Справа № 826/16789/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову № 000017 Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві від 08 жовтня 2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, до Державної інспекції з питань захисту прав споживачів України 03 червня 2014 року надійшло звернення гр. ОСОБА_3, стосовно порушення його прав ПАТ «Міський комерційний банк» в частині недотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при укладенні та виконання депозитного договору.

Державною інспекцією України з питань захисту прав споживачів була надана згода № 02/7-4859-2014 від 06 червня 2014 року на проведення позапланових заходів та наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві .№ 417від 14 липня 2014 pоку, а також направлення на проведення перевірки № 001195/1195 від 28 липня 2014 року.

В період з 28 липня 2014 року по 06 серпня 2014 року відповідачем здійснено вихід для проведення позапланового заходу з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів у сфері послуг на ПАТ «Міський Комерційний Банк» за адресою: м. Київ, вул. Солом»янська, 33.

Проте, під час перевірки службовій особі державного органу виконавчої влади було створено перешкоди у проведені перевірки.

29 липня 2014 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у м. Києві було складно акт № 000156, яким встановлено створення перешкод службовим особам спеціально уповноваженого органу у сфері захисту прав споживачів, чим порушено ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі зазначеного акту перевірки Інспекцією у справах захисту прав споживачів у м. Києві винесено постанову про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» № 000017 від 08 жовтня 2014 року, якою, за створення перешкоди службовим особам спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у проведенні перевірки до позивача застосовано штраф у розмірі 79 126, 80 грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» - спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема, перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. (п. 2 ч. 1), відбирати у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, зразки товарів, сировини, матеріалів, напівфабрикатів, комплектуючих виробів для перевірки їх якості на місці або проведення незалежної експертизи у відповідних лабораторіях та інших установах, акредитованих на право проведення таких робіт згідно із законодавством, з оплатою вартості зразків і проведених досліджень (експертизи) за рахунок коштів державного бюджету.; (п. 3 ч. 1) проводити контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію; (п. 4 ч. 1) одержувати безоплатно від суб'єктів господарювання, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва цієї продукції; (п.5 ч.1) накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. (пункт 13 частини 1 статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів").

Отже, відповідач, який є територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, має право перевіряти позивача, витребовувати документи та накладати стягнення.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачем не надано згоди особи, яка звернулася зі скаргою, на розкриття банківської таємниці, оскільки інформація, яку просив надати відповідач є банківською таємницею. А тому, у допуску до проведення перевірки було відмовлено.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» - інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. До банківської таємниці відносяться в тому числі і здійснені клієнтом угоди.

Статтею 62 даного Закону визначено порядок розкриття банківської таємниці. Так, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками: 1) на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; 2) за рішенням суду; 3) органам прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національному антикорупційному бюро України, Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу; 4) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику:а) на його письмову вимогу щодо наявності банківських рахунків; 5) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, на його запит щодо фінансових операцій, пов'язаних з фінансовими операціями, що стали об'єктом фінансового моніторингу (аналізу) згідно із законодавством щодо запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, а також учасників зазначених операцій; 6) органам державної виконавчої служби на їх письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", стосовно стану рахунків конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 на ім.»я керівника відділення № 2 ПАТ «Міський комерційний банк» подана нотаріально завірена заява від 26 червня 2014 року про надання згоди, відповідно до ст. ст. 60, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Державній інспекції України з питань захисту прав споживачів та Держфінінспекції України на розкриття банківської таємниці обігу коштів на рахунках відкритих у відділенні № 2 ПАТ «Міський комерційний банк» у повному та необхідному для цього об»ємі за весь необхідний період для проведення перевірки фактів протизаконних дій з боку ПАТ «Міський комерційний банк».

Таким чином, позивач безпідставно не допустив Інспекцію з питань захисту прав споживачів у м. Києві до проведення перевірки, а тому до позивача правомірно застосовано штраф у розмірі 79 126, 80 грн.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови - відмовити

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.