Справа № 826/8413/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8413/14 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Головного управління МВС України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в м. Києві про визнання наказу протиправним, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в м. Києві, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління внутрішніх справ України від 21 вересня 2012 року № 336 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого оперуповноваженого Святошинського районного управління ГУ МВС України в м. Києві капітана міліції ОСОБА_3»;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України в м. Києві від 03 жовтня 2012 року № 563 о/с «Щодо особового складу» про звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України з 05 жовтня 2012 року ОСОБА_3;

поновити ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів , учинених іноземцями та відносно них) відділу карного розшуку Святошинського районного управління міста Києва ГУ МВС України з 5 жовтня 2012 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2014 року адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в повному обсязі Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2014 року та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, з порушенням норм процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 2000 року.

В рамках розслідування кримінальної справи, порушеної 15 вересня 2011 року Генеральною прокуратурою України, 22 вересня 2011 року було проведено ряд оперативних заходів і затримано керівництво ВБНОН Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві та 3 підлеглих працівників за підозрою у отриманні від невстановленої особи незаконної грошової винагороди.

20 серпня 2012 року у рамках кримінальної справи № 49-3291 порушено кримінальну справу № 49-3291 відносно старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них відділу карного розшуку Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві капітана міліції ОСОБА_3 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. з ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 368 КК України.

Представником відповідача зазначено, що для з'ясування обставин, що призвели до виникнення надзвичайної події було проведено службове розслідування, за результатом якого встановлено ігнорування позивачем норм службової та професійної етики, а саме приписів Етичного кодексу працівника ОВС України, схваленого рішенням колегії МВС України 05 жовтня 2000 року за № 7КМ/8 де зазначено, що працівник органів внутрішніх справ України повинен у своїй роботі неухильно керуватись законодавством України, виконувати норми Дисциплінарного Статуту, виявляти стійкість, принциповість, непримиренність у боротьбі зі злочинністю; нехтуванням позивачем інтересами служби.

Наказом Головного управління МВС України в місті Києві від 21 вересня 2012 року № 336 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Головного управління МВС України в місті Києві» за порушення службової та професійної етики, нехтування інтересах служби, що призвело до порушення кримінальної справи старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них відділу карного розшуку Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві капітана міліції ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ.

Наказом Головного правління МВС України в місті Києві від 03 жовтня 2012 року № 563 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з п. 66 (за дискредитацію) капітана міліції ОСОБА_3, з 05 жовтня 2012 року.

Колегія суддів відзначає, що підставою для винесення вищезазначених наказів стали висновки службового розслідування за фактом порушення Генеральною прокуратурою України кримінальної справи відносно капітана міліції ОСОБА_3, затверджені начальником Головного управління МВС України в місті Києві генерал-лейтенантом ОСОБА_4 21 вересня 2012 року.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що згідно подання Генеральної прокуратури України від 28 серпня 2012 року № 21/3-38540-11 про усунення причин та умов, що сприяли вчиненню злочинів, колишніми працівниками Святошинського районного управління установлено, що створена ОСОБА_5 злочинна організація у складі, в тому числі, ОСОБА_3 упродовж 2010-2011 років на території міста Києва, Київської, Полтавської, Черкаської та Винницької областей України, використовуючи владні повноваження працівників міліції та слідчих, систематично вчиняли розбійні напади, перевищення влади, зловживання владою та службовим становищем працівниками правоохоронних органів, службові підроблення, завідомо незаконні затримання та тримання від вартою осіб, проведення незаконних обшуків, приховання злочинів, одержання хабарів, незаконні придбання, зберігання, перевезення та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Відтак, у висновку службового розслідування зазначено, що за порушення норм службової та професійної етики, нехтування інтересам служби, що призвело до порушення кримінальної справи та пред'явленню обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. з ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 368 КК України старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них відділу карного розшуку Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві капітана міліції ОСОБА_3 запропоновано звільнити з органів внутрішніх справ за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, підставою для висновку про порушення позивачем вимог службової та професійної етики, нехтування інтересах служби, стали обставини, що є предметом доказування у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_3

При вирішення спору, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно із частиною 6 статті 21 Закону України «Про міліцію» звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили.

Пунктом 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, також передбачено, що особи рядового або начальницького складу, засуджені за вчинення злочину або притягнуті до адміністративної відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Крім того, на час проведення службового розслідування відносно позивача обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2012 року.

Як зазначено в пункті 8 статті 12 Дисциплінарного статуту звільнення з органів внутрішніх справ - є видом дисциплінарного стягнення.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з цим, у статті 15 Дисциплінарного статуту не має жодного посилання на вчинення дисциплінарного проступку, несумісного з подальшим проходженням служби в органах внутрішніх справ України, який виразився у грубому порушенні вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ігноруванні відомчих нормативних актів щодо дотримання дисципліни та законності, що у подальшому призвело до порушення кримінальної справи.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України N 9-рп/99 від 27 жовтня 1999 року передбачено, що «Кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду».

Колегія суддів дійшла висновку, що вищезазначені обставини повністю проігноровано в наказах відповідача від 21 вересня 2012 року № 336 та від 03 жовтня 2012 року № 563 о/с.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 листопада 2013 року у справі К/800/14253/13 (№ 2а-12707/09/2670).

Крім цього, слід звернути увагу, що відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 552 від 06 грудня 1991 року (далі по тексту - Інструкція № 552), яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Матеріали справи не містять копії наказу про призначення службового розслідування, висновок за фактом порушення Генеральною прокуратурою України кримінальної справи відносно капітана міліції ОСОБА_3, також не містить інформації про підстави призначення наказу, що в свою чергу унеможлює встановлення тривалості службового розслідування, оскільки початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Інструкцією № 552, зокрема пунктом 15 передбачено, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: знайомитися після закінчення службового розслідування із затвердженим висновком, а з дозволу керівника, який призначив службове розслідування, з матеріалами перевірки в частині, що його стосуються, якщо це не суперечить вимогам про збереження державної і службової таємниці (п.15.3); оскаржувати затверджений висновок службового розслідування у порядку, встановленому Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (п. 15.4).

Як вже зазначалось, на момент проведення службового розслідування та складання висновків позивач перебував під вартою у зв'язку з обранням міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто був позбавлений можливості ознайомлення та оскарження висновків службового розслідування.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що особа РНС, щодо якої проводиться службове розслідування та порушено кримінальну справу, може бути відсторонена від виконання службових обов'язків за займаною посадою зі збереженням посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавок за вислугу років та безперервну службу, інших надбавок і виплат.

В даному випадку, замість відсторонення позивача від виконання службових обов'язків на час проведення службового розслідування та вирішення кримінальної справи по суті, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення підставою для чого стало порушення саме службової дисципліни, невиконання своїх службових обов'язків, як керівника, що призвело до настання цієї надзвичайної події.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутній вирок за результатами порушеної 20 серпня 2012 року кримінальної справи № 49-3291.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Слід звернути увагу, що зазначена норма встановлює, що небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення, водночас, зазначена норма встановлює і обов'язок начальника, який проводить службове розслідування, зажадати такі пояснення від порушника.

В даному випадку, матеріали справи не містять доказів відмови позивача від надання пояснення з приводу службового розслідування ані спроб отримати пояснення від позивача.

Також, на момент проведення службового розслідування позивач мав діюче дисциплінарне стягнення, оскільки наказом Святошинського районного управління від 05 червня 2012 року № 85 за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог ст.ст. 12, 14 Закону України «Про міліцію», ОСОБА_3 оголошено зауваження. Проте, позивача звільнено за порушення кримінальної справи, про що прямо зазначено у висновку службового розслідування та спірних наказах.

Відтак, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ є неправомірним та проведено із порушенням порядку проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ та накладання дисциплінарних стягнень, а тому адміністративний позов щодо визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 21 вересня 2012 року № 336 та від 03 жовтня 2012 року № 563 о/с підлягає задоволенню.

З урахуванням встановленої неправомірності оскаржуваних наказів, позивач підлягає поновленню на посаді з дня звільнення. Тому, вимога про поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів , учинених іноземцями та відносно них) відділу карного розшуку Святошинського районного управління міста Києва ГУ МВС України з 5 жовтня 2012 року також підлягає задоволенню.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління МВС України в м. Києві на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.