Справа № 813/4968/14
Суддя: Дем'яновський Галій Семенович
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року № 813/4968/14

Львівський окружний адміністративний суд

в складі колегії суддів :

головуючого - судді Дем'яновського Г.С.,

суддів: Кедик М.В.

Гулкевич І.З.

при секретарі Гавірко О.О.

з участю представників : позивачів -Яцишина А.В., відповідачів : Кошевої Н.І..Барнича Т.В.,третьої особи-Ступінського Я.В.

розглянувши в судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_5, Національної спілки художників України до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Величка А.С., Львівського міського управління юстиції ,Державної реєстраційної служби України , третя особа на стороні відповідачів -Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості «, про визнання протиправними дій визнання протиправним та скасування рішення,зобов»язання до вчинення дій.

в с т а н о в и в :

Адміністративні позивачі - ОСОБА_5, Національна спілка художників України звернулись з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Львівського міського управління юстиції ,Державної реєстраційної служби України, третя особа -товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості «, про визнання протиправними дій , визнання протиправним та скасування рішення,зобов»язання до вчинення дій, а саме :

-визнати протиправними дії Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Величко Андрія Степановича щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою :АДРЕСА_1, кадастровий номер :02:006:0007,

-визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень /з відкриттям розділу/ . індексний номер :6724732 від 12.10.2013 року,

-зобов»язати відповідачів скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку , проведену на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень / відкриттям розділу/, індексний номер :6724732 від 12.10.2013 року,

-зобов»язати відповідачів внести до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав проведеної на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень / відкриттям розділу/, індексний номер :6724732 від 12.10.2013 року

В судовому представник позивачів: ОСОБА_5, Національної спілки художників України -Яцишин А.В. позов підтримав повністю.

Представник відповідача -1 державний реєстратор -Величко А.С.в судове засідання не з»явився , хоча був належним чином попереджений про день розгляду справи,подав письмові заперечення в яких позов не визнав, з підстав ,наведених у запереченні.

Представник відповідача-2 позов не визнав з підстав,зазначених у запереченні.

Представник відповідача-3 позов не визнав з підстав, зазначених у запереченні.

Представник третьої особи позов не визнав з підстав, зазначених у запереченні.

Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи , перевіривши інші докази , зібрані у справі , суд приходить до наступних висновків.

Позивачі у позовних заявах , які об»єднані в єдине провадження, висунули ідентичні позовні вимоги , з яких вбачається ,що позивач ОСОБА_5, вважає себе власником нерухомого майна - приміщень та фундаментів окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В своїй позовній заяві позивачі зазначили ,що Галицьким районним судом м. Львова розглядалась цивільна справа № 461/8024/13-ц, і, 15.01.2014 року, в ході розгляду вказаної вище справи, відбулось чергове судове засідання, в яке відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» представив копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.10.2013 року № 10778904. Отже з даного моменту позивачам стало відомо про наявність реєстрації права власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1, що була проведена 12.10.2013 року за товариством з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості».Згідно вказаного Витягу, право власності ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» на земельну ділянку зареєструвало на підставі Договору купівлі-продажу від 05.03.2005 року та на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.04.2005 року.Позивачі вважають реєстрацію права власності, що була проведена згідно із Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6724732 від 12.10.2013 року та на підставі Договору купівлі-продажу від 05.03.2005 року і Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.04.2005 року, такою що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію грав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов:якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, абоякщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно листа Державної реєстраційної служби України від 27.03.2014 року № П-І-О-161-14- . 5., шо відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла станом на 2005 рік, тобто на момент виникнення права власності на земельну ділянку у товариства з обмеженою відповідальністю Центр розвитку нерухомості», право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом, одержання якого було обов'язковим при кожному переході прав на неї. В той же час, у відповідності до п. 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 (в редакції, що діяла на момент видачі державного акта ТзОВ «Центр розвитку нерухомості»), державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Згідно п. 4.5 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему від 02.07.2003 року № 174, державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі у книзі реєстрації здійснює оператор (реєстратор), у межах повноважень якого є земельна ділянка.

У п. 1.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему від 02.07.2003 року № 174 вказано, що оператори державного реєстру земель - структурні підрозділи Центру ДЗК, що проводять приймання, перевірку та систематизацію реєстраційних карток земельних ділянок, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, ведуть книгу реєстрації, формують Поземельну книгу та не мають прямого доступу до бази даних АС ДЗК.Позивачі вказують ,що з наведеного вбачається, що як видачу, так і реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, в період отримання Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 422460 виданого 04.04.2005 року, проводили структурні підрозділи Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України. Крім того, з аналізу вказаного позивачі зазначають про те, що і відмітку про реєстрацію державного акта здійснювали саме ці органи, в даному випадку це мала би бути відмітка Львівської регіональної філії Центру ДЗК, проте така на Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 422460 виданого 04.04.2005 року відсутня.Тому позивачі зазначають , що державна реєстрація Державного акта право власності на земельну ділянку серія ЯА № 422460 не відбулася, а отже, такий документ жодним чином не підтверджує реєстрацію права власності на землю, а тим більше не може бути використаний в якості правовстановлюючого документа.

Згідно із ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом,визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов:

-якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або

-якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Аналогічна позиція і висловлена в листі Державної реєстраційної служби України від 08.02.2014 року № П-І-0-60-14-05, адресованого на ім'я ОСОБА_5, з аналізу якого вбачається, що у випадку проведення товариством з обмеженою відповідальністю державної реєстрації права власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1 у 2005 році в порядку встановленому законодавством, що діяло на той час, останньому не було б потреби здійснювати таку реєстрацію у жовтні 2013 року.

Таким чином, позивачі вважають, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» не провело у 2005 році державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, оскільки не зареєструвало Державний акт на право власності на земельну ділянку, а отже і не набуло право власності належним чином.

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Тому позивачі вважають ,що реєстрація права власності за ТзОВ «Центр розвитку нерухомості», що була проведена 11.10.2013 року (реєстраційний номер 2851279) та на підставі Договору купівлі-продажу та Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 422460 виданого 04.04.2005 року, відбулась на підставі документу, що не зареєстрований у встановленому законодавством порядку.

В той же час, листом Державної реєстраційної служби України від 27.03.2014 року № П-І-0-60- 1 - 05 вказано, що згідно з підпунктами 1 та 9 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла станом на 2005 рік, на момент виникнення права власності на земельну ділянку у товариства з обмеженою відповідальністю Центр розвитку нерухомості», право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом, одержання якого було обов'язковим при кожному переході права на неї.У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» зареєструвало своє право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1, зокрема, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.04.2005 року, як правовстановлюючого документа,але такий документ позивачі не вважають правовстановлюючим.

Згідно із п. 1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних Документів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та до говорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від - 05.1999 року № 43 (що діяла в момент видачі державного акта ТзОВ «Центр розвитку нерухомості»), право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом: на право власності на земельну ділянку; на право постійного користування земельною ділянкою. Позивач у заяві припускає ,що якщо у 2005 році ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» і здійснило реєстрацію у встановленому порядку ,то має місце подвійна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку. Тому позивач просить задовольнити позов.

Відповідач-1 у своїх запереченнях зазначив , що позовні вимоги він вважає неправомірними, оскільки згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, проведеної цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не передбачено автоматичного перенесення даних з реєстрів, у яких до 2013 року здійснювалася реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, до Державного реєстру речових прав на майно. Концепцією створення вказаного реєстру передбачено наповнення його відомостями . заявочним принципом.

Таким чином, для внесення інформації про речові права на об'єкт нерухомого майна Державного реєстру речових прав на нерухоме майно можна звернутися до органу державної реєстрації прав за місцем розташування об'єкта нерухомості. При цьому проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані у встановленому порядку до 01 січня 2013 Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є правом, а не обов'язком правом.

Відповідно до абзацу першого пункту 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтн № 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, документи, визначені законодавством.

Згідно з підпунктами 1 та 9 пункту 37 вказаного Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягаює державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла станом на 2005 рік, тобто на момент виникнення права власності на земельну ділянку у товариства з обмеженою відповідальністю "Центр розвитку нерухомості", право власності на земельну ділянку посвідчене державним актом, одержання якого було обов'язковим при кожному переході прав на неї.На підтвердження проведення державної реєстрації прав заявнику видається витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до законодавства дерїжавна реєстрація прав проводиться на підставі поданих заявником документів та у відповідності до них після встановлення державним реєстратором відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства вбачається що наявність у товариства обмеженою відповідальністю "Центр розвитку нерухомості" державного акту на право власності на земельну ділянку і договору купівлі продажу не являється подвійною реєстрацією одного і того ж права, а являється доповненням один до одного станом на 2005 рік (оскільки державний акт виданий на підставі договору купівлі-продажу). Крім того, державним реєстратором фактично проведено перенесення вже існуючих відомостей з старих реєстрів до нового Єдиного державного р речових прав.

Тому державний реєстратор просив в позові відмовити.

Відповідач -2 у своїх запереченнях на позов вказав ,що вимога позивачів не базується на нормах. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Фактично позивачі оскаржують дії державного реєстратора реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції щодо реєстрації права власності на земельну ділянку. Львівське міське управління юстиції не має доступу до Реєстру речових прав на нерухоме майно та не здійснює жоднихреєстраційних дій.Відповідно до ст. 7-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно тачх обтяжень» керівництво та контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав - Укрдержреєстр.

Відповідно до п. 1 Положення про районні, районні у містах, міські /міст обласного значення/, міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1707/5 від 23.06.2011р., вказані органи є територіальними органами Міністерства юстиції 'країни. У складі управлінь юстиції діють реєстраційні служби, які є структурними підрозділами управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Державної реєстраційної служби України та підпорядковані інстанційним службам головних управлінь юстиції та безпосередньо держреєстру. У п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав рухоме майно» зазначено, що державний реєстратор приймає рішення щодо реєстрації об»єктів нерухомості. У позовних заявах не вказано, що Львівське міське управління юстиції

порушило права позивача, які дії вчинило щодо порушення чи обмеження їх прав чи законних інтересів. Тому відповідач -2 просить у позові відмовити.

Відповідач-3 у своїх запереченнях на позов зазначив .що Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) визначено, що систему органів державної реєстрації прав становлять:

Міністерство юстиції України;

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав;

органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Відповідно до абзацу один пункту 1 Положення про районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 23 червня 2011 року № 1707/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року № 759/19498, районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції (далі - управління юстиції) є територіальними органами Міністерства юстиції України (далі - Мін'юст).

У абзаці третьому пункту 1 вказаного Положення зазначено, що у складі управлінь юстиції діють реєстраційні служби, які є структурними підрозділами управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Державної реєстраційної служби України (далі - Укрдержреєстр), та підпорядковані реєстраційним службам головних управлінь юстиції та безпосередньо Укрдержреєстру.

Серед документів, які надані позивачем до позову у даній справі, наявна ксерокопія витягу з Державного реєстру речових прав на, нерухоме майно про реєстрацію права власності, зі змісту якого вбачається, що державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Величко Андрієм Степановичем проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0007, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою, відповідальністю «Центр розвитку нерухомості».. Також, зі змісту вказаного витягу вбачається, що підставою внесення запису про зазначену державну реєстрацію прав на об'єкт нерухомого майна було Рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 6724732 від 12.10.2013, тобто державна реєстрація права власності на вказане вище нерухоме майно була проведена відповідно до норм визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703 (був чинний до 11.02.2014, тобто на момент спірних правовідносин) (далі - Порядок № 703).

З 12.02.2014 вступив в законну силу новий Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868).

Водночас, Укрдержреєстр повідомляє, що наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 534/23066 ("Офіційний вісник України", N 5, 21 січня 2014 р.), встановлено вичерпний перелік підстав коли державна реєстрація виникнення права власності або іншого речового права на нерухоме майно проводяться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України відповідно до додатку до цього Наказу.

У відповідності до норм чинного законодавства України у сфері державної реєстрації прав припинення права власності або іншого речового права на нерухоме майно здійснюється виключно органами державної реєстрації прав, за місцем розташування такого майна.

Окрім того, відповідач-3 відзначив , що процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури., визначено Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5 (далі - Порядок).

Пунктом 2.6 Порядку встановлено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.Інших підстав для скасування записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно законодавством не передбачено.Пунктом 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.У адміністративному позові. всупереч пункту 4 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутній виклад обставин. якими позивач обґрунтовує свої вимоги до Укрдержреєстру, як одного з відповідачів у справі.Тому представник відповідача-3 просить в позові відмовити.

Третя особа- ТзОВ «Центр розвитку нерухомості « в своїх запереченнях на позов зазначив , що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо особа вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю її права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод (стаття 2, пп. 1 п. 2 ст. 17 КАС України).Виходячи з положень частини 1 статті 6 КАС України, позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 13 грудня 2011 року N 17-рп/2011, право на звернення до суду як складова права на судовий захист гарантується Статтею 55 Конституції України та пов'язується з переконанням самої особи про наявність порушень її прав, свобод або інтересів і бажанням звернутися до суду.При цьому право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 6 КАС України.. Для того, щоб був наданий судовий захист, слід встановити, що особа, яка звернулась з позовом, дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у статті З КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Позивачі на момент звернення до адміністративного суду не мають жодного відношення до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 чи до будь- яких об'єктів нерухомого майна, що на цій земельній ділянці могли б перебувати.

ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 422460 від 04.04.2005р., виданого на підставі договору купівлі- продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за №1184. Згідно умов договору купівлі-продажу, дану земельну ділянку придбано вільною від забудови.

Фактична відсутність предмету матеріального світу - приміщення підвалу площею 1007 м кв. у будинку на АДРЕСА_1 та неможливість віднесення фундаменту знесеного будинку на АДРЕСА_1 до нерухомого майна, а, відтак, неможливість виникнення у НСХУ права власності на цей об'єкт відповідно до Закону України «Про професійних творчих працівників та творчі спілки», постанови Кабінету Міністрів України № 1058 від 10.07.1998р. «Про передачу нерухомого майна творчим спілкам» встановлена рішенням Господарського суду м.. Києва від 24.07.2008р. у справі № 3/215. яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2008р. та постановою Вищого господарського суду від 24.02.2009р., і яке вступило в законну силу. 30.04.2009р. ухвалою Верховного суду України відмовлено НСХУ у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 24.02.09р. у справі № 3/215. 03.09.2009р. Верховним судом України відмовлено у порушенні касаційного провадження за касаційним поданням Генерального прокурора України на постанову Вищого господарського суду України від 24.02.09р. у справі №

3/215.Таким чином рішеннями судів, що набрали законної сили було встановлено, що станом на дату укладення договору купівлі-продажу від 03 червня 2011 року, на який посилається ОСОБА_5 в обґрунтування свого права власності, у продавця (Національної спілки художників України), були відсутні будь-які правовстановлюючі документи щодо об'єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

Більш того, укладений між ОСОБА_5 та НСХУ договір купівлі-продажу від 3 червня 2011 року № 1423 був оскаржений ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» в судовому порядку. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року, описку у якому виправлено ухвалами цього суду від 3 червня 2013 року та 6 червня 2013 року, позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення та фундаменту окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України по АДРЕСА_1, укладений 3 червня 2011 року між Національною спілкою художників України та ОСОБА_5, визнано недійсною і скасовано державну реєстрацію права власності останнього на зазначену будівлю.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2013 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року рішення апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2013 року скасовано із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Окремою ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року доведено до відома Генеральної прокуратури України, Фонду державного майна України, Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції у Львівській області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» про зазначені порушення чинного законодавства, допущенні при укладенні договору купівлі-продажу від Об червня 2011 року ОСОБА_5, НСХУ, БТІ та приватним нотаріусом ОСОБА_8

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.03.2014 року ОСОБА_5 відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України даної справи.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2014 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами

.Тому представник третьої особи просить в позові відмовити.

Судом встановлено також наступне.

В судовому засіданні встановлено ,що ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 422460 від 04.04.2005р., виданого на підставі договору купівлі- продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за №1184. Згідно умов договору купівлі-продажу, дану земельну ділянку придбано вільною від забудови.

Означене підтверджено також рішеннями судів , як місцевого , так і апеляційних і касаційних інстанцій ,які зазначені вище , і копії рішень яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла станом на 2005 рік, на момент виникнення права власності на земельну ділянку у товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості», право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом, одержання якого було обов'язковим при кожному переході права на неї. У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» зареєструвало своє право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1, зокрема, на підставі згадуваного Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.04.2005 року

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, проведеної цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не передбачено автоматичного перенесення даних з реєстрів, у яких до 2013 року здійснювалася реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, до Державного реєстру речових прав на майно. Концепцією створення вказаного реєстру передбачено наповнення його відомостями . заявочним принципом.

Таким чином, для внесення інформації про речові права на об'єкт нерухомого майна Державного реєстру речових прав на нерухоме майно можна звернутися до органу державної реєстрації прав за місцем розташування об'єкта нерухомості. При цьому проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані у встановленому порядку до 01 січня 2013 Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є правом, а не обов'язком правом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» звернулось до Державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції з заявою з реєстраційним номером 3353359 від 11.10.2013 року про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /індексний номер 10778904 вбачається ,що Державним реєстратором -відповідачем -1 у справі , прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень /з відкриттям розділу/ . індексний номер :6724732 від 12.10.2013 року,означеної земельної ділянки за ТзОВ «Центр розвитку нерухомості», запис про яке внесено у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно .

Підставою виникнення права власності у Витягу зазначено Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 422460 від 04.04.2005р.та Договір купівлі- продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за №1184. Згідно умов договору купівлі-продажу, дану земельну ділянку придбано вільною від забудови.

Реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна : 01 , об»єкт нерухомого майна :земельна ділянка за адресою : АДРЕСА_1 ,

кадастровий номер :02:006:0007, цільове призначення : землі громадської забудови для будівництва і обслуговування адміністративно-торгового центру, площа 0,109 га.

Таким чином ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» використало своє право , надане законодавством, для внесення інформації про речові права на об'єкт нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , звернувшись до органу державної реєстрації прав за місцем розташування об'єкта нерухомості , хоча проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані у встановленому порядку до 01 січня 2013 Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є правом, а не обов'язком правом.

Відповідно до абзацу першого пункту 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтн № 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, документи, визначені законодавством. Означені документи товариством були надані, оскільки згідно з підпунктами 1 та 9 пункту 37 вказаного Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягаює державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла станом на 2005 рік, тобто на момент виникнення права власності на земельну ділянку у товариства з обмеженою відповідальністю "Центр розвитку нерухомості", право власності на земельну ділянку посвідчене державним актом, одержання якого було обов'язковим при кожному переході прав на неї.На підтвердження проведення державної реєстрації прав заявнику видається витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який і було надано.

Відповідно до законодавства державна реєстрація прав проведена на підставі поданих заявником документів та у відповідності до них після встановлення державним реєстратором відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства суд погоджується з позицією відповідачів , що наявність у товариства обмеженою відповідальністю "Центр розвитку нерухомості" державного акту на право власності на земельну ділянку і договору купівлі продажу не являється подвійною реєстрацією одного і того ж права, а являється доповненням один до одного станом на 2005 рік (оскільки державний акт виданий на підставі договору купівлі-продажу). Крім того, державним реєстратором фактично проведено перенесення вже існуючих відомостей з старих реєстрів до нового Єдиного державного речових прав.Означена спростовує доводи позивачів на яких ґрунтувались позовні вимоги .

Згідно із ч. 2 ст. 9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_5, Національної спілки художників України до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Львівського міського управління юстиції Величка А.С. ,Державної реєстраційної служби України , третя особа на стороні відповідачів -Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості «, про визнання протиправними дій визнання протиправним та скасування рішення, зобов»язання до вчинення дій слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 7-14, 18, 19, 24, 71-86, 143, 146, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_5, Національної спілки художників України до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Львівського міського управління юстиції Величка А.С. ,Державної реєстраційної служби України , третя особа на стороні відповідачів -Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості «, про визнання протиправними дій визнання протиправним та скасування рішення, зобов»язання до вчинення дій відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку та в строки, передбачені ст.186 КАС України та набуває законної сили в порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

Головуючий-суддя Дем'яновський Г.С.

Суддя Кедик М.В.

Суддя Гулкевич І.З.