Справа № 803/1065/13-а
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 р. Справа № 876/9199/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Гелецького П. В.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Денисюка О. О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Луцької міської виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2013 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_3 до Луцької міської виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення Луцької міської виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 1/07010 від 10 січня 2013 року в частині застосування фінансової санкції у розмірі 3170,16 грн. та постанови Луцької міської виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 127 від 04 січня 2013 року в частині застосування штрафу на суму в розмірі 136,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що порушення, констатоване в акті перевірки, є малозначним, а тому застосування штрафних санкцій є неправомірним.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що висновки відповідача про те, що позивачем було невірно обраховано розмір допомоги по вагітності та пологах є підставними.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом при прийнятті постанови не дотримано норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

29 жовтня 2012 року Луцькою міською виконавчою дирекцією Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності розпочато проведення позапланової перевірки достовірності нарахування, цільового витрачання та своєчасності повернення коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

30 жовтня 2012 року проведення перевірки призупинено до проведення територіальною державною інспекцію з питань праці у Волинській області перевірки підприємця ОСОБА_3 щодо додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт від 18 грудня 2012 року.

Вищезазначеним актом встановлено, що у трудових відносинах з позивачем перебувало два продавці. ОСОБА_4 працювала продавцем непродовольчих товарів з 05 березня 2012 року на підставі трудового договору з посадовим окладом 580 грн. (0,5) ставки на місяць, з 01 жовтня 2012 року розмір оплати праці згідно додаткової угоди до трудового договору було збільшено до 1200,00 грн.

ОСОБА_5 працювала продавцем непродовольчих товарів з 01 липня 2012 року на підставі трудового договору з посадовим окладом 3000,00 грн. В акті перевірки від 18 грудня 2012 року вказано, що посадові оклади працівників - продавців непродовольчих товарів встановлені з порушенням вимог ч. 2 ст. 96 КЗпП, оскільки при встановленні окладів ОСОБА_4 в сумі 580,00-1200,00 грн., а ОСОБА_5 3000,00 грн. не враховано кваліфікації та складності виконуваної роботи, а у трудових договорах працівників обумовлено одинакові умови роботи, а саме: виконувати обов'язки продавця непродовольчих товарів.

З бухгалтерської довідки відповідача вбачається, що 30 жовтня 2012 року ОСОБА_3 повернуто відповідачу 6340,32 грн. як надлишково нарахованих.

18 грудня 2012 року територіальною державною інспекцію з питань праці у Волинській області складено протокол про адміністративне правопорушення № 03-01-19/0308, на підставі якого 25 лютого 2013 року Луцьким міськрайонним судом винесено постанову про визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян» або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю) та звільнено її від відповідальності на підставі статті 22 КУпАП.

У постанові суду від 25.02.2013 року зазначено, що ОСОБА_3 вину у вчиненні правопорушення визнала та повідомила, що недоліки в роботі усунуто.

10 січня 2013 року відповідачем прийнято рішення № 1/07010 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яким до позивача застосовано фінансової санкції у розмірі 3170,16 грн. відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» передбачено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону і не залежить від страхового стажу.

Згідно з ст. 53 Закону при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу) за відпрацьований час, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, відповідно до статті 21 цього Закону. Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, передбачено, що середня заробітна плата (грошове забезпечення) застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці» (грошового забезпечення, розмір якого визначається згідно з нормативно-правовими актами, що регулюють порядок та умови його виплати).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 96 КЗпП передбачено, зокрема, що основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач встановила посадовий оклад у розмірі 580,00 грн. (0,5 ставки) продавцю непродовольчих товарів ОСОБА_4, яка працювала з 05 березня 2012 року, і посадовий оклад у розмірі 3000,00 грн. продавцю непродовольчих товарів ОСОБА_5, яка пропрацювала лише один місяць до виходу у відпустку у зв'язку з вагітністю і пологами.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про те, що прийняття позивачем на роботу ОСОБА_5 та встановлення їй заробітної плати у розмірі 3000,00 грн. було здійснено підприємцем з метою отримання з Фонду допомоги по догляду за дитиною у значному розмірі, відтак висновки відповідача про те, що позивачем було невірно обраховано розмір допомоги по вагітності та пологах є підставними.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 165-5 КУпАП порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На цих підставах дирекцією правомірно прийнято рішення від 10 січня 2013 року № 1/07010, яким, зокрема, застосовано фінансові санкції у розмірі 3170,16 грн., та постанову про накладення адміністративного стягнення від 04 січня 2013 року № 127 про накладення штрафу у розмірі 136,00 грн.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач повернула зайво перераховані кошти в сумі 6340,32 грн. до Фонду, а також 11 березня 2013 року сплатила штраф у розмірі 136,00 грн. (а. с. 46-47), а при розгляді справи Луцьким міськрайонним судом визнала наявність порушень при нарахуванні допомоги.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2013 року в справі № 803/1065/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 02 лютого 2015 року.