Справа № 810/5397/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5397/14 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі за участю: представника позивача представника відповідачаБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю., Собківа Я.М. Чайка О.С. Оліної О.М. Юрченко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Міндоходів на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» до Київської митниці Міндоходів про визнання протиправними і скасування рішення, картки відмови у прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» звернулося до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Київської митниці Міндоходів в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення від 22.08.2014 № 125000003/2014/00370/1 та картку відмови у прийнятті митної декларації від 22.08.2014 № 125130013/2014/00039.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано рішення Київської митниці Міндоходів від 22.08.2014 № 125000003/2014/00370/1.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Київської митниці Міндоходів від 22.08.2014 № 125130013/2014/00039 в прийнятті митної декларації.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в січні 2013 року між ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту» і SHANDONG XINGYU GLOVES CO., Ltd ( Шаньдунь, Китай) укладено контракт від 09.01.2013 № 090113, відповідно до умов якого, Постачальник (SHANDONG XINGYU GLOVES CO., Ltd) продає, а Покупець (ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту») приймає і оплачує товар.

На виконання даного контракту на підставі вантажної митної декларації від 19 серпня 2014 року № 125130000/2014/412553, ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту» заявлено в режимі імпорту-40 товар (рукавички трикотажні, захисні для захисту від механічних впливів виробництва, трикотажні рукавички з латексним покриттям, трикотажні рукавички з повним покриттям нітрилу синього кольору). Перелік наданих для митного оформлення документів позивачем визначено у графі 44 вантажної митної декларації (контракт від 9 січня 2013 року № 090113, додатка до контракту від 9 січня 2013 року № 090113 від 30 січня 2013 року, інвойс від 07 червня 2014 року № ХYQ14810, довідку про транспортні витрати від 14.08.2014 № 1, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 18.08.2014 № 103270/1, пакувальний лист від 27 червня 2014 року, поліс страхування вантажу від 03 липня 2014 року № 0307-065, сертифікат походження від 02.07.2014 № G10049, коносамент від 03.07.2014 WMS14060052).

Загальну вартість товару позивач визначив у сумі 31 960,00 дол. США (за офіційним курсом НБУ 1 дол. США /13,073 грн.), що становить 417 823,02 грн. і в якості складової вартості товару додатково заявлено суму транспортних витрат у розмірі 20 944,00 грн. і полісу страхування вантажу в сумі 567,66 грн., разом 439 334,68 грн.

Під час перевірки відомостей поданих підприємством, посадовою особою митного органу встановлено відсутність усіх необхідних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товару.

Позивачу було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

На виконання вимог митного органу позивачем надано копії прайс-листа виробника, митної декларації країни відправлення від 28.06.2014 № 00016621, листа-звернення відправника щодо помилки у експортній декларації від 28.06.2014 № 000166621, платіжних доручень про оплату товару постачальнику в іноземній валюті від 10.04.2014 № 798 і від 04.07.2014 № 840, експертного висновку від 14.08.2014 № 722 підготовленого ТОВ «ЕКСПЕРТ», бухгалтерської документації (видаткових і податкових накладних) щодо продажу придбаного товару, договору від 13.08.2014 № 07-02-13 і рахунку від 13.08.2014 № 1291.

На підставі даних матеріалів, Київською митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 22.08.2014 № 125000003/2014/00370/1 за вантажною митною декларацією № 125130013/2014/412553, згідно з яким позивачу визначено вартість ввезеного товару 33 605,46 дол. США.

У рішенні митним органом зазначено, що метод 1 не застосовується, тому що у поданих декларантом документах про підтвердження митної вартості містяться розбіжності та у наданих додаткових документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності (а саме у експортній митній декларації від 28.06.2014 № 00016621 зазначено зовнішньоекономічний інвойс) і у зв'язку з виконанням статті 58 Митного кодексу України. Методи за ціною договору щодо ідентичних товарів і за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовуються у зв'язку з невиконанням вимог статті 59 Митного кодексу України; методи віднімання та додавання згідно зі статтями Митного кодексу України 62 і 63 не застосовуються у зв'язку з відсутньою інформацією щодо ціни складових для визначення за даними методами. Митну вартість визначено за методом № 6 (резервний метод) з урахуванням наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за Митною декларацією від 31.03.2014 № 125130009/4/656645.

Оскільки, даним рішенням скориговано вартість товарів за вантажною митною декларацією Київською митницею Міндоходів прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних товарів комерційного призначення від 22.08.2014 № 125130013/2014/00039.

Не погоджуючись із вказаними рішенням і карткою відмови, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган не мав достатніх підстав для застосування резервного методу при визначенні митної вартості товарів, які ввезено ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту», оскільки усі подані документи містять необхідні відомості щодо ціни придбаного товару.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини є Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI (далі - Митний кодекс України, МК України).

Відповідно до статті 49 цього Кодексу, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 МК України).

Згідно зі статтею 52 вказаного Кодексу, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 цієї статті перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Колегією суддів встановлено, що позивачем були надані: контракт інвойс, сертифікат про походження, пакувальний лист, коносамент, поліс страхування вантажу, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR), довідку про транспортні витрати.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 вказаного Кодексу, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

За правилами статті 264 Митного кодексу України, якщо митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу, чи з порушенням інших вимог Митного кодексу України, митний орган відмовляє у прийнятті такої митної декларації (ч. 11 ст. 264).

У статті 57 вказаного Кодексу закріплені правила застосування методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

Згідно з ч. 1 цієї статті, митна вартість визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Приписами 2 - 5 частин статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів, між відповідачем та декларантом було проведено процедуру консультації.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч. 2 ст. 58 МК України. Так, відповідно до вказаної правової норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи.

Разом з тим, надання додаткових документів є необхідним у разі потреби в підтвердженні задекларованої декларантом митної вартості товару за першим методом, викликаної обґрунтованими сумнівами митного органу в достовірності відомостей, які містяться в поданих до митного оформлення товару документах.

Отже, за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірному рішенні не зазначена інформація, щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів.

Згідно опису графи 33 розділу 2 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів» затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 р. за № 883/21195 у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) зазначаються докладна інформація і джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Під час перевірки поданих позивачем документів відповідачем встановлено розбіжності в умовах оплати товару, а саме: відповідно до пункту 4.1 контракту, оплата за товар проводиться у розмірі 30% передплати після дати підписання специфікації до контракту і отримання рахунку, 70% оплата протягом 10 днів до відправки після підтвердження готовності товару до відвантаження.

У той же час додатком до контракту передбачено іншу відсоткову форму розрахунку (передплата 40 %, 60 % оплата протягом 10 днів до відправки після підтвердження готовності товару до відвантаження).

Позивачем до митного оформлення не було надано договір та рахунок на транспортування зазначеного товару, при цьому, надана довідка про транспортні витрати від 14.08.2014 № 1 містить розбіжності щодо пункту відправлення вантажу і умов поставки (умови поставки за митною декларацією № 125130013/2014/412553 Qingdao, а згідно довідки про транспортні витрати, містом відправленням вантажу є Шанхай).

Крім того, у поданих додатково документах, митним органом встановлено, що у експортній митній декларації країни відправлення від 28.06.2014 № 00016621 виявлено невідповідність, а саме: не співпадає номер інвойсу, з номером інвойсу, що заявлений до митного оформлення. Також, в експертному висновку від 14.08.2014 № 722 не проведено аналіз ринку, що не дає змоги впевнитися в достовірності наданих відомостей відповідно до ціноутворення товару.

Однак, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії додаткової угоди від № 1 від 02.04.2014 п. 4.1 контракту з компанією SHANDONG XINGYU GLOVES CO, LTD, №090113 від 09.01.2013 викладено в новій редакції, відповідно до якої оплата відбувається шляхом прямого банківського переводу грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця наступним чином:

- 40% попередня оплата після підписання Специфікації (Додатку) та отримання рахунку від Продавця;

- 60% оплачуються за 10 днів до прибуття товару в порт Покупця.

Таким чином, умови оплати коштів за поставлений товар відповідають умовам контракту.

Крім того, у Специфікації від 02.04.2014 зазначена загальна сума, що підлягала сплаті за товар - 31 960,00 дол. США, яка співпадає із сумою, що вказана в інвойсі від 27.06.2014 № XYQ14810 і яку двома платежами по 12 784,00 дол. США і 19 176,00 дол. США сплачено ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту» відповідно до платіжних доручень від 10.04.2014 № 798 і від 04.07.2014 № 840.

Зазначені документи підтверджують числове значення складової митної вартості товарів, а саме ціну придбання товарів.

Щодо транспортних витрат, позивачем зазначено, що на вимогу митного органу підприємством додатково було надано копію договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 07-02-13 і рахунок № 1291 від 13.08.2014, відповідно до якого послуга з організації міжнародного перевезення склала 20 944,00 грн.

На підтвердження даної обставини, позивачем надано копію зазначеного договору, з якої вбачається, що вартість міжнародного перевезення становить 20 944,00 грн.

Посилання відповідача на те, що у довідці про транспортні витрати зазначено інше місце поставки ніж у митній декларації, колегія суддів оцінює критично, оскільки числове значення транспортної складової митної вартості товарів не змінилось і підтверджується даними договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 13.08.2014 № 07-02-13.

Крім цього, позивачем надано копію пояснення постачальника товару - SHANDONG XINGYU GLOVES CO, LTD про допущення описки у експортній декларації № 00016621 від 28.06.2014, в якій замість інвойсу XYQ 14814 вірним необхідно вважати інвойс XYQ 14810.

Таким чином, постачальник надав письмові пояснення про допущення помилки при заповненні митної декларації.

Будь-яких доказів, які б спростовували письмові пояснення постачальника товару щодо описки у митній декларації країни відправлення відповідачем не надано.

Щодо посилання відповідача на відсутність в експертному висновку від 14.08.2014 № 722 даних про проведений аналіз ринку, що не дає змоги впевнитися в достовірності наданих відомостей відповідно до ціноутворення товару, то чинним законодавством не передбачено вичерпних вимог до висновку експерта щодо проведення аналізу ринку товару, який ввозиться на територію України.

Посилання відповідача на наявну в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Міндоходів митну декларацію від 31.03.2014 № 125130009/4/656645, є також безпідставним, оскільки відповідачем відібрано лише одну митну декларацію за 2013 рік. При цьому, як вбачається, з наданого відповідачем витягу з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міндоходів, дана декларація знайдена за діапазоном пошуку з 30.03.2014 по 01.04.2014 (а.с.80).

Тобто, відповідачем проаналізовано лише одну митну декларацію, в якій ціна заявленого до митного оформлення подібного товару була інша. Водночас, навіть за наявності даних щодо розмитнення товару за іншою ціною відповідач мав застосувати другий метод, тобто, за ціною договору щодо ідентичних товарів або метод третій - за ціною договору щодо подібних аналогічних товарів. Проте, відповідач не надав суду доказів щодо неможливості застосування саме цих методів.

За наведених вище обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що митний орган безпідставно застосував метод № 6 «резервний метод» визначення митної вартості товару, оскільки митним органом не доведено наявність підстав для застосування резервного методу, а тому, погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Міндоходів на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 13.02.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.