Справа № 804/2088/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2015 р. Справа № 804/2088/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Олійника В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Марганецького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до Марганецького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні 10.07.2014 року. Наказом Центру № НТ140724 від 24.07.2014 року ОСОБА_1, з 24.07.2014 р. був наданий статус безробітного.
Однак з витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 з 18.06.2001 року зареєстрована як приватний підприємець.
У заявах про надання статусу безробітного від 04.10.2011 р., 09.10.2012 р., 24.07.2014 р. ОСОБА_1, вказала, що не є суб'єктом підприємницької діяльності.
Тобто при реєстрації в центрі зайнятості відповідач надавав недостовірні дані, а саме приховав факт зареєстрованої підприємницької діяльності з 18.06.2001 р.
Загалом відповідачу в період з 2011 р. по 2015 р. було виплачено 23 090,34 грн.
Відповідачу було надано під особистий підпис лист № 35 від 06.01.2015 р. про повернення виплачених коштів, але добровільно кошти остання не повернула, що й стало приводом для звернення до суду.
На адресу суду 13.02.2015 року від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову.
В запереченнях відповідач зазначає, що прийнятий наказ №37 про відшкодування коштів на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття був прийнятий необґрунтовано, з порушенням статей Закону України «Про зайнятість населення». Згідно ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються особи віком від 15 до 70 років, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готові та здатні приступити до роботи.
На момент отримання статусу безробітного з 04.11.2011 р. по 02.07.2012 р.; з 09.10.2012 р. по 02.01.2013 р.; з 24.07.2014 р. по 31.12.2014.р. доходи, як джерела існування, у ОСОБА_1 були відсутні, що підтверджується копією Форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу) Пенсійного фонду України.
Згідно п.7. Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу № 198 від 20.03.2013 р. статус підприємця, який не отримує доходи, як джерела існування, не може бути перешкодою для визнання ОСОБА_1 безробітною, а не повідомлення даних про свій статус підставою позбавлення статусу безробітної та повернення вже виплачених компенсацій.
У зв'язку з відсутністю декларацій про Доходи за період з 2011 р. по 2014 рік підтверджується той факт, що діяльність в статусі підприємця не велась і доходів від підприємницької діяльності не має, що давало право вважати ОСОБА_1 безробітною без порушень чинного законодавства.
Згідно п.5. Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20.03.2013 р. до державної служби зайнятості можуть звертатися всі незайняті громадяни, які бажають працювати, а також зайняті громадяни, які бажають змінити професію або місце роботи, влаштуватися на роботу за сумісництвом чи у вільний від навчання час.
Таким чином, згідно цього Порядку ОСОБА_1 і була зареєстрована та наданий статус безробітної.
У зв'язку з викладеним відповідач заперечує проти повернення допомоги по безробіттю у сумі 23 090 грн. 34 коп.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 - відповідач 10.07.2014 р. звернулась до Марганецького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні.
Наказом Центру № НТ140724 від 24.07.2014 року відповідачу з 24.07.2014 р. був наданий статус безробітного відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та з 31.07.2014 р. призначена допомога по безробіттю відповідно ст. 22, ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
До Марганецького центру зайнятості 29.12.2014 року надійшов запит з управління Пенсійного фонду щодо періодів перебування ОСОБА_1 на обліку в центрі зайнятості та надана інформація, що ОСОБА_1 з 18.06.2001 року зареєстрована як приватний підприємець.
Позивачем було надіслано запит на який надано витяг з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яким підтверджено, що ОСОБА_1 з 18.06.2001 року зареєстрована як приватний підприємець.
В результаті проведених заходів складено акт №2 «Розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 06 січня 2015 року.
Відповідно вказаного акту ОСОБА_1 перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна, в періоди з 27.09.2011 року по 02.07.2012 року - отримала допомогу по безробіттю в сумі - 16 795,80 грн.; з 02.10.2012 року по 22.01.2013 року - отримала допомогу по безробіттю в сумі - 1 561,80 грн.; з 10.07.2014 року по 06.01.2015 року - отримала допомогу по безробіттю в сумі - 4 732,74 грн. Разом 23 090,34 грн.
У заявах про надання статусу безробітного від 04.10.2011 р., від 09.10.2012 р., 24.07.2014 р. ОСОБА_1, вказала, що не є суб'єктом підприємницької діяльності.
Тобто при реєстрації в центрі зайнятості відповідач надавав недостовірні дані, а саме приховав факт зареєстрованої підприємницької діяльності, а саме реєстрації з 18.06.2001 р. як фізичної особи-підприємця.
На підставі акту №2 позивачем винесено наказ № 37 від 06.01.2015 року про відшкодування коштів на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VI від 05.07.2012 р. зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.
Згідно ст. 4 Закону №5067-VI, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 р. фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30.12.2014 р. відповідач дійсно зареєстрована як фізична особа-підприємець з 16.08.2001 року. Відомості щодо припинення фізичної особи-підприємця відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-III від 02.03.2000 р. застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону № 1533-III сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідач у своїх запереченнях посилається на те, що не отримувала доходи як фізична особа-підприємець, а тому вважає, що була безробітною і мала право на отримання допомоги. Суд не може прийняти дане твердження до уваги, оскільки в Законі України «Про зайнятість населення» чітко визначено, що до зайнятого населення також належать особи які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідач забезпечує себе роботою самостійно, так як є фізичною особою-підприємцем. В даному випадку не має значення отримує вона доходи чи ні.
Отже, відповідач при реєстрації в центрі зайнятості відносився до категорії зайнятого населення.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови реєстрації в центрі зайнятості, надання статусу безробітного, призначення, нарахування та виплати допомоги по безробіттю, внаслідок чого під час перебування на обліку у Марганецькому міському центрі зайнятості ОСОБА_1 незаконно отримала допомогу по безробіттю в сумі 23 090,34 грн.
Відповідачу під підпис надавався лист № 35 від 06.01.2015 р. з вимогою повернути кошти, але відповідач добровільно кошти не повернув.
У зв'язку з цим суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 14 лютого 2015 року. Суддя З оригіналом згідно. Помічник суддіВ.М. Олійник В.М. Олійник Е.Г. Лоба