Справа № 822/4917/14
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/4917/14

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

11 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Федерації дзюдо Хмельницької області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Федерації дзюдо Хмельницької області до начальника управління молоді та спорту Хмельницької обласної адміністрації Мерлені І.О. про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду І інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів, керуючись положеннями статті 197 КАС України, вважає, що справу можливо розглянути в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, без фіксування судового засідання (частина 1 статті 41 КАС України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 01 квітня 2003 року між Федерацією дзюдо України та управлінням молоді та спорту Хмельницької обласної адміністрації укладено договір, відповідно до якого позивачу надано повноваження щодо розвитку дзюдо на території області, виключне право представляти дзюдо на національних та міжнародних змаганнях та організовувати змагання різного рівня.

26 січня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про співробітництво, відповідно до якого управління делегує Федерації дзюдо України повноваження щодо розвитку дзюдо та визнає Федерацію дзюдо України як єдину громадську організацію фізкультурно-спортивного спрямування.

Відповідно до повідомлення управління молоді та спорту Хмельницької ОДА від 26 вересня 2014 року № П-21 відповідачем розірвано Договір про співробітництво від 26 січня 2010 року у зв'язку з невиконанням умов вищевказаного договору та статутних зобов'язань.

Позивач вважає вказані дії відповідача неправомірними, а тому звернувся до суду.

Суд І інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що даний спір не є публічно-правовим, оскільки жоден з його учасників не є суб'єктом владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України. При цьому спірний договір про співробітництво фактично є договором про спільну діяльність та не є адміністративним договором.

Жодних владних управлінських функцій при укладенні договору відповідач не здійснював, оскільки сторони діяли, виходячи із принципу вільного волевиявлення.

Та обставина, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить даний спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суду не погоджується з висновками суду І інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

За змістом п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори, що виникають з приводу укладення, виконання, припинення, скасування чи визнання недійсними адміністративних договорів.

Згідно зі статтею 3 КАС адміністративний договір - це дво- або багатостороння угода, зміст якої становлять права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією зі сторін угоди. Для таких спорів характерна наявність відносин влади і підпорядкування, а для правочинів, укладених згідно із цивільним законодавством за участю суб'єкта владних повноважень, відносини ґрунтуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності.

Адміністративні договори відносяться до публічного права і, як правило, є договорами нормативного характеру, тобто відрізняються від інших договорів встановленням правил тривалої дії для широкого кола адресатів.

Так, предметом публічно-правового договору є відносини владного характеру, при чому лише ті з них, в яких допускається узгодження волевиявлення владних суб'єктів стосовно суб'єктів публічно-правового договору, якими є особи публічно-правових відносин, що наділені насамперед публічно-владними повноваженнями в адміністративному договорі. До них відносяться: органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи. Крім того, суб'єктами адміністративного договору можуть виступати такі суб'єкти, які не мають владних повноважень, але які можуть у публічно-правовій сфері бути носіями деяких владних функцій.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що адміністративний договір - це угода, укладена суб'єктами адміністративного права на підставі адміністративно-правових норм у загальнодержавних та інших публічних інтересах, правовий режим якої визначається змістом владних повноважень, носієм яких є обов'язково одна із сторін.

При віднесені договору до адміністративного необхідно враховувати такі ознаки:

1) обов'язковою стороною в ньому є суб'єкт владних повноважень (іншою стороною чи іншими сторонами можуть бути як суб'єкти владних повноважень, так й інші учасники правовідносин);

2) його змістом (предметом) є права та обов'язки сторін, пов'язані з реалізацією принаймні однією з них управлінських функцій суб'єкта владних повноважень;

3) суб'єкт владних повноважень, укладаючи відповідний договір, діє не для задоволення особистих потреб (як фізичної чи юридичної особи), а для задоволення публічних інтересів (потреб);

4) суб'єкт владних повноважень, як правило, при укладенні такого договору обмежений вимогами (процедурами), визначеними законодавством, як у частині вибору контрагента, так і в частині встановлення суттєвих умов договору;

5) суб'єкт владних повноважень укладає договір на реалізацію своєї адміністративної, а не цивільної правосуб'єктності (для адміністративної правосуб'єктності статус фізичної чи юридичної особи для суб'єкта владних повноважень не має значення);

6) суб'єкт владних повноважень укладає договір найчастіше на підставі рішення, прийнятого на виконання управлінського повноваження;

7) договір може містити умови, які не характерні для цивільних договорів, а спрямовані на успішне задоволення публічного інтересу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суду вважає, що Договір про співробітництво від 26 січня 2010 року є адміністративним договором в розумінні КАС України.

Таким чином, даний повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 199 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, а тому вона, на підставі пункту 4 частини 1 статті 204 КАС України, підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Федерації дзюдо Хмельницької області задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Полотнянко Ю.П.

Драчук Т. О.