Справа № 804/19221/14
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суду складі: судді Борисенка П.О, при секретарі судового засідання - Сергієнка В.Ю., за участю позивача - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити певні дії,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при зверненні позивача до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції для отримання постанови про звільнення майна з-під арешту для подальшого пред'явлення до відповідних реєструючих органів відповідачем було відмовлено позивачу, посилаючись на те, що видати копії постанов про звільнення майна з-під арешту і закінчення виконавчого провадження із підписами начальника відділу та державного виконавця, скріплених гербовою печаткою, відповідач не має змоги, так як згідно акту знищення виконавчих проваджень, виконавче провадження було знищено у зв'язку із закінченням строку зберігання.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився. Надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено наступні обставини.
На заяву позивача від 28.10.2014 року Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції повідомив,що згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1828 виданого 29.09.2008 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ «УМЗ» суми боргу в розмірі 307,94 грн., провадження за яким було відкрито 02.10.2009 року, про що державним виконавцем було винесено відповідну постанову, якою для забезпечення виконання рішення суду було накладено арешт на все майно боржника. Копії даної постанови було направлено до відповідних реєструючи органів. 25.12.2009 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з його фактичним повним виконанням. Надати більш детальну інформацію та видати копії постанов про звільнення майна з- під арешту і закінчення виконавчого провадження із підписами начальника відділу та державного виконавця, скріплених гербовою печаткою, відділ немає змоги, так як згідно акту знищення виконавчих проваджень, вищезазначене виконавче провадження було знищено у зв 'язку із закінченням строку зберігання.
Також, відповідач позивачу роз'яснив, що відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» він має право звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна.
Відповідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно), арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження.
Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно), державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до п.9.9 Порядку № 928/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.
Згідно з п.9.10 Порядку № 928/5 завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.
З аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що знищенню підлягають завершені (закінчені) виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився.
Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно).
Згідно ч.ч. 2,3 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно), у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
Таким чином, після завершення виконавчого провадження відповідно до норм ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» припиняється чинність арешту майна боржника.
Відповідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час розгляду справи), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до встановлених судом обставин, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 71, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Присудити ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету в сумі 73 грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім копійок).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 23.01.2015 р.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 23.01.2015 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді П.О.Борисенко П.О.Борисенко І.В.Калита