Справа № К/9991/24803/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/24803/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М.,

при секретарі:Борілло Ю.В.,

за участю позивача, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку касаційного провадження справу за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, провести доплату недоплаченої пенсії та відшкодувати моральну шкоду, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2011 року, -

встановив:

У січні 2006 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, провести доплату невиплаченої пенсії та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що у січні 1992 року вона вийшла на пенсію з посади головного спеціаліста відділу капітального будівництва Богуславського АПО, надавши для призначення пенсії довідку від 30 грудня 1991 року № 1 про розмір заробітної плати за рік у сумі 6332,42 крб. У вказану суму входила також одержана у грудні 1991 року заробітна плата в розмірі 897,58 крб. за вислугу років по виробництву. Позивач зазначає, що 15 лютого 2005 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області, щоб довідатися про розмір своєї пенсії та дізналася, що при визначенні її розміру відповідач безпідставно не врахував до суми середнього заробітку за рік 897,58 крб. (пізніше уточненої до 900 крб.) за вислугу років по виробництву, оскільки згідно даних Управління Пенсійного фонду України зазначена виплата є одноразовою допомогою в зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС і не повинна враховуватись при призначенні пенсії. Вважаючи таку відмову неправомірною, ОСОБА_5 просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до наданої довідки від 30 грудня 1991 року № 1, провести доплату невиплаченої пенсії та відшкодувати їй моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 10 березня 2006 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2006 року, в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 лютого 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Постанову Богуславського районного суду Київської області від 10 березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2006 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд для з'ясування юридичної та економічної природи виплати ОСОБА_5 зазначеної в довідці від 30 грудня 1991 року № 1 про її заробіток суми в розмірі 897,58 крб., як за вислугу років по виробництву, яку було виплачено 16 грудня 1991 року згідно видаткового касового ордеру № 67.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 19 липня 2007 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2008 року, ОСОБА_5 в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 червня 2009 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Постанову Богуславського районного суду Київської області від 19 липня 2007 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2008 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд слугувало те, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи допустили однобічність та неповноту з'ясування її обставин. Так, суди не надали належної оцінки тому, що виплата позивачеві 900 крб. щорічної одноразової винагороди за вислугу років, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, проведена 16 грудня 1991 року, тобто до вступу в дію Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 19 грудня 1991 року, яким внесено зміни до статті 26 вказаного Закону, яка передбачає таку виплату в розмірі річної винагороди, із врахуванням кратності, з розрахунку місячної тарифної ставки, посадового окладу, окладу грошового утримання, які склалися на кінець року за умови наявності відповідного загального трудового стажу роботи. Крім того, судовими рішеннями не було надано належної оцінки копіям довідок та листів різного змісту, які містяться в матеріалах справи. Поза увагою судів залишилося твердження ОСОБА_5, що отримана нею у грудні 1991 року сума в розмірі 897,58 крб. є винагородою за економії фонду заробітної плати, аналогічну виплату вона отримувала і в 1990 році.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2011 року і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції встановив, що з світлокопії касового ордеру від 16 грудня 1991 року № 67 Богуславського відділу капітального будівництва вбачається, що ОСОБА_5 було отримано 7687 крб. одноразової виплати за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 липня 1991 року № 106 (далі - постанова № 106). Дана виплата відноситься до виплат, що носять одноразовий характер, і на які не нараховувались страхові внески. Згідно наданої світлокопії відомості від 16 грудня 1991 року позивач отримала 900 крб. одноразової виплати за вислугу років, про що свідчить її особистий підпис. Суд першої інстанції дійшов висновку, що виплачені ОСОБА_5 900 крб. становлять два її посадові оклади і вказана сума є одноразовою виплатою за вислугу років, а тому ця сума не повинна включатися до середнього заробітку для нарахування пенсії позивачеві.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд у своєму рішенні зробив висновок, що колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 897,58 крб., в подальшому уточнені до 900 крб., які отримала позивач, є одноразовою допомогою за вислугу років, виплаченою особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в порядку, передбаченому статтею 26 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII), а тому вказана сума не повинна включатися до середнього заробітку для обчислення пенсії.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суди справу розглядали неодноразово.

Частиною 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2011 року, цей суд погодився із висновком суду першої інстанції про те, що 897,58 крб., в подальшому уточнені до 900 крб., які отримала позивач, є одноразовою допомогою за вислугу років, виплаченою особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в порядку, передбаченому статтею 26 Закону № 796-XII, а тому вказана сума не повинна включатися до середнього заробітку для обчислення пенсії.

Однак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, судом першої інстанції висновку про те, що зазначена виплата позивачеві була здійснена в порядку, передбаченому статтею 26 Закону № 796-XII, зроблено не було, Богуславський районний суд Київської області у постанові від 20 жовтня 2009 року взагалі не посилається на положення Закону № 796-XII.

Разом з тим, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 червня 2009 року про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд було звернуто увагу судів на те, що зміни до статті 26 Закону № 796-XII, на положення якої вони посилалися у судових рішеннях, було внесено Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 19 грудня 1991 року, який введено в дію з 1 липня 1992 року, а виплата позивачеві у розмірі 900 крб. була проведена ще 16 грудня 1991 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи 20 жовтня 2009 року рішення, встановив, що підставою для виплати позивачеві суми розміром 900 крб. була постанова № 106, і така виплата є одноразовою виплатою за вислугу років, при цьому не звернув уваги на висновки і мотиви, з яких були скасовані попередні судові рішення у цій справі. У видатковому касовому ордері від 16 грудня 1991 року № 67 (копія) дійсно вказано, що сума розміром 7687 крб. є одноразовою виплатою за вислугу років згідно постанови № 106, і суд першої інстанції погодився з цим, однак не з'ясував чи зазначеною постановою встановлювались порядок та розміри такої виплати позивачеві, і якщо так, то яким саме положенням постанови це визначено, та чи була передбачена така виплата одним із законів України. Крім того, є суперечливими встановлені судом першої інстанції обставини щодо того, що згідно видаткового касового ордеру від 16 грудня 1991 року № 67 позивач отримала виплату у сумі 7687 крб., оскільки у вказаному ордері № 67 зазначена загальна сума здійснених виплат 11 особам.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що постанова Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2009 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2011 року підлягають скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд, оскільки зазначені судові рішення прийняті без належного врахування висновків і мотивів, з яких були скасовані попередні судові рішення у цій справі, та які є обов'язковими для судів при розгляді справи.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2011 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, провести доплату недоплаченої пенсії та відшкодувати моральну шкоду - направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.