Справа № 425/2832/14-а
Суддя: Нагорна Н. В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2015 Провадження №2-а/425/2/15
Справа №425/2832/14-а
11 лютого 2015 року м. Рубіжне

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Тесленко С.Л., Рогожкіній І.Ю.,

у присутності позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Морєвої О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рубіжне адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області про зобов`язання обчислити розмір пенсії,

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області обчислити розмір пенсії згідно довідки №01-28-191 від 30.09.2014 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він являється громадянином України, інвалідом війни ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та має право на обчислення розміру пенсії по інвалідності за працю в зоні відчуження з 21.05.1987р. по 13.07.1987р. у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. 07 жовтня 2014 року він звернувся до УПФУ в м.Рубіжному з заявою, в якій просив обчислити йому розмір пенсії по довідці, виданій Рубіжанською міською лікарнею за роботу в зоні відчуження з 21.05.1987р. по 13.07.1987р. Пенсійний фонд відмовив в обчисленні розміру пенсії за невідомою йому причиною. Вважає, що відповідач порушив Закони України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», ст..46 Конституції України, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні 22 січня 2015 року позивач подав до суду доповнення до позовної заяви (а.с.88-91), однак вони були ним відкликані в цьому ж судовому засіданні з проханням розглядати його первісні позовні вимоги, вказані в самій позовній заяві, у зв`язку з чим суд задовольнив клопотання про відкликання доповнень до позову та продовжив розгляд справи в межах вимог, викладених позивачем в позові (а.с.1).

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив зобов`язати відповідача обчислити йому розмір пенсії на підставі довідки від 30.09.2014 року №01-28-191. Неодноразово в судових засіданнях позивач наполягав на тому, що він не просить призначити або поновити йому виплату пенсію, а просив лише обчислити її розмір на підставі поданої ним довідки від 30.09.2014 року №01-28-191, виданої Управлінням охорони здоров`я Рубіжанської міської ради. В обґрунтування свої вимог пояснив, що він є платником пенсійного податку, являється громадянином України, інвалідом війни ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У 2009 році йому була призначена пенсія по інвалідності довічно. У 2011 році було перераховано пенсію як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС по рішенню суду. Потім у 2012 році відповідач незаконно припинив виплачувати йому пенсію. Зараз пенсію він не отримує. 07 жовтня 2014 року він звернувся до відповідача з заявою обчислити йому розмір пенсії на підставі довідки від 30.09.2014 року №01-28-191, але відповідач відмовив в обчисленні пенсії, посилаючись на те, що довідка містить в собі суперечливі дані. При цьому позивач зазначив, що довідка від 30.09.2014р. дійсно заповнена неналежним чином, в ній не зазначено всієї необхідної інформації. Довідка заповнена не так, як вимагає закон. Вважає, що УПФУ повинен був витребувати з Управління охорони здоров`я заповнену належним чином довідку про його заробітну плату за роботу в зоні відчуження за період з 21.05.1987р. по 13.07.1987р. та на підставі витребуваної довідки обчислити розмір його пенсії. Крім того під час розгляду справи позивачем неодноразово заявлялись клопотання про витребування з місця його роботи належним чином заповненої довідки про заробітну плату в зоні відчуження. А також заявлялись клопотання про зобов`язання установи, в якій він працює, видати йому таку довідку.

Представник відповідача Морєва О.Є. заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_1 та просила в їх задоволенні відмовити. Свої заперечення обґрунтувала тим, що з 11.03.2009р. по 30.06.2012р. ОСОБА_1 перебував на обліку в УПФУ та отримував пенсію по інвалідності. З 01.07.2012 року виплата пенсії була припинена, а пенсійна справа закрита, у зв`язку з тим, що стало відомо про те, що ОСОБА_1 отримує пенсію в РФ. ОСОБА_1 звертався до суду з вимогами поновити йому виплату пенсії з 01.07.2012 року, але його вимоги ухвалою суду від 24.07.2013р. були залишені без розгляду. Листом УПФУ від 05.08.2014р. Скарзі повідомлялось, що у разі якщо він бажає отримувати пенсію в Україні, то він повинен подати до УПФУ необхідні документи. Однак до теперішнього часу позивачем такі документи подані не були. 07 жовтня 2014 року позивач звернувся до УПФУ з заявою, в якій просив обчислити йому розмір пенсії на підставі довідки від 30.09.2014р. Згідно Порядку призначення пенсії затверджено форму заяви для призначення пенсії. З такою заявою встановленої форми про призначення або поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 не звертався, призначити пенсію не просив. Оскільки він не перебуває в УПФУ на обліку як пенсіонер та не отримує пенсію, тому його заява була розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян», тому що до повноважень УПФУ не входить обчислення розміру пенсії особам, яким не призначено пенсію. У зв`язку з чим просила в задоволенні позову відмовити.

Судом в порядку ст.141 КАС України були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона займає посаду головного бухгалтера Управління охорони здоров`я Рубіжанської міської ради. ОСОБА_1 була видана довідка про його заробітну плату за роботу в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Довідка була видана за такою формою, яка у них мається. Цифри у довідку вносились на підставі особових рахунків. Відомості по нарахуванню заробітної плати за 1987 рік знищені у 1995 році.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що займає посаду начальника відділу з призначення пенсій УПФУ в м.Рубіжному. ОСОБА_1 перебував на обліку в УПФУ як пенсіонер та отримував пенсію до 01.07.2012 року. Потім виплата йому пенсії була припинена у зв`язку з тим, що він отримує пенсію в РФ. ОСОБА_1 звернувся з заявою обчислити йому розмір пенсії. До заяви він додав довідку про заробітну плату, яка містить невірні дані. Вони прийняли письмове звернення ОСОБА_1 , розглянули його як звернення громадян та надали відповідь згідно із законом. Щоб позивачу обчислити та нарахувати пенсію її треба спочатку призначити та взяти позивача на облік як пенсіонера, тільки тоді можна робити обчислення та перерахунок пенсії.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджено посвідченнями, копії яких додані до матеріалів справи (оборотна сторона а.с.6, а.с.46).

З 11.03.2009 року ОСОБА_1 , який проживав за адресою: с.Покровське Троїцького району Луганської області, Управлінням ПФУ в Троїцькому районі Луганської області була призначена пенсія по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.6).

Постановою Троїцького районного суду від 16.05.2011р. зобов`язано УПФУ в Троїцькому районі здійснити перерахунок та виплату основної пенсії ОСОБА_1 , як інваліду ІІ групи, та особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1), виходячи з встановленого ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру 8 мінімальних пенсій за віком, з обов`язковим урахуванням фактично виплачених коштів. Зобов`язано УПФУ в Троїцькому районі здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як інваліду ІІ групи, та особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1), виходячи з встановленого ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру 75% мінімальної пенсії за віком, з обов`язковим урахуванням фактично виплачених сум (а.с.9).

У зв`язку зі зміною місця проживання ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 став на облік в УПФУ в м.Рубіжному Луганської області та виплату пенсії здійснювало УПФУ в м.Рубіжному. Вказана обставина сторонами не оспорюється.

З 01.07.2012 року виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено, а з 01.10.2012 року пенсійну справу ОСОБА_1 закрито у зв`язку з отриманням ним пенсії за віком у Пенсійному фонді РФ, що підтверджено розпорядженням УПФУ в м.Рубіжному №276 та запереченнями відповідача (а.с.31, 36-37).

07 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м.Рубіжному з заявою, в якій просив провести розрахунок його пенсії як інваліду ІІ групи 70% втрати працездатності 1 категорії ЧАЕС згідно Законів України, додавши до заяви копію довідки про заробітну плату в зоні відчуження від 30.09.2014р. №01-28-191 (а.с.40, 41, 3).

УПФУ в м.Рубіжному, розглянувши зазначене звернення ОСОБА_1 від 07.10.2014р., листом від 22.10.2014 року №72/С-14 повідомив заявнику, що обчислити розмір його пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає законних підстав, оскільки суми заробітної плати, зазначені в довідці про заробітну плату, суперечать сумам, наведеним в розрахунку заробітної плати за час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, обчисленого згідно довідки військової частини №83279 від 13.07.1987р. про виїзди в зону відчуження (розрахунок наведено на зворотній частині довідки про заробітну плату №01-28-191 від 30.09.2014р.). Одночасно йому було повідомлено, що у зв`язку з отриманням ним пенсії в РФ, виплата пенсії в Україні була припинена та пенсійна справа закрита. Також ОСОБА_1 було роз`яснено, що у разі незгоди з даним рішенням УПФУ в м.Рубіжному, він має право згідно ст..15 Закону України «Про звернення громадян» оскаржити його до ГУ УПФУ в Луганській області або безпосередньо до суду.

22 жовтня 2014 року ОСОБА_1 отримав вказану відповідь УПФУ в м.Рубіжному (оборотна сторона а.с.42), та не погодившись з нею звернувся до суду з даним позовом в межах встановленого строку 21.11.2014 року.

Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на звернення регулює Закон України «Про звернення громадян».

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно статті 20 вказаного Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає наступне.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що виплата пенсії ОСОБА_1 була припинена з 01.07.2012р., а пенсійна справа з 01.10.2012р. закрита. Зі змісту заяви (звернення) позивача від 07.10.2014р. вбачається, що він звертається до відповідача не з питань призначення пенсії або поновлення виплати пенсії, як то передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а звертається з проханням здійснити розрахунок (обчислення) розміру його пенсії, при цьому не просить призначити пенсію або поновити її виплату.

З обставин справи вбачається, що позивачем при зверненні до УПФУ з питання розрахунку (обчислення) розміру пенсії не надавалась заява встановленої форми, не надавались інші документи, які необхідні для призначення пенсії або поновлення виплати пенсії, звернення позивача подавалось у межах Закону України «Про звернення громадян».

Виходячи з правового аналізу в його сукупності положень норм пенсійного законодавства та законодавства про звернення громадян, з огляду на зміст поданої ОСОБА_1 заяви, суд зазначає, що питання отримання відповіді на заяву про призначення або поновлення виплати пенсії, та питання отримання інформації за правилами норм Закону України «Про звернення громадян», є різними не тільки за своєю правовою природою, але ж і порядком її отримання, можливості оскарження. Такі правовідносини є взаємовиключними один одному, та врегульовані положеннями різних нормативно-правових актів.

Оскільки позивач не перебуває на обліку в УПФУ в м.Рубіжному та не отримує пенсію, тому в даному випадку правова оцінка заяви позивача до відповідача здійснювалась як відповідне звернення громадянина, який звернувся до суб`єкта владних повноважень, а не громадянина, що звернувся до відповідача з заявою про призначення або поновлення виплати пенсії відповідно до ст..44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженому Постановою Правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р.

Враховуючи, що позивачем не дотриманий порядок подання документів для призначення пенсії або поновлення виплати пенсії, відповідачем не приймалось рішення про відмову у призначенні пенсії або про відмову у поновленні виплати пенсії, а тому заява ОСОБА_1 від 07.10.2014р. правомірно була розглянута відповідачем як звернення громадян в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягають саме порушені права. В даному випадку позивач не звертався до відповідача з питання призначення або поновлення пенсії у встановленому законодавством порядку, відповідачем не приймалось рішення про відмову у такому призначенні або поновленні, тобто, відсутні підстави вважати про порушення відповідачем прав позивача з цього питання, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити обчислення його пенсії на підставі Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Підсумовуючи вище викладене суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити з наведених вище підстав.

При цьому суд зазначає, що через призму своїх позовних вимог до УПФУ в м.Рубіжному позивач бажав отримати від установи, в якій він працює, належним чином оформлену довідку про заробітну плату в зоні відчуження за період з 21.05.1987р. по 13.07.1987р. Всі доводи позивача в даній справі ґрунтувались на тому, що йому потрібна вказана довідка. Враховуючи це суд роз`яснює позивачу, що в межах розгляду даної справи вказані вимоги ОСОБА_1 про витребування довідки та про зобов`язання установи, в якій він працює, видати належним чином оформлену довідку про заробітну плату в зоні відчуження за період з 21.05.1987р. по 13.07.1987р., не стосуються предмета та підстав даного спору з суб`єктом владних повноважень, а є вимогами, які можуть бути заявлені та розглянуті у встановленому законодавством порядку.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог та враховуючи, що позивача звільненого від сплати судового збору, тому судові витрати відповідно до ст.94 КАС України компенсуються за рахунок Держави.

Керуючись ст..19, 40 Конституції України, ст..ст. 2, 5, 6, 7-14, 70-72, 159-163, 186, 254 КАС України, на підставі Закону України «Про звернення громадян», суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області про зобов`язання обчислити розмір пенсії відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Н.В.Нагорна