Справа № 821/4388/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4388/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Багненко Т.В.

за участю: представника позивача - Романович С.В.

представників відповідача - Ляха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Скадовської міської ради Херсонської області до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування пп.2.1. п.2 та п.4 вимоги "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Скадовської міської ради" від 14 жовтня 2014 року №21-08-14-15/5594, -

встановив:

06 листопада 2014 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Скадовської міської ради Херсонської області (далі - позивач, Міська рада) до Державної фінансової інспекції в Херсонській області (далі - відповідач, ДФІ) з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування пп.2.1. п.2 та п.4 вимоги "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Скадовської міської ради" від 14 жовтня 2014 року №21-08-14-15/5594, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати пп.2.1. п.2 вимоги Державної фінансової інспекції в Херсонській області «Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Скадовської міської ради» в частині вказаної суми 131400,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати п.4 вимоги "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Скадовської міської ради".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, з урахуванням уточнення позовної вимоги. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що спірні пункти вимоги не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи. Так, пп.2.1. п.2 передбачає, що Міській раді слід «…звернутись до комунального підприємства «Водне господарство» щодо перерахування частини чистого прибутку до загального фонду міського бюджету на суму 131400,00 грн. В разі відмови щодо перерахування коштів, сягнути їх з підприємства в судовому порядку». Бюджетом м. Скадовськ на 2014 рік не було передбачено сплату до загального фонду міського бюджету частини чистого прибутку. Листом Міністерства доходів і зборів України від 13 листопада 2013 року №24082/7/99-99-19-03-02-17, зазначено, що за відсутності затверджених порядку та нормативів відрахування частини чистого прибутку (доходу) комунальними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями таке відрахування не здійснюється. Пункт 4 спірної вимоги передбачає, що «міською радою в порушення п.1 Інструкції №59 зайво нараховано та сплачено коштів за відрядження (добові та відшкодування проїзду) особі, що не є штатним працівником міської ради на загальну суму 2067,74 грн., що призвело до завищення фактичних та касових видатків формі «Звіт про виконання загального фонду кошторису установи»… в зв'язку з чим Скадовській міській раді необхідно провести роботу щодо відшкодування ОСОБА_4 коштів за відрядження (добові та відшкодування проїзду) на загальну суму 2067,74 грн.». З посиланням на Податковий кодекс України (далі - ПК України), Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» обґрунтовує правомірність своїх вимог. Все це на думку позивача є підставами для постановлення судового рішення про визнання протиправними та скасування пп.2.1. п.2 та п.4 вимоги "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Скадовської міської ради" від 14 жовтня 2014 року №21-08-14-15/5594.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях від 09 грудня 2014 року. З посиланням на висновки викладені в акті ревізії міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Скадовської міської ради за період з 01.05.2010 по 31.07.2014 року, обґрунтованість спірної вимоги. Відповідач мотивує свою позицію нормами ПК України, Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон (затверджена Наказом Міністерства фінансів України №59 від 13 березня 1998 року). Все це на думку відповідача є підставами для залишення позовної заяви без задоволення.

Розглянувши надані сторонами документи, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові та доводи відповідача викладені в запереченні на адміністративний позов, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Херсонській області на ІІІ квартал 2014 року проведено ревізію міського бюджету та фінансово-господарської діяльності в Скадовській міській раді за період з 01.05.2010 року по 31.07.2014 роки, за наслідками якої складено акт ревізії від 19.09.2014 року № 08-17/37.

В ході ревізії встановлено, що рішенням сесії міської ради про місцевий бюджет на 2011-2013 роки було передбачено, що господарські організації, які належать до спільної власності територіальної громади міста, сплачують до загального фонду місцевого бюджету частину чистого прибутку (доходу) у розмірі 15 відсотків. Враховуючи вимоги ст.102 ПК України за період з 01.09.2011 року по 31.07.2014 року в порушення ст. 17 Закону №280, в частині недостатнього контролю за підприємствами, установами, організаціями, що перебувають у комунальній власності міста Скадовська, загальним фондом міського бюджету за кодом доходів 21010302 «Частина чистого прибутку унітарних комунальних підприємств та їх об'єднань, що виплачується до відповідного бюджету» недоотримано коштів від сплати комунальними підприємствами та їх об'єднаннями частини чистого прибутку на загальну суму 183600,00 грн. В зв'язку з чим Міській раді необхідно звернутися до КП «Водне господарство» щодо перерахування частини чистого прибутку до загального фонду міського бюджету на суму 131400,00 грн., в разі відмови щодо перерахування коштів, стягнути їх з підприємства в судовому порядку (пп.2.1. п.2 вимоги "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Скадовської міської ради" від 14 жовтня 2014 року №21-08-14-15/5594).

Міська рада на виконання даного пункту вимоги звернулась до КП «Водне господарство» з вимогою перерахувати до загального фонду міського бюджету наведені кошти. Однак в ході опрацювання даного питання виявилось, що належна до сплати сума становить 51915,00 грн. Підприємство погодилось сплатити ці кошти, перерахувавши їх рівними частинами в листопаді-грудні 2014 року.

На момент розгляду справи, доказів перерахування цих коштів сторони суду не надали.

Ревізією дотримання законодавства в частині відшкодування витрат на відрядження та інших витрат, проведених за рахунок підзвітних коштів встановлено, що Міською радою проведено виплату коштів за відрядження (добові та кошти за проїзд) особі, яка не є штатним працівником міської ради. Розпорядженням міського голови Гавриша О.В. від 30.08.2010 року № 72-к було направлено у відрядження до м. Новополоцька (Білорусь) директора Скадовського районного будинку культури, депутата міської ради ОСОБА_4. В подальшому на підставі авансового звіту від 09 вересня 2010 року №122 останньому було виплачено кошти на загальну суму 2067,74 грн. Дана особа не є працівником міської ради, в штатному розписі на 2010 рік посада «директор районного будинку культури» або «депутат Скадовської міської ради» відсутня. В зв'язку з чим, Міській раді необхідно провести роботу щодо відшкодування ОСОБА_4 коштів на відрядження (добові та відшкодування проїзду) на загальну суму 2067,74 грн. (п.4 вимоги "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Скадовської міської ради" від 14 жовтня 2014 року №21-08-14-15/5594).

Позивач зазначає, що відповідно до ст.ст. 10, 45, 49, 64 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат відноситься до складу міської ради, інші витрати, пов'язані з депутатською діяльністю, відшкодовуються за рахунок відповідного місцевого бюджету.

Правомірність пп.2.1 п.2, п.4 вимоги "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Скадовської міської ради" від 14 жовтня 2014 року №21-08-14-15/5594 є предметом судового розгляду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68 Конституції).

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, акт ревізії - це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

Пункт 35 цього Порядку передбачає, що акт ревізії складається зі вступної та констатуючої частин.

У констатуючій частині наводиться інформація про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням того, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, а також висновок про наявність або відсутність порушень законодавства.

Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Пункти 45, 46 вказаного Порядку визначають, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В даному випадку законодавець поділяє повноваження ДФІ здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень та процедуру звернення до суду в інтересах держави при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява N 30856/03§43) суд наголошує, що «вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування ... Функція роз'яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам».

З наведеного суд дійшов висновку, що обов'язковими для виконання є не всі без винятку вимоги ДФІ. Для того щоб підпадати під визначення ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимога повинна відповідати ознакам законності, тобто ґрунтуватись на нормах законодавства.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведені норми закріплюють за ДФІ право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Суд звертає увагу сторін, що спірні пункти містять інформацію про завдані збитки та містять суму таких збитків 131400,00 грн. та 2067,74 грн. відповідно.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, ДФІ пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом ДФІ, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вимог частини 3статті 160 КАС України, в судовому засіданні 10 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Скадовської міської ради Херсонської області до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування пп.2.1. п.2 та п.4 вимоги "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Скадовської міської ради" від 14 жовтня 2014 року №21-08-14-15/5594 - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 13 лютого 2015 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 9.3.