Справа № 460/1143/14-а, 2а-460/167/14-а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Справа № 876/11680/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року у справі №460/1143/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

14.04.2014р. начальник Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі - Управління), просила визнати незаконним Наказ Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 16.01.2014р. №22-К про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та скасувати його; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50% посадового окладу з врахуванням доплат за ранг посадової особи місцевого самоврядування та надбавки за вислугу років, за період часу видання наказу та вступу рішення суду в законну силу.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 25.11.2014р. позов задоволено частково: визнано незаконним та скасовано Наказ начальника Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 16.01.2014р. №22-К про притягнення Начальника Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Яворівського районного суду Львівської області від 25.11.2014р. в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачку притягнено до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме за систематичне невиконання доручень начальника Управління та порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку. Підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності стали неготовність до наради начальника Управління 09.01.2014р. та відсутність на робочому місці в робочий час 08.01.2014р. З вказаних питань порушення трудової дисципліни відібрано письмові пояснення з яких вбачається, що факт вчинення вказаних порушень ОСОБА_2 визнає. Кожне із вказаних порушень трудової дисципліни, які були підставою для оголошення догани, є як порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку, так і порушенням трудової дисципліни в цілому. 16.01.2014р. Управлінням видано Наказ №22-к яким ОСОБА_2 оголошено догану та скасовано надбавку за високі досягнення у праці. Враховуючи вказане, висновки суду щодо скасування оскаржуваного Наказу є такими, що не відповідають обставинам справи. При цьому, судом першої інстанції не зазначено, яку норму права порушив відповідач оголошуючи догану та на підставі якої правової норми спірний наказ Управління скасовано судом.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, позивачка в судове засідання не з'явилася, повноважного представника не забезпечила, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, що у відповідності до вимог ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працює на посаді начальника Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та є посадовою особою місцевого самоврядування (9 ранг в межах п'ятої категорії посад).

16.01.2014р. начальником Управління Федорович Н. прийнято Наказ №22-К «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.», відповідно до якого за неналежне виконання посадових обов'язків, а саме: систематичне невиконання доручень начальника управління соціального захисту та порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, та, враховуючи письмові пояснення ОСОБА_2 від 09.01.2014р., 11.01.2014р., відповідно до Положення про Управління, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 27.10.2006р. №1219, ст.ст. 147-149 Кодексу законів про працю України наказано оголосити позивачці догану і скасовано надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50% посадового окладу з врахуванням доплати за ранг посадової особи місцевого самоврядування та надбавки за вислугу років.

Вважаючи вказаний наказ незаконним ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» від 21.05.1997р. № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначає Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001р. № 2493-III (далі - Закон України №2493-III).

Відповідно до ст.2 Закону України №2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до положень ст.8 вказаного Закону України до основних обов'язків посадових осіб місцевого самоврядування належать додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; сумлінне ставлення до виконання службових обов'язків, ініціативність і творчість у роботі.

Частиною 3 ст.7 Закону України №2493-III встановлено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2493-III встановлено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII конкретні обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції.

Відповідно до п.24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робочих і службовців підприємств, установ та організацій, затверджених Постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.07.1984р. № 213, порушення трудової дисципліни це невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків.

Посадові обов'язки ОСОБА_2, начальника Личаківського відділу соціального захисту Управління, визначено у Положенні про Личаківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Посадовою інструкцією начальника Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (а.с.16-23).

Пунктом 1.1 Посадової інструкції начальника Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради встановлено, що начальник відділу призначається і звільняється з посади начальником управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради у відповідності з вимогами Закону України «Про місцеве самоврядування» та підпорядковується безпосередньо начальнику управління.

Відповідно до п.2.2 та п.2.13 вказаної Посадової інструкції начальник відділу організовує відповідно до функціональних завдань, покладених на відділ, розробку проектів, програм, аналітичних матеріалів, комплексних заходів, пропозицій тощо. Виконує доручення начальника управління соціального захисту.

Розділом 4 Посадової інструкції передбачено відповідальність начальника відділу за: неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань та обов'язків, бездіяльність або невикористання наданих йому прав, порушення норм етики поведінки державного службовця та обмежень, пов'язаних з прийняттям на державну службу та її проходженням, правомірність роз'яснень і консультацій, що надавались, неналежне ведення діловодства, схоронності документів і майна відділу.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 Положення про Личаківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради начальник Відділу здійснює керівництво діяльністю відділу, несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ завдань, визначає ступінь відповідальності заступників та працівників відділу.

З матеріалів справи вбачається, що підставою видачі Наказу №22-К стало неналежне виконання посадових обов'язків, а саме: систематичне невиконання доручень начальника Управління та порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку. При цьому враховано пояснення ОСОБА_2 від 09.01.2014р. та 11.01.2014р.

Письмові пояснення від 11.01.2014р. дано позивачкою на виконання Доручення начальника Управління від 11.01.2014р. щодо неготовності до наради начальника Управління 09.01.2014р. по підведенню підсумків виконання доручення першого заступника міського голови №1101-215/49 від 13.12.2013р. в частині невиконання (неналежного виконання) доручень начальника Управління №4-2605-9 від 09.01.2014р. та №2605-42 від 17.12.2013р., а саме: відсутності опрацьованих спільно із районними адміністрації критеріїв вибору боржників для подання пропозицій надання цільової допомоги на погашення заборгованості за ЖКП, та щодо причин відсутності комісійного розгляду проблемних питань сімей-боржників, які потребують соціального захисту відповідно до доручень начальника управління за формою доведеною дорученням начальника управління соціального захисту №2605-3 від 22.10.2013р. (а.с.4).

З наявної в матеріалах справи копії Доручення начальника Управління №2605-3 від 22.10.2013р. вбачається, що начальникам відділів соціального захисту доручено подати інформацію щодо визначеного кола питань у таблиці за доведеною формою (а.с.25).

Відповідно до Протоколу наради управління соціального захисту від 09.01.2014р. №1 ОСОБА_2 надано списки сімей-боржників без зазначення категорій сімей, які потребують цільової допомоги у погашенні заборгованості по ЖКП. При цьому відповідно до наданих списків відділом до 09.01.2014р. не було проведено жодної спільної наради з представниками райадміністрацій, ЛКП, Центру зайнятості, Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо розгляду проблемних питань (а.с.31-33).

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 11.01.2014р. щодо вказаного встановлено, що на нараду начальника Управління, яка відбулась 09.01.2014р., було надано опрацьовані спільно із районними адміністраціями критерії вибору боржників для подання пропозицій надання цільової допомоги на погашення заборгованості за ЖКП у «Word-варіанті». Після зауважень щодо форми подання інформації, дані списки були наданні у табличній формі; щодо комісійних обстежень, розглядів проблемних питань сімей-боржників, то дану інформацію опрацьовують щоп'ятниці о 12.00 год. у приміщенні Личаківської РДА, де відбувається комісійний розгляд питань сімей-боржників на яких обов'язково присутній представник відділу соціального захисту.

Аналіз вимог чинного законодавства та матеріалів справи дає можливість колегії суддів дійти висновку, що позивачкою порушено вимоги зазначених Посадової інструкції та Положення в частині належного та своєчасного виконання доручень начальника Управління (покладених на позивачку трудових обов'язків).

Відповідно до ст.142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

В матеріалах справи наявні Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, які (відповідно до п.1.2 цих Правил) поширюються на посадових осіб, які працюють в системі органів місцевого самоврядування взагалі та управлінні соціального захисту зокрема, та в установах, що належать до сфери соціального захисту і підконтрольні управлінню (а.с.101 - 104).

Розділом п'ятим вказаних Правил для працівників Управління встановлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями - субота і неділя. Робочий час починається з 9 години ранку. Перерва на обід з 13 години до 13 години 45 хвилин. Кінець робочого дня - о 18 годині, а в п'ятницю - відповідно до табеля-календаря, затвердженого розпорядженням міського голови. Залишення працівником робочого місця без дозволу безпосереднього керівника не допускається.

ОСОБА_2 09.01.2014р. подано начальнику Управління письмові пояснення щодо відсутності на робочому місці з 9.00 год. по 9.40 год. 08.01.2014р.: така відсутність пояснюється участю у богослужіннях під час величних релігійних свят, та як зазначено у поясненнях «з дозволу начальника Управління».

Проте, до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження того, що розпорядчим документом начальника Управління працівникам, в тому числі позивачці, було дозволено приймати участь у богослужіннях під час величних релігійних свят, що розцінюється колегією суддів не інакше, як порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до положень ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до п.30 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку при застосуванні стягнення повинні враховуватись тяжкість вчиненого порушення, обставини, за яких таке вчинено, попередня робота та поведінка працівника.

З доданих відповідачем документів вбачається, що позивачкою неодноразово давались письмові пояснення щодо порушення нею правил внутрішнього трудового розпорядку та не належного виконання доручень безпосереднього керівника.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що системність при вчиненні дій (бездіяльності), які порушують трудову дисципліну, як підстава застосування стягнення до працівника, законодавчо не встановлена, а тому покликання суду першої інстанції на недоведеність порушень позивачкою своїх трудових обов'язків та їх системності, в тому числі порушень правил внутрішнього трудового розпорядку, не відповідає законодавчим приписам, а тому такі висновки суду є помилковими.

Відповідно до ч.1 ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлено ст.149 КЗпП України, згідно з якою до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається із матеріалів справи, зазначені вище норми, які регулюють порядок накладення дисциплінарного стягнення, відповідачем дотримано. Зокрема, встановлено факти порушення трудової дисципліни, обставини за яких такі вчинено, враховано попередню поведінку позивачки, відібрано письмові пояснення щодо встановлено, а також ознайомлено з Наказом №22-К від 16.01.2014р. під розписку.

Враховуючи вказані законодавчі положення, а також обставини справи, колегія суддів приходить до переконання, що оскільки ОСОБА_2 не своєчасно та неналежно виконала доручення начальника Управління та була відсутньою на робочому місці в робочий час без дозволу начальника Управління, чим порушено трудову дисципліну, а тому наявні підстави для застосування до позивачки догани як заходу стягнення, встановленого ст.147 КЗпП України.

Аналіз норм чинного законодавства та встановлених обставин у справі дає можливість колегії суддів прийти до переконання, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо не доведеності порушення позивачкою своїх трудових обов'язків та не встановлення порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, що є підставою відмови в задоволенні позову.

Оскільки позивач не оскаржує постанову суду в частині відмови в позові, а тому в силу приписів ст.195 КАС України, така відмова не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення та є підставою постанову суду скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року у справі №460/1143/14-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш

Повний текст Постанови виготовлено 14.02.2015р.