Справа № 243/863/15-а
Суддя: Сидоренко І. О.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Слов'янськ

приміщення суду за адресою: м. Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Слов'янський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

при секретарі судового засідання Рудь Т.В.

розглянувши в залі № 8 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Словянського міського відділу ГУ ДМС України в Донецькій області про визнання нечинним рішення і зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Словянського міського відділу ГУ ДМС України в Донецькій області про визнання не чинним рішення та зобов'язання вчинити певні дії. Даний адміністративний позов мотивований тим, що з народження та до теперішнього часу позивачка проживає в Україні. В неї був паспорт громадянки СРСР НОМЕР_1 виданий 08.06.1989 року, про що свідчить заява про видачу паспорту від 19.03.1989 р., яка також містить відомості про громадянство позивачки та Свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 21.08.1984 року, видане відділом РАЦС Словянського виконкому.

На підставі ст. 21 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України у порядку, визначеному цим Законом.

Позивачка бажає оформити паспорт громадянина України та з відповідною заявою звернулася до Словянського міського відділу ГУ ДМС України в Донецькій області. Однак, у видачі паспорту їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду з метою підтвердження факту проживання на території України з дня народження по 20.11.1994 року; з 15.07.1997 року по 12.03.2003 року; з 12.11.2007 року до теперішнього часу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Підставою належності позивачки до громадянства України є та обставина, що з народження та до теперішнього часу вона проживає на території України.

Крім того, з 20.11.1994 року по 13.08.1997 року позивачка ОСОБА_1 відбувала покарання в Орджонікідзевському виправному центрі УДПС України і Дніпропетровській області, а з 12.03.2003 року по 12.11.2007 року - у Збаразькій ВК -63.

В позивачки відсутні відомості про реєстрацію на території України на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року або на момент набрання законної сили Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року, оскільки паспорт громадянки СРСР був втрачений. До громадянств інших держав ОСОБА_1 не належить.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 13.11.2014 року був встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1 в Україні з народження по 20.11.1994 року, з 15.07.1997 року, з 12.11.2007 року. В решті вимог щодо встановлення факту проживання з 24.08.1991 року по 20.11.1994 року, з 15.07.1997 року по 12.03.2003 року було відмовлено з посиланням на ст. 3 Закону України «Про громадянство України», оскільки громадянами України є усі колишні громадяни СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України.

Після отримання даного рішення суду позивачка повторно звернулася до відповідача з відповідною заявою, однак отримала відмову в оформленні паспорту, яка мотивована тим, що відповідно до Указу Президента від 27.03.2001 року № 215 «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», особа, яка станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року відбувала покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебувала у громадянстві колишнього СРСР подає документ, який підтверджує факти постійного проживання на території України до набрання вироку законної сили, а саме з народження по 20.11.1994 року, відбування покарання на території України та після закінчення терміну строку покарання проживала на території України, а саме з 15.07.1997 року по 12.03.2007 року і досі.

Вважає, що така позиція відповідача суперечить законодавству, оскільки позивачка станом на 24.08.1991 року покарання не відбувала, проживала в Україні, тому є громадянкою відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». Також, відповідно до п. 8 Указу Президента від 27.03.2001 року № 215 «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала в громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про приписку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України, копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт), судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Тобто, у переліку закріплених документів відсутні ті, які вимагає відповідач.

Просить суд визнати не чинною відмову Словянського міського відділу ГУ ДМС України в Донецькій області щодо встановлення належності до громадянства України, оформлення громадянства України та зобов'язати Словянський міський відділ ГУ ДМС України в Донецькій області встановити належність до громадянства України.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Словянського міського відділу ГУ ДМС України в Донецькій області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі представника відповідача, що відповідає вимогам ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Словянського міського відділу ГУ ДМС України в Донецькій області із заявою про видачу паспорту громадянина України. Відповідачем по справі Словянським міським відділом ГУ ДМС України в Донецькій області надана відповідь позивачці, в якій зазначено, що для встановлення належності до громадянства України на підставі ст. 3 ч. 1 п. 1 Закону України «Про громадянство України», їй необхідно звернутися до Слов'янського міськрайонного суду та в судовому порядку підтвердити факт постійного проживання на території України з народження до 20.11.1994 року; з 15.07.1997 року по 12.03.2003 року та з 12.11.2007 року по теперішній час, що вбачається з листа № 58-3084 від 24.09.2014 року.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 13 листопада 2014 року встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до листа Словянського міського відділу ГУ ДМС України в Донецькій області № 58-5038 від 23.12.2014 року, позивачці роз'яснено, що рішення суду про встановлення факту постійного проживання в Україні не відповідає порядку прийняття заяв про встановлення належності до громадянства України відносно до пункту 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» та Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом президента України від 27.03.2001 року № 215 - особа, яка за станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року відбувала покарання у місцях позбавлення волі на території України та перебувала в громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України, подає документ, який підтверджує факт постійного проживання на території України до набрання вироком суду законної сили, а саме з народження по 20.11.1994 рік; відбування покарання на території України та після закінчення терміну строку покарання проживання на території України, а саме з 15.07.1997 по 12.03.2003 рік та з 12.11.2007 року по теперішній час.

Аналізуючи дану відмову відповідача у видачі позивачці паспорту громадянина України, суд виходить з наступного.

Позивачці ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про народження VI - НО № 280050 виданого відділом РАЦС Словянського виконкому, 08.06.1989 року був виданий паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1, що вбачається з заяви про видачу паспорту.

Належність до громадянства України врегульовано нормами ст. 3 Закону України «Про громадянство України», частина 1 якої зазначає, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Факт постійного проживання позивачки ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року встановлений Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 13 листопада 2014 року. Дане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 на момент проголошення незалежності України, а саме на 24 серпня 2014 року постійно проживала на території України, а тому, відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України» є громадянкою України з 24 серпня 1991 року.

Крім того, відповідно до довідки Пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області від 09.09.2014 року № 79/5-8032 ОСОБА_1, раніше не судима, засуджена 11.01.1995 року Слов'янським міським судом до 4 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання - 20.11.1994 року, кінець строку відбуття покарання - 17.11.1998 року. Отже, станом на 24 серпня 1991 року позивачка покарання не відбувала.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи, суд не може погодитись з вимогами відповідача, викладеними в листі від 23.12.2014 року № 58-3038 про те, що ОСОБА_1, як особі, яка станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року відбувала покарання у місцях позбавлення волі на території України та перебувала в громадянстві колишнього СРСР, необхідно подати документи, які підтверджує факти постійного проживання на території України до набрання вироком суду законної сили, а саме з народження по 20.11.1994 рік; відбування покарання на території України та після закінчення терміну строку покарання проживання на території України, а саме з 15.07.1997 по 12.03.2003 рік та з 12.11.2007 року по теперішній час, та вважає дані вимоги такими, що не відповідають діючому законодавству.

Відповідно до п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента № 215 від 27.03.2001 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону (2235-14 ) особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР;

в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Інших документів вищезазначений нормативно-правовий акт не вимагає.

Окрім того, відповідно до ст. 21 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України. Кожен громадянин України незалежно від віку зобов'язаний отримати паспорт громадянина України у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що документи, які вимагає відповідач від ОСОБА_1 для оформлення паспорту громадянина України діючими нормативно-правовими актами не передбачені, позивачка ОСОБА_1 є громадянкою України відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» та відповідно до ст. 21 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» зобов'язана отримати паспорт громадянина України, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Окрім того, частиною 2 статті 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився та не довів суду правомірності свого рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про громадянство України», ст. 21 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента № 215 від 27.03.2001, ст.ст. 2, 18, 19, 71, 72, 158-163, 181 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною відмову Словянського міського відділу ГУ ДМС України в Донецькій області щодо встановлення належності до громадянства України, оформлення громадянства України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Словянський міський відділ ГУ ДМС України в Донецькій області встановити належність до громадянства України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, оформити громадянство України ОСОБА_1 та видати паспорт громадянина України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І О.Сидоренко