Справа № 127/26908/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. м. Київ К/800/39880/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

при секретарі Антипенку В.В.,

за участю ОСОБА_2, представника Вінницької міської ради - Шведа Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької міської ради на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.07.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Вінницької міської ради про визнання протиправними та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У листопада 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради про визнання протиправними та скасування рішення, в якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 додатку № 4 до рішення Вінницької міської ради від 21.06.2013 року № 1339;

- визнати протиправним та скасувати пункт 1.10, пункт 13 додатку № 4 та пункт 16 додатку № 2 до рішення Вінницької міської ради від 23.08.2013 року № 1394.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.07.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2013 року - скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької міської ради від 21.06.2013 року № 1339 в частині надання Департаменту капітального будівництва Вінницької міської ради погодження на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки розташованої на АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,6300 га, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, за рахунок земель територіальної громади міста (пункт 1 додатку 4). Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької міської ради від 23.08.2013 року № 1394 в частині:

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, розроблений МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» на замовлення Департаменту капітального будівництва Вінницької міської ради (пункт 1.10 додатку 4);

- надання Департаменту капітального будівництва Вінницької міської ради в постійне користування земельну ділянку, площею 0,6300 га (кадастровий номер :02:064:0074), для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, за рахунок земель територіальної громади міста (пункт 13 додатку 4);

- внесення змін до пункту 1 додатку 4 рішення від 21.06.2013 року № 1339, який викладено в наступній редакції: «Надати Департаменту капітального будівництва Вінницької міської ради дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,6300 га, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, за рахунок земель територіальної громади міста» (пункт 16 додатку 2).

У касаційній скарзі Вінницька міська рада, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилається на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.07.2014 року та залишити в силі постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2013 року.

ОСОБА_2 подано заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить залишити касаційну скаргу Вінницької міської ради без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, заперечення на неї, рішення судів щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.06.2013 року Вінницькою міською радою прийнято рішення № 1339 «Про затвердження обґрунтувань, надання погоджень, продовження терміну дії погоджень на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, надання дозволів на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, надання дозволів на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок» із внесеними змінами до пункту 1 додатку 4 згідно рішення Вінницької міської ради від 23.08.2013 року № 1394.

Відповідно до пункту 1 додатку 4 до рішення Вінницької міської ради від 21.06.2013 року № 1339, Департаменту капітального будівництва Вінницької міської ради надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,6300 га, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, за рахунок земель територіальної громади міста.

Пунктом 1.10 та пунктом 13 додатку 4 до рішення Вінницької міської ради від 21.06.2013 року № 1339, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, розроблений МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» на замовлення Департаменту капітального будівництва Вінницької міської ради, а також надано Департаменту капітального будівництва Вінницької міської ради в постійне користування земельну ділянку, площею 0,6300 га (кадастровий номер :02:064:074), для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, за рахунок земель територіальної громади міста.

ОСОБА_4, вважаючи, що оскаржувані рішення прийнято не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, всупереч вимогам чинного законодавства, а також порушує його законні права та інтереси як члена комунальної громади м. Вінниці звернувся до суду із позовом про їх скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду встановлено правомірність пунктів 1.10, 13 додатку № 4 та пункту 16 додатку № 2 до рішення Вінницької міської ради від 23.08.2013 року № 1394, а також пункту 1 додатку № 4 до рішення Вінницької міської ради від 21.06.2013 року № 1339.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем порушено приписи статті 63 Закону України «Про освіту» та норми, які регулюють земельні правовідносини.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Санофі-Авентіс Франція» до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи - Державне підприємство «Державний фармакологічний центр Міністерства охорони здоров'я України», Відкрите акціонерне товариство «Фармак», Компанія «Мілі Хелскере Лімітед», Компанія «Новахім Індастріз Лімітед», про визнання протиправними та скасування рішень.

Відповідно до статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на вищевикладене, у справі, за якою розглядається дана касаційна скарга, насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача (внаслідок прийняття оскаржуваних рішень).

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів та з матеріалів справи не вбачається, що оскаржуваними рішеннями відповідача порушені його права, свободи чи інтереси в публічно-правових відносинах, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Таким чином, судом апеляційної інстанції дана неправильна правова оцінка обставин по справі, помилково застосовані норми матеріального права при розгляді апеляційної скарги по даній справі, а тому касаційну скаргу Вінницької міської ради слід задовольнити, рішення суду апеляційної інстанції - скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених у даній ухвалі.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Вінницької міської ради - задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.07.2014 року - скасувати.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Вінницької міської ради про визнання протиправними та скасування рішення - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз