік, та ППР від 20.05.2014 №, яким до відповідача застосовано штраф у сумі 510,00грн. за несвоєчасне подання декларацій про майновий стан і доходи за 2011-2013 роки.

Ці ППР отримані відповідачем 23.05.2014 згідно з даними корінця рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.30), однак в установленому законом порядку не оскаржені.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про узгодженість визначених ППР грошових зобов'язань.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд встановив, що у зв'язку з несплатою узгоджених зобов'язань позивач прийняв податкову вимогу форми «Ф» від 28.04.2014 №567-23 на суму 341грн. 83коп. Вказана вимога отримана відповідачем 28.04.2014, що підтверджується його підписом на корінці вимоги (а.с.32).

В установленому законом порядку відповідач вимогу не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджені зобов'язання не сплачував, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки відповідача з відповідного податку.

Підп.14.1.175. п.14.1. ст.14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов'язання не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк вважається податковим боргом.

Тому, сума узгодженого та не сплаченого грошового зобов'язання відповідача з єдиного податку з фізичних осіб за березень-вересень 2014 року в сумі 2043,50грн. та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00грн. є податковим боргом.

Згідно з п.95.2. ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Суд встановив, що з часу прийняття податкової вимоги до часу судового розгляду справи заборгованість відповідача не переривалась, а недоїмка збільшувалась. Тому, погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача.

Суд звернув увагу, що єдиний податок згідно з підп.10.1.2. п.10.1. ст.10 ПК України належить до місцевих податків та зараховується до бюджетів місцевого самоврядування, що передбачено п.2 ч.1 ст.71 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI. Водночас, податок на доходи фізичних осіб згідно з п.1 ч.2 ст.29 цього кодексу належить до доходів загального фонду Державного бюджету України.

Тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення податкового боргу відповідача з єдиного податку з фізичних осіб за березень-вересень 2014 року в сумі 2043,50грн. та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги стягнути податковий борг з відповідача через орган податкової служби (через позивача), суд взяв до уваги таке.

Підп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

На підставі п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення може звернутися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. При цьому, за рішенням суду він стягується державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Тому, зазначений позивачем спосіб виконання рішення не відповідає вищевказаній нормі ПК України, а отже в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 159 - 163, 254 - 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб за березень-вересень 2014 року в сумі 2043,50грн. (дві тисячі сорок три гривні 50 коп.) на користь місцевого бюджету та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00грн (п'ятсот десять гривень 00коп.) - на користь Державного бюджету України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту проголошення постанови. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копію постанови направити сторонам.

Суддя А.М. Бабич