Справа № 2а/1570/3247/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2015 р. м. Київ К/9991/64941/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ламан Шипінг Ейдженсі»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2012

у справі № 2а/1570/3247/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ламан Шипінг Ейдженсі»

до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області

про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ламан Шипінг Ейдженсі» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Ламан Шипінг Ейдженсі») звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Біляївському районі Одеської області) про скасування рішення відповідача від 24.03.2011 №11/2011 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача; зобов'язання відповідача відновити право позивача мати з 24.03.2011 статус платника ПДВ на підставі свідоцтва платника ПДВ №100262466 від 05.01.2010.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2011 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 24.03.2011 №11/2011 про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість. Зобов'язано відповідача відновити реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість з моменту проведення анулювання реєстрації - з 24.03.2011 по 20.04.2011. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2012 скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Ламан Шипінг Ейдженсі» зареєстровано в якості платника податку на додану вартість 05.01.2010, у зв'язку з чим йому видано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №100262466.

В свою чергу, комісією встановлено внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність юридичної особи ТОВ «Ламан Шипінг Ейдженсі» за її місцезнаходженням.

З огляду на викладене, контролюючим органом прийнято рішення від 24.03.2011 №11/2011 про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість на підставі підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі по тексту - ПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців наявний запис про відсутність ТОВ «Ламан Шипінг Ейдженсі» за її місцезнаходженням.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається, зокрема, у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Правила внесення державним реєстратором змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, визначено приписами статті 19 Закону України від 15.05.2003 №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі по тексту - Закон № 755-IV).

Так, відповідно до абзацу 2 частини 12 статті 19 Закону №755-IV у разі надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати рекомендованим листом протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

Згідно з абзацом 2 частини 14 статті 19 Закону №755-IV якщо державному реєстратору повернуто рекомендованого листа, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Як встановлено судом, анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість на підставі підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 ПК України зумовлено в наведеному випадку наявністю в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи ТОВ «Ламан Шипінг Ейдженсі» за вказаним місцезнаходженням, вчиненого державним реєстратором 22.03.2011.

Підставою для внесення державним реєстратором такого запису слугувало повернення 22.03.2011 рекомендованого листа, надісланого реєстратором на адресу позивача відповідно до абзацу 2 частини 12 статті 19 Закону №755-IV, на виконання повідомлення від органу державної податкової служби.

Разом з тим, процедура встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податку до направлення державному реєстратору органом державної податкової служби повідомлення встановленого зразка передбачена розділом XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 №979 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 12.4 розділу XII Порядку щодо кожного платника податків, щодо якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ органу державної податкової служби, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за формою, що затверджується центральним органом державної податкової служби. До Єдиного банку даних юридичних осіб та Реєстру самозайнятих осіб вносяться дані про подання запиту.

В силу приписів пункту 12.5 розділу XII Порядку якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу державної податкової служби приймає рішення про направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП (додаток 21) для вжиття заходів, передбачених частино 8 статті 19 Законом №755-IV.

Аналогічні правила встановлення місцезнаходження платника податків закріплено і Положенням про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 17.05.2010 №336, (далі по тексту - Положення), зокрема, підпунктами 3.1.1, 3.1.2 пункту 3.1 розділу ІІ, - щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурний підрозділ органу державної податкової служби проводить такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками.

Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІ Положення у разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу державної податкової служби, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що підрозділ органу державної податкової служби надсилає повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням державному реєстратору для вжиття заходів, передбачених абзацом 2 частини 14 статті 19 Закону №755-IV, лише після здійснення передбачених Порядком та Положенням заходів для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи.

Втім, доказів виконання відповідачем відповідних дій матеріали справи не містять.

Крім того, судом зазначено, що після складання та направлення державному реєстратору ДПІ у Біляївському районі Одеської повідомлення від 18.03.2011 форми №18-ОПП про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, позивачем особисто 22.03.2011 до відповідача наданий лист про знаходження його за адресою м. Біляївка, вул. Леніна,139.

Більш того, судом при дослідженні Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з'ясовано, що станом на 24.03.2011 позивач підтвердив відомості про юридичну особу, у зв'язку з чим державним реєстратором до Єдиного державного реєстру внесено відповідний запис за №001352.

Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що станом на 24.03.2011 - на час видання рішення відповідачем №11/2011 від 24.03.2011 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість у зв'язку з незнаходженням позивача за місцем реєстрації, про що зроблений запис в Єдиний державний реєстр 22.03.2011, підстави для прийняття такого рішення були відсутні, оскільки в цей день був зроблений запис державним реєстратором про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Отже, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2011 прийнята відповідно до вимог чинного законодавства і скасована постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2012 помилково.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2012 та залишення в силі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2011.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 226, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ламан Шипінг Ейдженсі» задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2012 скасувати та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2011.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров