Справа № 804/2779/14
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 рокусправа № 804/2779/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року у справі № 804/2779/14 за позовом Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Новомосковська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 285139,06 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач має податковий борг перед бюджетом, який виник на підставі несвоєчасної сплати грошового зобов'язання протягом граничного строку. Винесені податкові повідомлення-рішення форми "Ш" № від 25 грудня 2012 року на суму 106 702,16 грн., пеня у розмірі 11625,33 грн. та форми "Р" № від 10 грудня 2012 року на суму 170,00 грн., форми «Р» №/0 від 22 грудня 2008 року на суму 166715,85 грн., форми «Ф» №000129702/0 від 11 лютого 2009 року на суму 499,95 грн. відповідачем оскаржені не були. Відтак, заборгованість є узгодженою, проте в добровільному порядку відповідачем сплачена не була, а тому підлягає стягненню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Постановлено стягнути з розрахункових рахунків фізичної особи-підпиємця ОСОБА_1 на користь держави суму заборгованості з податку на додану вартість у сумі 118327,49 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову. Апелянт зазначає, що акт камеральної перевірки не може визначати розмір штрафних санкцій, а податковому органу лише надано право визначати суму податкового зобов'язання і, у разі його заниження, застосовувати фінансові санкції тільки у випадку виявлення у поданій платником податків податковій декларації арифметичних або методологічних помилок.

Представник відповідача у судовому засіданні доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримав в повному обсязі.

Позивач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, у судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у податковій звітності з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 28 вересня 2012 року №278/1720/НОМЕР_1. Висновками вказаного акту встановлено несвоєчасну сплату грошового зобов'язання відповідачем протягом граничного строку, внаслідок чого податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 28 вересня 2012 року на суму 266755,41 грн. Вищезазначене податкове зобов'язання оскаржувалось відповідачем в адміністративному порядку та відповідно до рішення про результати розгляду скарги ДПС України у Дніпропетровській області від 21 грудня 2012 року №31916/10/10-014 його частково скасовано, винесено нове податкове повідомлення-рішення № від 25 грудня 2012 року на суму 106 702,16 грн. У зв'язку з несплатою узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму заборгованості була нарахована пеня на загальну суму 11625,33 грн.

Доводи апелянта зводяться до його незгоди із сумою податкового зобов'язання, визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням, а також з діями податкового органу під час проведення перевірки.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що предметом спору по даній справі є стягнення суми заборгованості на підставі податкового повідомлення-рішення № від 25.12.2012 року, яке є чинним і таким, що підлягає виконанню, перш за все, у добровільному порядку. У випадку незгоди із діями податкового органу, висновками, викладеними в акті перевірки або рішенням про визначення грошового зобов'язання, відповідач має право оскаржити рішення як в адміністративному порядку шляхом подачі скарги, так і до суду. Єдиною підставою для звільнення відповідача від сплати суми грошового зобов'язання на підставі рішення про їх визначення є скасування такого рішення податковим органом в процедурі адміністративного оскарження або визнання його протиправним та скасування судом. Право на оскарження податкового повідомлення-рішення № від 25.12.2012 року, а також наслідки несплати визначеного ним грошового зобов'язання у добровільному порядку були роз'яснені відповідачу податковим органом (а.с.47).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для стягнення з відповідача податкової заборгованості у сумі 118327,49 грн. з урахуванням того, що доказів сплати узгодженого зобов'язань до суду надано не було.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року у справі № 804/2779/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: Л.М. Нагорна