Справа № 820/18656/14
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 р.Справа № 820/18656/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Бартош Н.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014р. по справі № 820/18656/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Зміївському районі Харківської області

про визнання протиправними дій та стягнення витрат,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Зміївському районі Харківської області, в якому просив суд:

- визнано протиправними дії відповідача щодо відмови про відшкодування витрат по виплаті допомоги на поховання ОСОБА_1 та стягнення цих коштів у розмірі 302,37 грн.

В обґрунтування своїх вимог він посилається на те, що оскаржувані дії відповідача вчинені з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для визнання їх протиправними та задоволення адміністративного позову.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.14 року у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Зміївському районі Харківської області про визнання протипрвними дій та стягнення витрат відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, розглядає справу у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в щомісячному акті звірки витрат за червень 2014 р. відповідач виключив суму виплаченої позивачем допомоги на поховання у зв'язку з смертю ОСОБА_1 в сумі 300 грн., а також поштові затрати в сумі 2,37 гри., з посиланням на ту обставину, що смерть потерпілого не пов'язана зі страховим випадком державного соціального страхування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачено обов'язок відшкодування витрат по виплаті допомоги на поховання, оскільки відсутні довідки медичних закладів про причинний зв'язок смерті ОСОБА_1, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 з одержаним виробничим каліцтвом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії по втраті годувальника з цих причин, при настанні страхового випадку.

Згідно до вимог ч. ч. 8, 9 ст. 34 вищезазначеного Закону, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновком відповідних медичних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826 "Про затвердження порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" та постановою Правління Фонду від 03.10.2008 року № 45 "Про витрати на поховання у разі смерті застрахованої особи від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" передбачено, що витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що допомога на поховання відшкодовується Фондом тільки у тому випадку, якщо смерть настала за наслідками нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підтверджено висновками спеціальних медичних закладів.

Причинний зв'язок встановлюється відповідно до Інструкції "Про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом", яка затверджена Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15.11.2005 р. № 606.

В інших випадках, відповідно до пункту 5 Постанови Правління Фонду № 45 "Про витрати на поховання у разі смерті застрахованої особи від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", сім'я потерпілого, отримує допомогу на поховання відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Тобто, сума витрат на поховання у разі смерті застрахованої особи від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підлягає відшкодуванню Фондом, зменшується на суму цієї допомоги на підставі довідки органу Пенсійного фонду України.

Як свідчать докази у справі, в даному випадку позивачем не подано доказів, у відповідності до ч. 1 ст. 71 КАСУ, що смерть ОСОБА_1 настала у зв'язку з травмою, яку він отримав на виробництві 16.02.2010 року, про що свідчить акт № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 02.03.2010 року, відсутні довідки медичних закладів про причинний зв'язок смерті ОСОБА_1, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 з одержаним виробничим каліцтвом, а тому не вбачаються підстави про відшкодування позивачеві виплаченої суми допомоги на поховання ОСОБА_1 в розмірі 302,37 грн. відповідно до Порядку відшкодування.

Окрім того, Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 р. № 5-4/4, не врегульовано спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірків розрахунків розраховано на відсутність спору.

Також, посилаючись на Порядок, як на підставу своїх вимог, яким визначено механізм відшкодування на централізованому рівні між фондами, позивачем не дотримано встановленого порядку вирішення питання щодо відшкодування сум витрат, пов'язаних з виплатою пенсій.

Відповідно до Порядку акти звірок між органами ПФУ та відділеннями Фонду в районах та містах обласного значення подаються головним управлінням ПФУ та управлінням виконавчої дирекції Фонду в АР Крим, областях, містах Києва та Севастополя, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат і в подальшому передають Пенсійному фонду України та Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі Довідки про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Відділення Пенсійного фонду та відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві є робочими органами зазначених страховиків і мають право діяти в межах наданої компетенції.

Відповідно до п.1.2. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. № 8-2, зазначені відділення не наділені правом здійснення функцій щодо стягнення заборгованості з інших страховиків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що чинним законодавством не передбачено обов'язок відшкодування витрат по виплаті допомоги на поховання, оскільки відсутні довідки медичних закладів про причинний зв'язок смерті ОСОБА_1, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 з одержаним виробничим каліцтвом

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 03.12.14 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014р. по справі № 820/18656/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Бартош Н.С.