Справа № 334/6779/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 рокусправа № 334/6779/13-а (2а/334/5/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2014 року у справі № 334/6779/13-а (2а/334/5/2014) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 серпня 2013 року звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому, з урахуванням уточнень, просить:

-визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пільгової пенсії;

-зобов'язати відповідача провести перерахунок та призначити пільгову пенсію позивачу.

Позов обґрунтовано тим, що позивач під час роботи в спеціалізованому будівничому управлінні № 4 «Відділбуд» маляром 4 розряду проходила медогляд двічі на рік у зв'язку зі шкідливими умовами праці, оскільки працювала зі шкідливими кремнеорганічними фарбами, лакофарбовими матеріалами, нітролаками. В той час отримувала спеціальне харчування (молоко), спеціальний одяг, мала відпустку в розмірі 30 календарних днів з додаванням 3 днів за шкідливість. У зв'язку із зайнятістю на роботах зі шкідливими умовами праці, згідно Постанови КМУ № 1173 від 22.08.1956 р., вона мала право на призначення пенсії за Списком № 2, як маляр, зайнятий на роботах із застосуванням нітрофарб на новому капітальному будівництві, однак відповідач відмовив їй у призначенні пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2014 року позов задоволено: визнано дії управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя протиправними щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах згідно списку №2. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно списку 2 затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 11.03.1956 року №162, з урахуванням періоду її роботи в спеціалізованому будівничому управлінні № 4 «Відділбуд» маляром 3 розряду з 20 липня 1976 року по 09 жовтня 1981 року та виплатити недоотриману пенсію.

Постанова суду мотивована тим, що факт роботи позивача на посаді маляра зі шкідливими умовами праці підтверджується наказом будівельно-монтажного комбінату «Запоріжжилбуд» трест «ЗАПОРІЖЖИЛБУД» від 02.03.79 № 133 про медогляд робочих шкідливих професій з графіком порядку медоглядів, наказом ЗАО «Запоріжбуд» від 29 грудня 1994 року про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2, графіками проведення медогляду, в яких вказано найменування професії та організації - маляри - 147 чол. СБУ-4 «Відділбуд», та самим переліком робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по спискам № 1 і № 2 (в розділі найменування посади по штатному розкладу - маляр). Крім того, факт роботи та отримання підвищеної заробітної плати підтверджується довідкою архівного відділу Запорізької міської ради від 23.02.2012 р. про заробітну плату ОСОБА_1 за 1976-1981 роки.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що факт зайнятості позивача на роботах із нітрофарбами на новому капітальному будівництві в період роботи з 20.07.1976 року по 09.10.1981 року не підтверджено жодними архівними документами, переданими до архівного відділу Запорізької міської ради на зберігання трестом «Запоріжжитлобуд».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач 27 серпня 2012 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по списку №2.

Рішенням засідання комісії для розгляду питань пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя №68 від 07.09.2012 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії (а.с.64-66).

Рішення мотивовано тим, що факт зайнятості позивача на роботах із застосуванням нітрофарб на новому капітальному будівництві в період роботи з 20.07.1976 року по 09.10.1981 року не підтверджено жодними архівними документами.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Правомірність дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пільгової пенсії за списком №2 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

У період роботи позивача з 20.07.1976 року по 09.10.1981 року у тресті «Запоріжжитлобуд» був чинний список №2 виробництв, цехів, професій і посад з шкідливими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і пільгових розмірах, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 24.11.2006 року за №1231/13105 (далі - Постанова №18-1) передбачено, що у випадку ліквідації підприємства без визначення правонаступників, рішення про призначення пенсії на пільгових умовах приймає комісія відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Отже, порядок подання документів до розгляду комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років визначений Постановою №18-1 застосовується за умови ліквідації підприємства без визначення правонаступників.

З матеріалів справи вбачається, що трест «Запоріжжитлобуд» на теперішній час ВАТ «Запоріжжитлоцивільбуд», згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців визнано банкрутом 08.06.2006 року.

Відповідно до списку № 2, п. а розділ ХХІХ затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173 виробництв, робіт, професій, посад і показників на будівництві будинків і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв'язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд, шахт, рудників і комунікацій, зайнятість на яких повний робочий день, дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відноситься маляр по роботі з нітрофарбами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював з 20 липня 1976 року по 09 жовтня 1981 року в спеціалізованому будівничому управлінні № 4 «Відділбуд» по тресту «Запоріжжитлобуд» маляром 4 розряду (а.с.17-20).

З плану підрядних будівельномонтажних робіт по тресту «Запоріжжитлобуд» на 1976-1981 роки вбачається, що основним видом економічної діяльності будівельно-монтажного тресту «Запоріжжитлобуд» було нове будівництво (а.с.43-56).

Згідно з наданих Державним архівом Запорізької області ксерокопій колективних договорів будівельно-монтажного тресту «Запоріжжитлобуд» за 1976-1980 роки, встановлено єдині норми та розцінки оплати праці робочих, тарифні ставки робочих, зайнятих на важких роботах та на роботах зі шкідливими умовами праці з підвищенням на 8% та для робочих, зайнятих на особливо важких роботах і роботах з особливо шкідливими умовами праці підвищуються на 17 %, у відповідності з переліком робіт та професій робочих, затвердженим комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати № 3213 від 27.01.1969 року.

При цьому в колективних договорах за 1978-1981 роки до професій робочих і роботи зі шкідливими умовами праці, що оплачуються по підвищеним тарифам, віднесено: «маляри на роботах із застосуванням асфальтового кузбаского і пічного лаків в закритих приміщеннях, із застосуванням нітрофарб та лаків, що містять бензол, толуол, складні спирти та інші токсичні речовини, а також на виготовленні складових для цих фарб».

Факт роботи та отримання підвищеної заробітної плати підтверджується довідками архівного відділу Запорізької міської ради від 23.02.2012 року про заробітну плату позивача за 1976-1981 роки (а.с.15,16).

Отже, враховуючи те, що основним видом діяльності будівельно-монтажного тресту «Запоріжжитлобуд» було нове будівництва, а також те, що позивач отримувала підвищену заробітну плату, як маляр зайнятий на роботах із застосуванням асфальтового кузбаского і пічного лаків в закритих приміщеннях, із застосуванням нітрофарб та лаків, що містять бензол, толуол, складні спирти та інші токсичні речовини, а також на виготовленні складових для цих фарб, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що відповідач приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах по списку №2 неповно встановив обставини, що мають значення для вирішення справи.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи норми статті 46 Конституції України, ненадання чи неможливість надання усих документів, що підтверджують право особи на пільгову пенсію, не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на призначення пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

Однак, при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи те, що пенсійні виплати є періодичними платежами, а також те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 01 серпня 2013, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити починаючи з 01 лютого 2013 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на те, що за змістом статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Висновки суду в резолютивній частині постанови - є приписами, що підлягають безумовному виконанню сторонами та третіми особами, а судове рішення має бути категоричним, тобто повинне давати відповідь на позовні вимоги таким чином, щоб зняти невизначеність у взаємовідносинах між сторонами спору, суд звертає увагу на те, що у резолютивній частині постанови повинен бути наведений ясний і однозначний за своїм формулюванням висновок про протиправність дій або бездіяльності відповідача та про спосіб відновлення порушених прав позивача.

Однак, судом першої інстанції помилково в резолютивній частині постанови не зазначено з якої дати підлягає захисту порушене право позивача, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення у справі.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2014 року у справі № 334/6779/13-а (2а/334/5/2014) - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя протиправними щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах по списку №2.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах по списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з шкідливими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і пільгових розмірах, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 починаючи з 01 лютого 2013 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 13 лютого 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.О. Круговий