Справа № 242/2412/13-а (2а/242/109/13)
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. м. Київ К/800/43058/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (далі - УПФУ в м. Селидове Донецької області) про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання права на пенсію на пільгових умовах. В обґрунтування вимог зазначала, що працювала на роботах із шкідливими умовами праці, у зв'язку з чим має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 100 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ). Проте, УПФУ в м. Селидове Донецької області відмовило їй у призначенні такої пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу. Вважаючи дії відповідача неправомірними, просила суд зобов'язати УПФУ в м. Селидове Донецької області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи пробовідбірником у 1981-1987 роках та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 19 листопада 2012 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними дії УПФУ в м. Селидове Донецької області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_4 та скасовано рішення УПФУ в м. Селидове Донецької області від 30 листопада 2012 року № 963 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_4 Зобов'язано УПФУ в м. Селидове Донецької області зарахувати ОСОБА_4 періоди її роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» з 16 лютого 1981 року по 26 лютого 1982 року, з 01 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня по 09 жовтня 1987 року до пільгового стажу за Списком № 2. Зобов'язано УПФУ в м. Селидове Донецької області призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах з 27 листопада 2012 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2013 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Скасовано рішення УПФУ в м. Селидове Донецької області від 30 листопада 2012 року № 963 «Про відмову в призначенні пенсії». Визнано протиправною бездіяльність УПФУ в м. Селидове Донецької області, щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_4 від 22 листопада 2012 року про призначення пенсії. Зобов'язано УПФУ в м. Селидове Донецької області розглянути заяву ОСОБА_4 від 22 листопада 2012 року про призначення пенсії, з прийняттям відповідного рішення в межах пенсійного законодавства, повноважною особою. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що рішення УПФУ в м. Селидове Донецької області від 30 листопада 2012 року № 963 «Про відмову в призначенні пенсії» прийнято в межах повноважень заступника начальника управління, а тому висновки апеляційного суду щодо відсутності порушення пенсійних прав позивача не відповідають принципам адміністративного судочинства.

УПФУ в м. Селидове Донецької області у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що професія пробовідбірника не передбачена Списком № 2 затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» (далі - постанова КМ СРСР №1173), а тому стаж роботи позивача за цією професією не підлягає зарахуванню до пільгового стажу. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що з 16 лютого 1981 року по 26 лютого 1982 року, з 01 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня по 09 жовтня 1987 року ОСОБА_4 працювала пробовідбірником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», що підтверджується копією трудової книжки та уточнюючими довідками про особливі умови праці.

22 листопада 2012 року позивач звернулася до УПФУ в м. Селидове Донецької області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону №1788-ХІІ.

Рішенням УПФУ м. Селидове у Донецькій області від 30 листопада 2012 року ОСОБА_4 відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу, оскільки професія пробовідбірника за якою вона працювала у 1981-1987 роках не передбачена Списком № 2, затвердженим постановою КМ СРСР №1173.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 має право на дострокове призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Скасовуючи рішення суду та частково задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що звернення позивача до суду є передчасним, оскільки рішення про відмову в призначенні пенсії прийняте неповноважною особою. Крім того, до матеріалів справи долучена ксерокопія не засвідченого судом рішення, що доводить неналежність доказів.

Проте з такими висновками погодитись неможливо.

Статтею 81 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що призначення та виплата пенсій здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За змістом частини 5 статті 45 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до пункту 3.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (далі - Положення №8-2), управління очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з неї начальником відповідного регіонального управління Фонду за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації та Фондом.

Начальник управління має заступників, які призначаються на посаду і звільняються з неї начальником відповідного регіонального управління Фонду.

При цьому, начальник управління розподіляє обов'язки між своїми заступниками (підпункт 13 пункту 3.2. Положення №8-2).

Наказом УПФУ в м. Селидове Донецької області від 01 листопада 2011 року №128 розподілено функціональні повноваження між начальником управління та його заступниками, згідно з додатком №3 до якого, заступник начальника УПФУ в м. Селидове Донецької області ОСОБА_5 має право підпису документів від імені управління, за виключенням документів, право підпису яких належить до повноважень начальника управління або, за його дорученням, має право підписувати і інші документи.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що право підпису рішень про відмову у призначенні пенсії належить виключно до повноважень начальника управління.

Крім того, обставини, за яких заступником начальника УПФУ в м. Селидове Донецької області приймалось оскаржуване рішення та умови за яких воно приймалось, судом апеляційної інстанції не досліджувались, а тому висновки апеляційного суду щодо відсутності повноважень у його заступника на підписання таких рішень є формальними і не підтверджуються доказами у справі.

Відповідно до частини 4 статті 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Отже, встановивши факт долучення судом першої інстанції до матеріалів справи незавіреної ксерокопії оскаржуваного рішення, апеляційний суд мав право самостійно витребувати оригінал цього рішення та або належним чином завірену копію, проте не усунув порушень допущених судом першої інстанції.

В силу положень частини 2 статті 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на те, що професія пробовідбірника була передбачена підрозділом «а» розділу ІІ Списку №2, затвердженого постановою КМ СРСР №1173, положення якого діяли у період роботи позивача.

Разом з тим, як видно із матеріалів справи, ОСОБА_4 працювала на збагачувальній фабриці, а тому право на призначення пільгової пенсії, вона має за умови, якщо професія пробовідбірника передбачена у переліку професій Розділу ІІІ «Агломерація та збагачування» цього списку.

Проте, перевіряючи рішення суду першої інстанції та скасовуючи його, суд апеляційної інстанції не перевірив правильність висновків суду щодо наявності цієї професії у Розділі ІІІ Списку № 2, що діяв у період роботи позивача на цій посаді.

Згідно із статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 2 статті 227 КАС України).

Враховуючи наведене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак