Справа № 0907/2а-12867/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2015 р. м. Київ К/800/52677/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2011 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :
У серпні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з врахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень по допуску ф. 1 в розмірі 20 % посадового окладу за період з 1 січня 2008 року по 31 липня 2011 року та в подальшому.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2011 року позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, включивши в її розмір надбавку до пенсії у розмірі 20 % посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень, починаючи з 9 лютого 2011 року з врахуванням виплачених сум. В решті позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2014 року постанову суду першої інстанції змінено в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 за період до 8 лютого 2011 року залишено без розгляду. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу та з 16 червня 1991 року йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вислуга років позивача складає 26 років.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» позивачу з 1 січня 2008 року перераховано пенсію. Зазначений перерахунок було здійснено на підставі довідки Івано-Франківського обласного військового комісаріату про грошове забезпечення позивача в розмірі 2024 грн. 03 коп., в тому числі 83 грн. 00 грн. надбавки за службу в умовах режимних обмежень (допуск ф. 3 - 10 %).

Листом Івано-Франківського обласного військового комісаріату від 1 жовтня 2008 року № 5/860/В позивачу згідно із вказівкою департаменту фінансів Міністерства оборони України від 15 листопада 2005 року № 248/7/П/7452 встановлена надбавка за роботу з таємними документами в розмірі 20 % від посадового окладу та передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області необхідні документи для подальшого перерахунку пенсії позивача з врахуванням вказаної надбавки.

27 квітня 2011 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій зазначив про проходження ним служби в умовах режимних обмежень за карткою-допуском ф.1, яка не була врахована при призначенні пенсії. Проте листом від 5 травня 2011 року № 917/Г-15 відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку з врахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень по допуску ф. 1 з посиланням на відсутність на те правових підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого у цій частині погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач при перерахунку пенсії позивачу з 9 лютого 2011 року повинен був врахувати надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 20 % від посадового окладу, документи для здійснення вказаного перерахунку були надіслані Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна з таких підстав.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що право на перерахунок пенсії у військовослужбовців виникає у випадку, коли відбуваються зміни розміру грошового забезпечення, встановленого законодавством.

Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414, передбачені види, розміри і порядок надання компенсації працівникам, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 2 Положення особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості» - 20 відсотків, відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно» - 15 відсотків, відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно» - 10 відсотків.

Отже виплати, на які військовослужбовці мали право відповідно до Положення, але не отримували їх, не можуть бути підставою для перерахунку пенсій військовослужбовцям відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, оскільки такі виплати не мали загального характеру, а встановлювалися в розмірах, визначених наказами керівництва в індивідуальному порядку. Тому надбавка за таємність враховується при обчисленні та перерахунку пенсії лише тим особам, яким вона була призначена під час проходження служби та фактично виплачувалась.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 листопада 2013 року (справа № 21-261а13).

Однак, всупереч вимог ст. 159 КАС України суди першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору належним чином не з`ясували чи встановлювалася позивачу під час проходження служби надбавка за роботу з таємними документами в розмірі 20 % від посадового окладу та чи отримував ОСОБА_1 вказану надбавку в такому розмірі, що має істотне значення для вирішення даного спору.

Згідно ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частин 2 та 4 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушенням норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суд першої та суд апеляційної інстанцій порушили вищенаведені норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу вимог ст. 220 КАС України позбавлений можливості встановлювати обставини справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін та підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2014 року та змінену постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2011 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк
З