Справа № 2а-3194/12/0970
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Справа № 876/9960/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Обрізко І.М.
суддів Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач) про зобов`язання до вчинення дій.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.08.2012 року позивачу було відмовлено в зарахуванні строку навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут в період з 16.07.1992 року по 15.06.1995 року до загального строку військової служби із внесенням змін у відповідні документи та виплаті різниці грошового забезпечення за період з 1999 року по 2012 рік. Подібне, порушує його конституційні права позивача.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд виходив із того, що вказаний учбовий заклад був закладом середньої ланки загальної освіти і не належав до військово-навчальних закладів у розумінні вимог законодавства України, навчання в яких зараховується до військової служби. Також, відсутній припис військового комісаріату про направлення на навчання, який є обов`язковим.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задоволити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що в законодавстві відсутнє чітке визначення військово-навчального закладу (військового ліцею), та покликання на постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року є неправильним так як зворотної дії в часі вона немає. Таким чином, початком перебування на службі є дата початку навчання у вказаному ліцеї, що має бути встановлено судом. Вказана позиція не суперечить практиці Вищого адміністративного суду України.
У зв`язку з відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.1 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.
Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Судом встановлено з матеріалів справи, що наказом Львівської республіканської спеціальної школи інтернату від 17.07.1992 року №62 «Про зарахування абітурієнтів в 9 клас Львівського військового ліцею», ОСОБА_1 зараховано до 9 класу. Відповідно до витягу з Наказу №90 від 15.06.1995 року, начальника Львівського військового ліцею ім. Героїв Крут «Про випуск з ліцею учнів 11-х класів», позивач став випускником ліцею та отримав атестат про середню освіту звичайного зразка.
Згідно зі статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (надалі Закону № 2232-ХІІ) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
У новій редакції цього Закону, яка набрала чинності 31 липня 1999 року і, з відповідними змінами, діє на цей час, стаття 24 вже не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби є: день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на строкову військову службу; день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом; день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Статтею 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Видами такої служби згідно з частиною четвертою названої статті Закону № 2232-ХІІ є: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено і у статті 25 цього Закону.
Громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, відповідно до частини першої статті 12 Закону № 2232-ХІІ проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти» ліцей, у якому навчався позивач, створений з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що навчання у ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а отже і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 Закону № 2232-ХІІ.
З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року по справі № 2а-3194/12/0970, без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга