Справа № 809/187/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Справа № 809/187/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад" до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання протиправними дій щодо направлення повідомлення № 1141/04 від 19.09.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2015 року Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський завод "Промприлад" (надалі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (надалі - відповідач) про визнання протиправними дій щодо направлення повідомлення № 1141/04 від 19.09.2014 року.

Позов мотивовано тим, що відповідачем в порушення вимог пункту 1 частини 2 статті 92 Конституції України, пункту "а", "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пункту 1 статті 1, абзацу 4 пункту 1 статті 2, абзацу 3 пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" і Податкового кодексу України, безпідставно надіслано позивачу повідомлення за № 1141/04 від 19.09.2014 року, яким скеровано розрахунки на виплату та доставку пільгових пенсій по списках № 1 і № 2. Вважає, що з набранням чинності з 01.01.2011 року Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Податкового кодексу України в територіальних органів Пенсійного фонду України відсутні правові підстави надсилати повідомлення із вимогами відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. Такі витрати Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" до складу єдиного внеску не віднесено, обов'язку відшкодування вказаних витрат юридичними особами не встановлено, порядку застосування положень інших законів України, якими таке відшкодування було передбачено і які були прийняті до набрання чинності цим Законом, не передбачено. За таких обставин з 01.01.2011 року відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, не є загальнообов'язковим платежем, а вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо їх обов'язкової сплати, викладені в оскаржуваному повідомленні, є неправомірними.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, натомість позивачем 29.01.2015 року подано через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в дане судове засідання не з'явився. На адресу суду 05.02.2015 року подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

В поданому письмовому запереченні проти позову від 27.01.2015 року, відповідач зазначив, що оскаржуване повідомлення за № 1141/04 від 19.09.2014 року, яким скеровано розрахунки відшкодування позивачем витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списках №1 і №2, сформовані і скеровані Публічному акціонерному товариству "Івано-Франківський завод "Промприлад" відповідно до вимог чинної Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. Право територіальних органів Пенсійного фонду України надсилати такі повідомлення із розрахунками визначено вказаною Інструкцією, а обов'язок відшкодовувати такі витрати у зв'язку із виплатою і доставкою пенсій, призначених на пільгових умовах, платниками страхових внесків визначений пунктами "а", "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пунктом 1 статті 1, абзацом 4 пунктом 1 статті 2, абзацом 3 пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування". Також відповідач вважає, що, оскільки його право на направлення спірного повідомлення і відповідний обов'язок позивача у зв'язку із його отриманням, визначені Законами України та прийнятими на їх виконання підзаконними нормативно-правовими актами, то твердження позивача про відсутність з 01.01.2011 року обов'язку відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, і визнання дій відповідача у зв'язку з цим неправомірним, є безпідставним.

За таких обставин, відповідно до норм частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, а також відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративного позову в порядку письмового провадження, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський завод "Промприлад" 04.11.1996 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманих з офіційного веб-сайту технічного адміністратора вказаного реєстру: http://irc.gov.ua/ua. Позивач взятий на облік Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську надіслано позивачу повідомлення за № 1141/04 від 19.09.2014 року, яким скеровано розрахунки по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Даним листом до позивача доведено зведені суми фактичних витрат, які підлягають відшкодуванню до Пенсійного фонду України помісячно з 01.09.2014 року, а саме: по списку № 1 - 17773,67 грн., по списку № 2 - 23486,96 грн. та доплата за попередні періоди по списку № 2 - 1209,21 грн. (а.с. 7).

На час виникнення спірних правовідносин між позивачем і відповідачем Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) визначалися: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками, а також умови відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування по пенсіях, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", визначається Законами України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За змістом пункту 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Щодо обов'язку відшкодування пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає таке.

Згідно вимог пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, серед іншого, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" на обов'язкове державне пенсійне страхування, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, встановлено ставки збору в розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Щодо обов'язку позивача по відшкодуванню відповідачу пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", то він ґрунтується на таких нормах права.

Абзацами 1-6 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу 7 пункту 2 Прикінцевих положень вказаного Закону виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Суд, виходячи із системного аналізу вказаних вище приписів Закону зазначає, що відшкодуванню підприємствами та організаціями підлягають пенсії, призначені за пунктами "а", "б"-"з" відповідно до статті 13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З метою реалізації положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція), яка встановлює обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно вимог пункту 6.1. Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах:

- 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень коментованого вище Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

- 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно абзацу 1 пункту 6.7 вказаної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд зазначає, що обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на відповідача, позивач в свою чергу зобов'язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених відповідачем та до 25-го числа щомісячно. Підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, які надсилаються позивачу.

Також суд зазначає, що при розгляді даної справи, виходячи із змісту позовних вимог, судом не досліджується правомірність призначення пільгових пенсій пенсіонерам, по виплаченій пенсії яким відповідач вимагає від позивача її відшкодування.

Враховуючи коментовані норми Закону та підзаконних нормативно-правових актів, прийнятих на їх виконання, дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську при формуванні і направленні листа-повідомлення за № 1141/04 від 19.09.2014 року, яким позивачу скеровано розрахунки по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідають вимогам пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

З'ясовані вище судом обставини дають можливість дійти висновку про те, що призначена відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах пенсія, повинна відшкодовуватися підприємством позивача на підставі частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 2.1, 2.2 і 2.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України за № 11-2 від 27.06.2002 року (із змінами та доповненнями), основними завданнями Управління, серед іншого, є забезпечення у відповідному регіоні збору та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших коштів відповідно до законодавства, призначених для пенсійного забезпечення. Управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, організовує роботу підвідомчих управлінь Фонду в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах щодо: забезпечення збору та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій, інших коштів, що надходять до бюджету Фонду відповідно до законодавства; стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску, страхових внесків та інших платежів. Управління має право стягувати несплачені суми єдиного внеску, страхових внесків та інших платежів з їх платників.

Змістовний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що Пенсійний Фонд України та його структурні підрозділи на місцях, вправі скеровувати підприємствам, вимоги про відшкодування понесених витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", по колишнім або дійсним працівникам таких підприємств, які відпрацювали в них відповідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці та досягли визначеного віку.

Суд переконаний, що таке право Пенсійного Фонду України та його структурних підрозділів на місцях випливає з покладених на них завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про пенсійне забезпечення і є невід'ємною частиною передбаченого законом права забезпечувати збирання та акумулювання страхових внесків із підприємств, на яких законом покладений обов'язок їх сплачувати.

Відтак суд приходить до висновку, що Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську діяло правомірно при формуванні і скеруванні позивачу оскаржуваного листа-повідомлення із розрахунками фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за № 1141/04 від 19.09.2014 року.

Посилання представника позивача на ту обставину, що з моменту набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах до складу єдиного внеску не віднесено, не обґрунтовують позовних вимог, оскільки відшкодування зазначених витрат здійснюється на підставі і в порядку, визначеному нормами Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, які є чинними, а їх дія не суперечить Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

За вказаних вище обставин і висновків заявлений адміністративний позов є безпідставним, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 05.02.2015 року.