Справа № 802/4290/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4290/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Слободянюк М.В.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

представник позивача: Постоєнко Л.В.

представника відповідача: Бабія Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2014 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Олімп Поділля" (далі - позивач) до Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.12.2014 видане відповідачем та застосоване до позивача.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.01.2015 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги поданої позивачем.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що протягом періоду з 19 листопада по 25 листопада 2014 року посадовою особою відповідача проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій із ТОВ "Матадор", за період з 01.11.2011 по 30.11.2014.

Результати проведеної перевірки знайшли своє відображення в акті №20/22/35746455 від 02.12.2014.

Згідно висновків, викладених у зазначеному акті, в ході перевірки встановлено порушення позивачем п. 14.1.191, п.14.1 ст. 14, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 36833 грн., в тому числі за листопад 2011 року на суму 36833 грн.

Підставою для вищенаведених висновків відповідача слугувало те, що до них надійшов акт складений ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська № 7200/224/31820299 від 21.12.2012 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ "Матадор" () під час здійснення господарських відносин з ТОВ "Інфотерм" () за червень 2011 року, ТОВ "Олімп" () за вересень 2011 року, ПП "СВ Гермес" () за березень 2011 року, ПВП "Форест" () за червень 2011 року, ТОВ "Кафепродакшин" () за січень 2011 року, ТОВ "Пасіфік" () за вересень 2011 року, БПП "Сура" () за вересень 2011 року, ТОВ "Хімагросервіс" () за листопад 2011 року, яким встановлено відсутність у ТОВ "Матадор" виробничого обладнання, складський та торговельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності, що на думку Козятинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області свідчить про неспроможність здійснювати контрагентом ТОВ "Матадор" ті господарські операції, які відображені в обліку суб'єкта господарської діяльності - платника податку на додану вартість.

На підставі даних висновків Козятинською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області 09.12.2014 прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 36833 грн. за основним платежем та на 9208 грн. за штрафними санкціями, а всього на суму 46041,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими в ході судового розгляду документами підтверджується реальність договірних відносин між ПП "Олімп Поділля" та ТОВ "Матадор". Підстав вважати проведену господарську операцію такою, що не мала реального товарного характеру в суду не має, а доказів протилежного відповідачем надано не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Щодо господарської операції позивача з ПП "Метпромізол", то варто зазначити наступне.

21 листопада 2011 року між позивачем та ТОВ "Матадор" було укладено договір №40/11 про поставку високовольтного обладнання, а саме трансформаторів та трансформаторного обладнання.

На виконання умов укладеного договору ТОВ "Матадор" було здійснено поставку позивачу трансформаторів марки ТМ250/6/0,4Y/Z (2 шт.), ТМ100/10 (5 шт.), ТМ160/10 (6 шт.) на загальну суму 221000,00 грн.

Так, реальність здійснення господарської операції підтверджується наданими до матеріалів справи первинними документами, а саме: податковою накладною 372 від 21.11.2011, накладною № 1231 від 21.11.2011, товарно-транспортною накладною № 48 від 21.11.2011. Розрахунки за вказану продукції були проведені з ТОВ "Матадор" в повному обсязі, про що свідчать банківські виписки Калинівського відділення ПАТ КБ "Хрещатик" від 21.11.2011 на суму 11000 грн., від 22.11.2011 на суму 18000 грн., від 05.12.2011 на суму 10000 грн., від 14.12.2011 на суму 182000 грн.

Придбане обладнання було належним чином оприбутковане ПП "Олімп Поділля", про що свідчать картки бухгалтерського обліку по рахунку 281.

Окрім цього, позивач в подальшому використовував вищезазначене високовольтне обладнання у своїй господарській діяльності, шляхом його реалізації іншим суб'єктам господарювання, а саме: ТОВ "Інвесткомплектенерго" згідно договору постачання №26/11 від 23.05.2011 та ПП "Севелектромонтаж - 464" згідно договору постачання №27/11 від 14.06.2011 Проведення господарських операцій із вказаними контрагентами підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме: по ТОВ "Інвесткомплектенерго" - видатковою накладною № 129 від 14.12.2011, актом прийому-передачі матеріалів та документів № 39 від 14.12.2011, товарно-транспортними накладними № 40 та 46 від 14.12.2011; по ПП "Севелектромонтаж-464" - видатковою накладною № 127 від 19.12.2011, актом прийому-передачі матеріалів та документів № 37 від 19.12.2011, копією довіреності № 648 про отримання ТМЦ.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПКУ України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно із п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Згідно із п. 201.1 ст. 201 ПК України податкова накладна повинна містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи-продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Пунктами 201.6, 201.8, 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна є податковим документом і підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку.

Отже, в разі видачі покупцю контрагентом, який зареєстрований як платник ПДВ, податкових накладних з усіма необхідними реквізитами, визначеним законом, такий покупець має право на включення цього податку до складу податкового кредиту за звітній податковий період.

З аналізу наведених вище норм випливає, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Однак, наявність лише податкової накладної не є підставою для формування податкового кредиту. Для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту необхідна наявність і інших первинних документів, які б свідчили про реальність такої господарської операції.

При цьому доводи податкового органу викладені в апеляційній скарзі про те, що надана товарно-транспортна накладна № 48 від 21.11.2011 заповнена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки у ній відсутній штамп та код ЄДРПОУ перевізника, не вказана посада та ПІБ особи, що здала товар для перевізника, відсутній підпис та ПІБ особи, що дозволила відпуск товару, не вказаний номер та дата доручення на отримання товару, не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Правилами ведення податкового обліку не передбачено обов'язковості ведення і зберігання ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом для підтвердження обставин щодо правомірності віднесення до складу податкового кредиту придбаних позивачем ТМЦ.

Згідно Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III та Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 № 128/2568, обов'язок щодо наявності товарно-транспортної накладної покладено на перевізника та його водія. Згідно даним Наказом, він врегульовує відносини між власниками автотранспорту, як перевізниками, з однієї сторони та вантажовідправниками і вантажоодержувачами, як замовниками, з другої сторони, і має відношення до податкового законодавства лише в частині дослідження транспортних витрат, які об'єктом перевірки не являлися. Відсутність же певних реквізитів товарно-транспортної накладної, про які йде мова в акті перевірки, не позбавляє даний документ юридичної сили та доказовості, та не є підставою для невключення до складу податкового кредиту понесені позивачем витрати та придбання у ТОВ "Матадор" товарно-матеріальних цінностей.

Відсутність деяких реквізитів у товарно-транспортній накладній не є підставою для невключення податкового кредиту. Зазначене включення здійснене на підставі відповідних накладних (згідно законодавства), які є первинними документами у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV та відповідають її вимогам.

Стосовно твердження відповідача про те, що в позивача відсутні документи, які б підтверджували якість та походження придбаних у ТОВ "Матадор" трансформаторів то варто зазначити наступне. Як зазначив у судовому засіданні представник позивача, ПП "Олімп Поділля" як і ТОВ "Матадор" не є виробниками відповідної продукції, а здійснювали лише реалізацію вказаного товару, який не являвся новим, а тому сертифікати про його походження у них відсутні. Крім того, протоколи вимірювання і випробування силового трансформатора, технічні паспорти та протоколи аналізу масла були передані ПП "Олімп Поділля" наступним покупцям відповідних трансформаторів - ТОВ "Інвесткомплектенерго" та ПП "Севелектромонтаж-464" згідно актів прийому-передачі № 39 від 14.12.2011р. та № 37 від 19.12.2011 відповідно.

Разом з тим щодо посилання податкового органу на неспроможність здійснити ТОВ "Матадор" ті операції які відображені в обліку суб'єкта господарської діяльності, в силу недостатності у нього трудових ресурсів, виробничих потужностей, управлінського та технічного персоналу, складських приміщень та транспортних засобів, оскільки вказані обставини не підтверджують відсутність наміру у сторін на досягнення правових наслідків, обумовлених укладеними договорами, то колегія суддів зазначає, що вказані обставини є лише припущеннями неможливості настання таких наслідків.

Висновки акту перевірки складеного ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська № 7200/224/31820299 від 21.12.2012 року, які були взяті до уваги Козятинською ОДПІ при проведенні позапланової перевірки ПП "Олімп Поділля", стосуються фінансово-господарської діяльності ТОВ "Матадор" () з певними суб'єктами господарювання (а.с. 13, 14), в переліку яких підприємства позивача не має, а отже відношення до господарських операції, що є предметом судового дослідження по даній справі, акт перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська не має.

Податковий кодекс України не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Неможливість встановлення сплати продавцем податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на формування податкового кредиту, якщо він виконав усі передбачені законом умови і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.10.2010 року та 31.01.2011 року і повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні від 22.01.2009 "Булвес" АД проти Болгарії".

В свою чергу, невиконання контрагентом своїх обов'язків перед бюджетом не може бути підставою для неможливості формування податкового кредиту на підставі господарських операцій інших суб'єктів господарювання, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому до відповідальності може бути притягнутий лише порушник, яким у даному випадку позивач не є.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо документального підтверджується реальності договірних відносин між ПП "Олімп Поділля" та ТОВ "Матадор". Підстав вважати проведену господарську операцію такою, що не мала реального товарного характеру відповідачем до суду не надано.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 17 лютого 2015 року .

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.