Справа № 2а-10588/10/1370
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 р. Справа № 876/11841/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного Управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року у справі №2а-10588/10/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного Управління Міндоходів у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

В С Т А Н О В И В:

15.11.2010р. Державна податкова інспекція в Залізничному районі м.Львова (далі - ДПІ) звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, просила стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 46 090 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2014р. та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Листом Львівського ВРЕР ДАІ ГУМВСУ у Львівській області від 31.08.2010р. повідомлено, що гр.ОСОБА_2 зареєструвала 16.10.2009р. автомобіль марки MERCEDES-BENZ (державний номерний знак НОМЕР_1) 2000 року випуску та автомобіль марки VOLKWAGEN (державний номерний знак НОМЕР_2) 2001 року випуску. У відповідності до положень Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» ОСОБА_2 є платником податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні і зобов'язана сплатити вказаний податок до бюджету Залізничного району м.Львова за 2009 рік в сумі 46 090 грн. Сума нарахованого податку до цього часу в бюджет відповідачем не сплачена.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.09.2009р. на ім'я ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль марки MERCEDES-BENZ (державний номерний знак НОМЕР_3) 2000 року випуску та автомобіль марки VOLKWAGEN (державний номерний знак НОМЕР_4) 2001 року випуску.

Виходячи із встановлених ставок податку за вказані транспортні засоби з розрахунку на рік належить сплатити всього 46 090,00 грн. податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу: 21 480 грн. податку з власників транспортних засобів за автомобіль марки MERCEDES-BENZ та 24 610 грн. податку з власників транспортних засобів за автомобіль марки VOLKWAGEN (а.с.7).

Рекомендованим листом ОСОБА_2 направлено виклик від 11.10.2010р. до ДПІ по питанню першої реєстрації автомобіля в Україні у 2009 році та сплати податку з власників транспортних засобів.

Повторно повідомлення про запрошення платника податків до органів державної податкової служби ОСОБА_2 з питань сплати податку з власників транспортних засобів на підставі даних МРЕВ УДАІ Львівської області, щодо першої реєстрації транспортних засобів в Україні у 2009-2010 роках направлено 18.04.2011р. (а.с.48, 49).

Відповідно до листів ДПІ від 29.10.2010р. та від 09.06.2011р. надходжень від ОСОБА_2 вказаних сум податку за зареєстровані транспортні засоби не було (а.с.8, 47).

Вказане стало підставою для звернення ДПІ з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353-XII (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з ч.4 ст.34 вказаного Закону України державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку зареєстрованих транспортних засобів та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Державтоінспекція Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991р. №1963-XII (далі - Закон України №1963) (положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Вищевказані транспортні засоби відповідно до ст.2 Закону України №1963 є об'єктами оподаткування.

Згідно з ч.2 ст. 3 Закон України №1963 перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст.5 Закону №1963 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

На момент реєстрації вказаних транспортних засобів єдиний на території України порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - транспортні засоби) та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлювався Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила №1388)

Згідно з п.2 Правил №1388 ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права цих власників у межах наданих їм повноважень.

Згідно з п.3 Правил №1388 державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС з метою контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших обов'язкових платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них.

Згідно з положенням п.8 Правил №1388 реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з пунктами 8, 9 Правил ввезення транспортних засобів на територію України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 1994 року № 341 (чинних на час виникнення спірних відносин), усі транспортні засоби, що ввозяться на територію України, підлягають митному оформленню в порядку, встановленому чинним законодавством.

Ввезені в Україну транспортні засоби реєструються в органах Державтоінспекції на підставі належним чином оформлених і виданих митними органами вантажних митних декларацій (для юридичних осіб), посвідчень про реєстрацію транспортного засобу (для громадян) або завірених митними органами довідок-рахунків (для юридичних осіб та громадян). У разі коли транспортні засоби експлуатувалися за межами України і були зареєстровані у відповідних органах іноземної держави, обов'язковим є подання до органів ДАІ реєстраційних документів цієї держави.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє колегії суддів прийти до переконання, що здійснюючи державну реєстрацію ТЗ, ввезених із-за кордону, органи ДАІ УМВС наділенні повноваженнями щодо перевірки сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством. При цьому наявність документів про внесення зазначених платежів є обов'язковою умовою реєстрації таких ТЗ в органах ДАІ. У разі відсутності відомостей про сплату мита або інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів, або встановлення факту, що такі документи є фіктивними чи підробленими, органи ДАІ відмовляють у реєстрації.

Окрім того, відповідно до абз.5 п.8 Правил №1388 реєстрація транспортних засобів скасовується в разі встановлення факту, що документи, які посвідчують особу власника, підтверджують правомірність придбання транспортного засобу або право на користування та розпорядження ним, є фіктивними чи підробленими.

Як встановлено судом першої інстанції, 30.03.2011р. ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в якому просить скасувати державну реєстрацію транспортного засобу MERCEDES-BENZ, н/з НОМЕР_3, 16.10.2009р. (дата реєстрації) та VOLKSWAGEN, н/з НОМЕР_4, 16.10.2009р. (дата реєстрації).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.10.2013р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014р., позовну заяву ОСОБА_2 задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію вищевказаних автомобілів.

При прийняті постанови від 04.10.2013р. судом встановлено, що дізнавшись про реєстрацію на своє ім'я зазначених ТЗ та обов'язок сплати податок з власників ТЗ, ОСОБА_2 звернулась до прокуратури Львівської області із завою про вчинення відносно неї злочину. Постановою від 17.09.2012р. ОСОБА_2 визнано потерпілою у кримінальній справі № 181-0062, яка виділена з кримінальної справи № 181-0311. Остання порушена щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1 ст. 365 КК України.

Листом від 23.08.2013р. Залізничний РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області підтверджено, що в матеріалах кримінального провадження наявна постанова про визнання ОСОБА_2 потерпілою.

При цьому Львівським окружним адміністративним судом встановлено, що ОСОБА_2 особисто не подавала ніяких документів на реєстрацію та не підписувала їх, не видавала від свого імені довіреності на право вчинення будь-яких дій щодо транспортних засобів. Судом також взято до уваги і той факт, що в матеріалах реєстраційної справи відсутня квитанція про сплату податку, пред'явлення якої органу реєстрації є обов'язковою при реєстрації ТЗ. Відповідно до Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Таким чином, при вирішенні вказаної справи Львівський окружний адміністративний суд прийшов до переконання, що працівниками Львівського МРЕВ ДАІ вчинено незаконні дії по реєстрації транспортних засобів, зареєстрованих на ім'я ОСОБА_2, що є наслідком державну реєстрацію автомобіля НОМЕР_5, 16.10.2009 р. (дата реєстрації) та VOLKSWAGEN, н/з НОМЕР_4, 16.10.2009 р. (дата реєстрації) визнати протиправною та скасувати. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.10.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вимоги ДПІ про стягнення з відповідачки податку з власників транспортних засобів є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зауважує, що у пункті 110 Рішення Європейського Суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Під час розгляду адміністративної справи не доведено правомірності нарахування ОСОБА_2 суми податку з власників транспортних засобів.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного Управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року у справі №2а-10588/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш