Справа № 819/454/14-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 р. Справа № 876/5306/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Зборівського відділення Козівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.04.2014 року у справі за позовом відділу культури і туризму Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області до Зборівського відділення Козівської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Тернопільській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління Державної казначейської служби України у Зборівському районі Тернопільської області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Відділ культури і туризму Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області звернувся в суд з адміністративним позовом до Зборівського відділення Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення № від 19.02.2014 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що оскаржуваним рішенням до позивача за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування застосовано штрафні санкції в сумі 2274,64 грн. та нараховано пеню за період з 23.01.2014 по 27.01.2014 у розмірі 113,74 грн. Позивач вказує, що 17.01.2014 року централізованою бухгалтерією відділу культури і туризму подано до органів Державної казначейської служби платіжні доручення на сплату єдиного внеску за січень 2014 року, та зареєстровано відповідні фінансові зобов'язання, але з незалежних від позивача причин, вказані кошти на оплату єдиного внеску були перераховані органами державної казначейської служби лише 27.01.2014 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.04.2014 року позов задоволено, оскільки суд погодився з доводами позивача.

Зборівське відділення Козівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області подала апеляційну скаргу за якою просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги аналогічно обґрунтуванням заперечень на позовні вимоги, зокрема, зазначає, що заборгованість позивача зі сплати страхових внесків за грудень 2013 року виникла внаслідок перерахування в жовтні 2013 року єдиного внеску на рахунки, адміністрування яких здійснювалось органами пенсійного фонду України, і сплачені на ці рахунки кошти не відображені у обліку органів доходів і зборів.

У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Судом встановлено, що посадовими особами Зборівського відділення Козівської ОДПІ проведено камеральну перевірку податкової звітності по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відділу культури і туризму Зборівської РДА.

18.02.2014 року результати перевірки занотовано актом №31/17-00/02230477 та зроблено висновок про несвоєчасну сплату відділом культури і туризму Зборівської РДА єдиного соціального внеску за грудень 2013 року по строку сплати 20.01.2014, визначених ст. ст. 9,8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

За наслідками акту перевірки 19.02.2014 року податковим органом прийнято рішення №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 2274,64 грн. та нараховано пеню за період з 23.01.2014 р. по 27.01.2014 р. у розмірі 113,74 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наступного.

Сторона позивача зазначає і цього не спростовує відповідач, що централізованою бухгалтерією позивача зареєстровано фінансові та юридичні зобов'язання по виплаті авансу за січень 2014 року та єдиного внеску з авансу за січень 2014 року, шляхом подання відповідних документів до органів Державної казначейської служби 17.01.2014 року.

У зв'язку із тим, що вказані виплати були профінансовані із запізненням лише 24.01.2014 року, платіжні доручення позивача про сплату єдиного внеску за січень 2014 року було проведено органами Державної казначейської служби лише 27.01.2014 року. Наявними у справі доказами підтверджується та обставина, що всі нараховані суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із заробітної плати виплаченої працівникам позивача, були сплачені останнім ще в грудні 2013 року.

Вказані обставини підтверджуються платіжними дорученнями з відміткою органів Державної казначейської служби №1796 від 10.12.2013, №1795 від 10.12.2013, №1804 від 10.12.201, №1803 від 10.12.2013, №1809 від 10.12.2013, №1808 від 10.12.2013, №1792 від 10.12.2013, № 1791 від 10.12.2013, №1787 від 10.12.2013, № 1786 від 10.12.2013, № 1854 від 24.12.2013, №1853 від 24.12.2013, №1888 від 24.12.2013, №1887 від 24.12.2013, № 1873 від 24.12.2013, №1872 від 24.12.2013, №1848 від 24.12.2013, №1845 від 24.12.203, № 1863 від 4.12.2013, №1860 від 24.12.2013.

Тому суд першої інстанції прийшов до переконання, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки №31/17-00/02230477 від 18.02.2014 про несвоєчасну сплату позивачем сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за грудень 2013 року не відповідають дійсним обставинам справи.

02.04.2014 між сторонами складено акт звірки розрахунків станом на 31.12.2013 року, відповідно до якого, за даними обліку Зборівського відділення Козівської ОДПІ, заборгованість позивача перед органом доходів і зборів зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, станом на 31.12.2013 року становила 24452,55 грн.

З пояснень представника відповідача слідує, що саме існування вказаної заборгованості і стало підставою для нарахування штрафних санкцій та пені, оскільки суми єдиного внеску, сплачені в грудні 2013 року були зараховані на погашення поточної заборгованості, а на погашення заборгованості за грудень 2013 року були зараховані суми сплачені в січні 2014 року. Одночасно сторони погодились з тією обставиною, що вказана розбіжність в акті звірки розрахунків, як і сума заборгованості станом на 31.12.2013 виникла внаслідок сплати відділом культури і туризму Зборівської РДА в жовтні 2013 року сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби, адміністрування яких здійснювалось органами Пенсійного фонду України. Вказані обставини підтверджуються виписками з рахунків Державної казначейської служби та довідкою управління Державної казначейської служби України у Зборівському районі Тернопільської області №207 від 02.04.2014 року.

Відносини, що виникають у сфері справляння єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, регулюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464 від 08.07.2010 р.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України №2464 від 08.07.2010 р. єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 1 ст.2 Закону України №2464 від 08.07.2010 р. платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 8 ст.9 Закону України №2464 від 08.07.2010 р. та пп. 4.3.6 п. 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України №21-5 від 27.09.2010р. (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що нараховані за відповідний календарний місяць суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця, незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Аналізуючи наведені приписи Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464 від 08.07.2010 р. та обставини справи суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відділом культури і туризму Зборівської РДА у встановлені строки сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за грудень 2013 рок по терміну сплати - 20.01.2014 року.

Твердження апелянта про те, що при проведенні камеральної перевірки 18.02.2014 року відділу культури і туризму Зборівської РДА податковому органу не було відомо щодо наведених обставин, а саме про відсутність заборгованості позивача з сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не може бути підставою для визнання оскаржуваного рішення правомірним.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в спосіб, визначений ст.162 КАС України, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірність прийнятого рішення.

В зв'язку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Зборівського відділення Козівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.04.2014 року у справі №819/454/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : В.П. Сапіга

Судді: Р.В. Кухтей

І.М. Обрізко