Справа № 802/3034/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3034/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

05 лютого 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Барський комбікормовий завод" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2014 року № та №.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.09.2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 26 червня 2014 року, винесене Жмеринською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Вінницькій області.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 26 червня 2014 року, винесене Жмеринською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Вінницькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

На підставі наказу Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 09.04.2014 року №319 проведена невиїзна позапланова документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентом СФГ "Аграрій" за період з 01 листопада 2011 року по 31 грудня 2011 року; ПП "Пагамент" за період з 01 січня 2012 року по 31 січня 2012 року та ТОВ "Ліга" за період з 01 квітня по 30 квітня 2012 року.

За результатами якої складено акт від 30.04.2014 року №412/22/35599215, яким зафіксовано порушення:

п.п. 198.1, п.п 198.2, п.п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України №2755- VI від 02 грудня 2010 року, в результаті чого ТОВ "Барський комбікормовий завод" в перевіряємому періоді занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 118594 грн., в тому числі за січень 2012 року в сумі 93110 грн. та за квітень 2012 року в сумі 25484 грн.;

п.п. 198, п.п. 198.2, п.п. 198.3, п.п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України № 2755- VI від 02 грудня 2010 року, в результаті чого ТОВ "Барський комбікормовий завод" в перевіряємому періоді завищено залишок від'ємного значення відображений в рядку 24 декларації з податку на додану вартість за січень 2012 року на загальну суму 20223 грн.

Позивачем були подані заперечення від 22.05.2014 року №57 на акт перевірки, за результатами розгляду яких висновки акту залишено без змін.

Так, Жмеринською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Вінницькій області на підставі зазначеного акту перевірки від 26.04.2014 року винесено податкові-повідомлення рішення:

- форми "В4" № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 20 223 грн.;

- форми "Р" № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 147 891 грн., у тому числі за основним платежем на суму 118 594 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 59 297 грн.

Приймаючи зазначені податкові повідомлення-рішення на підставі висновків акту про результати документальної невиїзної позапланової перевірки, відповідач зробив висновок про відсутність господарської мети позивача у взаємовідносинах із товариством з обмеженою відповідальністю "Ліга", сільськогосподарським фермерським господарством "Аграрій" та товариством з обмеженою відповідальністю "Пагамент".

Позивач оскаржив до суду зазначені податкові повідомлення-рішення, прийняті Жмеринською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Вінницькій області.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що в ході розгляду адміністративної справи було встановлено всі обставини, які підтверджують рух активів в процесі здійснення господарських операцій, реальні зміни майнового стану платника податків, спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарських операцій, зв'язок між фактом придбання товарів, надання послуг та господарською діяльністю позивача.

Апелянт, не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанці, зазначає, що позивачем за вчиненими фінансово-господарськими операціями з контрагентами не було надано таких підтверджуючих документів, як "Журнали обліку вантажів, що надійшли" та "Довіреності на одержання цінностей". Крім того, в порушення вимог пункту 198.2 статті 198 ПК України позивачем проведено оплату за соняшник згідно платіжних доручень від 09.11.2011 року №96 та від 10.11.2011 року №97, однак податкова накладна №5/2 виписана 25.11.2011 року, тобто не по першій події.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначений статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно із пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Згідно із пунктами 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Разом з тим, згідно з пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).

Отже, з наведених норм вбачається, що право платника податків на податковий кредит виникає у випадку підтвердження господарських операцій податковими накладними чи іншими первинними документами.

Отже, визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Однак, наявність лише податкової накладної не є підставою для формування податкового кредиту. Для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту необхідна наявність і інших первинних документів, які б свідчили про реальність такої господарської операції.

Судом встановлено, що за перевіряємий період ТОВ "Барський комбікормовий завод" здійснювало операції із оптової торгівлі зерном та кормами для тварин.

Так, між позивачем (покупець) та ТОВ "Ліга" (продавець) було укладено договір поставки від 28.03.2012 року №28-03-2012. На виконання умов укладеного договору надано Специфікацію Додаток № 1 до договору, видаткову накладну № 930 від 30 квітня 2012 року, податкову накладну № 176 від 04 квітня 2012 року, банківські виписки, товарно-транспортну накладну №1 та № 2 від 28 серпня 2012 року.

Крім того, в подальшому між позивачем (покупець) та зазначеним контрагентом - ТОВ "Ліга" (продавець) було укладено договір поставки від 02.04.2012 року №02-04-2012.

На виконання умов зазначеного вище договору надано Специфікацію Додаток № 1 до договору, видаткову накладну № 941 від 30 квітня 212 року, податкову накладну № 177 від 04 квітня 2012 року та № 178 від 19 квітня 2012 року, товарно-транспортну накладну № 2 від 29 серпня 2012 року.

Так, суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту в Декларації з податку на додану вартість за січень 2012 року, та відображені у Реєстрі отриманих податкових накладних, та які відповідають даним Додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за січень 2012 року.

Також, на виконання умов укладеного між позивачем (поклажодавець) та ТОВ "Ліга" (зберігач) договору зберігання від 30.04.2012 року №30-04-2012 було надано акти передачі від 30.04.2012 року №1 та від 29.08.2012 року №2.

Відповідач, обґрунтовуючи відсутність реального характеру зазначеної господарської операції, зазначає, що для перевірки позивачем не було надано журналу обліку вантажів, що надійшли за типовою формою № М-1, довіреності на одержання цінностей за типовою формою № М-2, які підтверджують транспортування продукції, товарно-транспортних накладних та дорожній лист вантажного автомобілю. Крім того, висновками акту встановлено, що ТОВ "Ліга" за юридичною адресою не знаходиться, а тому це обумовлює відсутність первинних та бухгалтерський документів: договорів, накладних, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, банківських виписок та будь-яких інших первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської операції.

Проте, зазначене спростовується тим, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.02.2013 року, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, які полягають у проведенні перевірки за результатами якої було складено акт від 21.12.2012 року №7199/22-4/24609852.

Стосовно взаємовідносин позивача з СФГ "Аграрій", які виникли з приводу придбання ТОВ "Барський комбікормовий завод" соняшнику та пшениці, слід зазначити таке.

Відповідно до видаткової накладної від 25.11.2011 року № 139 та податкової накладної від 25.11.2011 року № 5/2 позивачем придбано у ТОВ "Аграрій" соняшник, кількістю 62,857 тонн на загальну суму 220 000 грн. (в т.ч. ПДВ 36 666,67 грн.).

Факт оплати підтверджується платіжними дорученнями від 10.11.2011 року № 97 та від 09.09.2011 року № 96, прибутковим ордером від 25.11.2011 року № 2511.

Крім того, згідно видаткової накладної від 15.12.2011 року № 160 та податкової накладної від 15.12.2011 року № 15/2 позивач придбав у СФГ "Аграрій" пшеницю, кількістю 44 тонни на загальну суму 110 000 грн. (в т.ч. ПДВ 18 333 грн.), прибутковий ордер б/н від 15 грудня 2011 року.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначив, що позивачем проведено оплату за соняшник згідно платіжних доручень від 09.11.2011 року №96 та від 10.11.2011 року №97, однак податкова накладна №5/2 виписана 25.11.2011 року, тобто не по першій події, на що варто зазначити таке.

Згідно пункту 198.2. статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Тобто у позивача виникло право, а не обов`язок формувати податковий кредит з ПДВ по передній оплаті або по факту поставки товару.

Крім того, не подання позивачем Журналу обліку вантажів, що надійшли, та довіреностей на одержання матеріальних цінностей не є підставою вважати, що господарські операції не відбулись, оскільки такі документи не є первинними бухгалтерськими документами в розумінні вимог закону, що дають право на формування показників податкової звітності і їх відсутність у позивача не може бути підставою для висновків про нереальність господарських операцій.

А стосовно відсутності товарно-транспортних накладних, якими позивач мав підтвердити отримання товару, то, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, а тому є безпідставним вважати те, що її відсутність впливає на формування валових витрат та податкового кредиту по ПДВ.

Аналізуючи господарські операцій позивача із ТОВ "Пагамент" варто зазначити, що ТОВ "Пагамент" є правонаступником ТОВ "Виробнича компанія "Віконні системи", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім того, за період з 01.01.2012 по 31.03.2012 року по взаємовідносинам ТОВ "Барський комбікормовий завод" та ТОВ "Виробнича компанія "Віконні системи" вже було проведено виїзну позапланову документальну перевірку, за результатами якої складено акт від 31.05.2013 року №360/22/35599215 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.06.2013 року №, яке визнано протиправним та скасовано постановою Вінницького окружного адміністративного суду.

Так, суд приходить до висновку, що можливі порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків, у разі фактичного здійснення господарської операції.

Апеляційний суд вважає, що надані суду докази встановлюють факт здіснення фінансово-господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Ліга", сільськогосподарським фермерським господарством "Аграрій" та товариством з обмеженою відповідальністю "Пагамент", а їх реальність обумовлюється укладеними договорами, наданими до договорів відповідних документів щодо їх виконання, податковими та видатковими накладними, банківськими виписками, платіжними дорученнями.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів та зборів у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.