Справа № 818/2962/14
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 р.Справа № 818/2962/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2014р. по справі № 818/2962/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МТТ"

до Сумської митниці Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області

про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МТТ" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 30.09.2014 № 805130000/2014/000040/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.10.2014 № 805130000/2014/00049.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2014 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МТТ" до Сумської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості - задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення Сумської митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування митної вартості товарів від 30.09.2014 № 805130000/2014/000040/1.

Визнано протиправною та скасувати картку відмови Сумської митниці Міністерства доходів і зборів України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.10.2014 № 805130000/2014/00049.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок, що на час здійснення митного оформлення документи, надані позивачем в повному обсязі підтверджували визначену ним митну вартість товару по першому методу за ціною договору, в заявку із чим позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачем було подано до митного органу митну декларацію від 29.09.2014 № 805130000/2014/012052 відповідно до укладеного із подальшими змінами контракту від 27.08.2014 № 2708/СR із COSKUNOZ RADYATOR VE ISI SANAYI TIC.A.S (Туреччина) (а.с. 17-21).

Згідно поданих документів митна вартість за вищевказаною декларацією визначалася декларантом за першим методом (за ціною договору). Митна вартість товару була визначена згідно суми, зазначеної в інвойсі від 10.09.2014 № 100635-6 (а.с. 29), як передбачено п. 1 даного контракту на загальну суму 33 470,65 у валюті USD за курсом НБУ.

Як вбачається з матеріалів справи, при оформлені документів відповідно до інформації із автоматизованої системи аналізу та управління ризиків, посадовою особою митниці було проведено порівняльний аналіз заявленої митної вартості товару з митною вартістю ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, митна вартість яких вже була здійснена, перевірено декларування складових митної вартості товару.

30.09.2014 відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 805130000/2014/00049 (а.с. 15) та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 805130000/2014/000040/1 (а.с. 12-14).

Як встановлено із оскаржуваного рішення, підставою для витребування документів та визначення митної вартості товару за другорядним методом стала розбіжність у документах декларанта, а саме номер інвойсу "100635-6" відрізняється від того, який зазначено в графі 44 митної декларації країни відправлення та графі 10 сертифікату про походження форми - "36".

Підставою для коригування митної вартості стало те, що інформація, зазначена у прайс-листі (а.с. 31-34), спрямована виключно для підприємства ТОВ "МТТ" та суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості можливих покупців.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, всі вартісні характеристики як в митній декларації так і в інвойсі містять однакові числові значення стосовно вартості та переліку товару, що також підтверджується матеріалами справи, а зазначення замість "100636" скороченого номеру через риску "-6" не є невідповідністю та обставиною, що спростовує числові значення митної вартості товару. Крім того, при оформленні документів митним органом не було запропоновано декларанту надати роз'яснення із вищевказаних питань.

Не погоджуючись із висновками відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає:

Відповідно до ст. 49 Митного Кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Відомості про митну вартість застосовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 МК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Митного Кодексу України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Так, згідно з положеннями глави 9 МК України, зокрема ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні.

Колегія суддів зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 Митного Кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Митного Кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом, або уповноваженою ним особою, митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

У відповідності до ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. З аналізу ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Також, слід зазначити, що з метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, митному органу були надані документи, що передбачені ст. 53 Митного кодексу України, доказів направлення чи отримання позивачем запитуваних документів відповідачем суду надано не було, в зв'язку із чим позивач був позбавлений можливості письмово надати роз'яснення.

Стосовно не проведення процедури консультацій, колегія суддів зазначає, що згідно із частиною четвертою статті 57 Митного кодексу України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

В графі 33 оскаржуваних рішень зазначено, що процедура консультацій проведена та вказані причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів окрім резервного.

Як вбачається з матеріалів справи, митне оформлення товарів здійснювалось шляхом електронного декларування.

Також, позивач категорично заперечив факт проведення процедури консультацій. Натомість, відповідачем дане твердження спростовано не було.Зазначення обставини проведення консультації в оскаржуваному рішенні не є достатнім доказом її проведення, у разі заперечення цього факту позивачем, так як консультація проводиться до прийняття рішення.

Таким чином, відповідач не дотримався передбаченого статтею 266 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару.

Слід також зазначити, що при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів від 30.09.2014 № 805130000/2014/000040/1 митним органом було обрано другорядний метод визначення митної вартості товарів за ціною щодо подібних товарів.

Також, як вбачається з матеріалів справи, починаючи із квітня 2013 року по день прийняття спірного рішення підприємством згідно укладеного і діючого з 2013 року контракту придбавалося у контрагента COSKUNOZ RADYATOR VE ISI SANAYI TIC.A.S (Туреччина) та щомісяця розмитнювався ідентичний товар ціна якого була аналогічна спірної поставки, митним органом проводилися перевірки декларування складових вартості товару і зауваження були відсутні з 2013 року по день винесення спірного рішення. В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що дійсно в базі даних містилася інформація щодо ідентичних товарів.

Враховуючи зазначене колегія суддів зазначає, що Сумською митницею не надано суду належних доказів того, що застосування другорядного методу визначення митної вартості товару - за ціною щодо подібних товарів без послідовного застосування попереднього - за ціною щодо ідентичних товарів є правомірним, не надано належних доказів та необґрунтовано неможливість застосування другорядного методу визначення митної вартості щодо ідентичних товарів, не надано доказів того, що в базі даних відсутня інформація щодо ідентичних товарів, в тому числі і тих, що розмитнювалися позивачем у 2014 році.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МТТ" " підлягають задоволенню .

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2014р. по справі № 818/2962/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калитка О.М.