Справа № 806/4718/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2015 р. м.Київ К/800/66616/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Калашнікова О.В.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю представників:

позивача - Вознюка О.М.,

відповідача-1 - Борисової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року у справі за позовом Приватного підприємства «Салікс» до Житомирської митниці Міндоходів та Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про визнання недійсними та скасування карток відмови, рішень про коригування митної вартості, стягнення 42264,94 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Приватне підприємство «Салікс» звернулось до суду з позовом до Житомирської митниці Міндоходів та Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати картки-відмови №101060000/2013/00559, №101060000/2013/00570 та рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 14 червня 2013 року №101060000/2013/300467/2, від 20 червня 2013 року №101060000/2013/300473/2, а також стягнути з Державного бюджету України надмірно сплачені кошти з податку на додану вартість в розмірі 32382,85 грн. та 9882,09 грн. ввізного мита, а всього 42264,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неправомірність відмови у прийнятті до оформлення митної декларації та прийняття відповідачем рішень про визначення митної вартості товарів за шостим резервним методом, що призвело до надмірної сплати митних платежів. Вказував про надання всіх можливих документів на підтвердження визначеної ним митної вартості за ціною контракту щодо ввезених товарів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року, адміністративний позов задоволено.

При винесенні рішень суди попередніх інстанцій виходили із надання позивачем митному органу достатнього пакету документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, за якими митний орган міг застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору. Крім того, суди зазначили, що наявність розбіжностей між рівнем заявленої митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути єдиною та достатньою підстав для однозначного висновку про заниження митної вартості імпортованих товарів та надання митному органу недостовірних даних.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Житомирська митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням резервного методу у зв'язку з виявленою невідповідністю задекларованої позивачем митної вартості інформації та ненаданням декларантом витребуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості.

Позивач Приватне підприємство «Салікс» проти задоволення касаційної скарги заперечує.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача та відповідача-1, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 25 серпня 2010 року між ПП «Салікс» та фірмою "PROFILE VOX Sp. z o.o. Sp. k., Gdynska 143, 62-004 Czerwonak k.Poznania, Польща, укладено прямий зовнішньоекономічний Контракт №05/2010 з додатковими угодами щодо поставки товару (вироби з ПВХ) у відповідності до специфікації на умовах FCА Czerwonak.

11 червня 2013 року позивачем з метою митного оформлення товарів подано до Житомирської митниці митна декларація №101060000/2013/009609 на митне оформлення партії товару - вироби з ПВХ.

Митна вартість позивачем визначена за ціною договору (контракту), тобто за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів.

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу контракт від 25 серпня 2010 року №05/2010 з додатками, рахунок-фактура від 04 червня 2013 року №139300303, експортна ВМД, СМR, довідка про транспортно-заготівельні роботи.

Також для підтвердження митної вартості позивачем на вимогу Житомирської митниці, після проведеної консультації, надано додаткові документи, а саме прайс-лист від 25 жовтня 2012 року, прайс-лист від 01 березня 2013 року, специфікації: №30 від 25 жовтня 2012 року; №31 від 01 березня 2013 року; №33 від 01 березня 2013 року, комерційна пропозиція від 01 березня 2013 року, попередня МД №№101060000/2013/004805 від 25 березня 2013 року, експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати №В-3060 від 13 червня 2013 року, лист від виробника від 10 червня 2013 року, виписки з бухгалтерської документації від 25 березня 2013 року.

14 червня 2013 року митницею прийнято рішення №101060000/2013/300467/2 про коригування митної вартості товарів, де митний орган самостійно визначив митну вартість товару за резервним методом. Митницею ПП «Салікс» видана картка відмови в митному оформленні № 101060000/2013/00559, у якій зазначено, що митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені в ч.2 ст.53 МК України та які подані для митного оформлення, містять розбіжності, а саме:

- в фактурі від 04 серпня 2013 року №139300303 зазначено номер контракту від 25 серпня 2013 року №5/2010, а фактично оплата здійснюється за контрактом від 25 серпня 2013 року №05/2010;

- при заповненні гр.44 порушені вимоги п.2 параграфа 1 контракту від 25 серпня 2010 року №05/2010 стосовно зазначення документів (специфікації) на підставі яких визначається ціна товару;

- в поданому експертному висновку ЖТПП від №В-3060 від 13 червня 2013 року є посилання на офіційний лист-відповідь фірми «PROFILE VOX Sp. z o.o. Sp.k.» стосовно товару, при цьому у висновку не зазначено кількість та нумерація додатків;

- у наданих специфікаціях та прайс-листах є розбіжності у найменуванні засобів відповідно до переліку зазначеного у фактурі №139300303.

19 червня 2013 року ПП «Салікс» подана до Житомирської митниці митна декларація №101060000/2013/010136 на митне оформлення партії товару, а саме: вироби з ПВХ, відповідно до якої митна вартість позивачем визначена за ціною договору (контракту), тобто за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів.

До декларації додані наступні документи: контракт від 25 серпня 2010 року №05/2010 з додатками, рахунок-фактура від 10 червня 2013 року №139300314, експортна ВМД, СМR, довідка про транспортно-заготівельні роботи.

Крім того, для підтвердження митної вартості, позивачем на вимогу Житомирської митниці, після проведеної консультації, надано додаткові документи, а саме прайс-лист від 25 жовтня 2012 року, прайс-лист від 01 березня 2013 року, специфікації №30 від 25 жовтня 2012 року, №31 від 01 березня 2013 року, №33 від 01 березня 2013 року, комерційна пропозиція від 01 березня 2013 року, попередня МД №№101060000/2013/004805 від 25 березня 2013 року, експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати №В-3193 від 19 червня 2013 року, лист від виробника від 10 червня 2013 року, виписки з бухгалтерської документації від 25 березня 2013 року, каталоги.

20 червня 2013 року митним органом прийнято рішення №101060000/2013/300473/2 про коригування митної вартості товарів, де митний орган самостійно визначив митну вартість товару за резервним методом. Митницею ПП «Салікс» видана картка відмови в митному оформленні № 101060000/2013/00570, у якій зазначено, що митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені в ч.2 ст.53 МК України, подані для митного оформлення, містять розбіжності, а саме:

- в фактурі від 10 червня 2013 року №139300314 зазначено номер контракту від 25 серпня 2013 року №5/2010, а фактично оплата здійснюється за контрактом від 25 серпня 2013 року №05/2010;

- в митній декларації зазначено специфікацію №34 від 10 березня 2013 року, а фактично подано до митного оформлення №34 від 10 червня 2013 року;

- прайс-лист виробника не містить цінову інформацію щодо всього асортименту оцінюваного товару;

- в поданому експертному висновку ЖТПП від №В-3193 від 19 червня 2013 року є посилання на товарно-супровідний документ, що не стосується даних зовнішньоекономічної операції.

У рішеннях про коригування митної вартості відповідачем зазначено, що за результатами проведеної консультації методи 2а та 2б не можуть бути застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методи 2в та 2г - у зв'язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях: на основі МД №70014000/2013/005026 від 21 березня 2013 року.

В спірних картках відмови відповідачем визначено умову, виконання якої забезпечить можливість здійснення митного оформлення: необхідно подати належним чином оформлену митну декларацію відповідно до рішень про коригування митної вартості товарів №101060000/2013/300467/2 від 14 червня 2013 року, №101060000/2013/300473/2 від 20 червня 2013 року та сплатити платежі в повному обсязі.

З метою митного оформлення та на виконання вимог митниці, позивачем до Житомирської митниці були подані нові митні декларації, заповнені із зазначенням визначеної відповідачем митної вартості, а також сплачені митні платежі.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч. ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Щодо виявлених митним органом розбіжностей у наданих декларантом документах то фактично такі висновки як заниження митної вартості імпортованих товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару. До того ж, як слідує з матеріалів справи, заявлена позивачем митна вартість товару не є меншою, ніж ціна виробника.

Наявність розбіжності між рівнем заявленої митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути єдиною та достатньою підстав для однозначного висновку про заниження митної вартості імпортованих товарів та надання митному органу недостовірних даних.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій, що позивачем подано відповідачу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, визначена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Отже, рішення судів попередніх інстанцій в частині скасування рішень Житомирської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів, карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення підлягають залишенню без змін.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення надмірно сплачених податків у розмірі 42264,94 грн.

Статтею 301 Митного кодексу України визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

Так, відповідно до ч.ч.1-4 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до пунктів 43.1- 43.5 статті 43 ПК помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

За змістом п.2 Порядку повернення коштів цей Порядок на виконання вимог ст.43 ПК визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Відповідно до абз.1, 2, 12 п.1, п.п.2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку повернення коштів для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України платника - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом ДМСУ та Державного казначейства України від 20 липня 2007 року №611/147 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок взаємодії), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом ДМСУ.

Згідно п.1 Порядку взаємодії взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентуються правилами цього Порядку.

За п.п.2, 3 Порядку взаємодії повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформлюється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Платник подає заяву про повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення коштів.

Відповідно до п.7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

За Порядком взаємодії основною умовою повернення коштів є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Згідно ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Отже, у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів з питань: перевірки достовірності документів, що підтверджують країну походження товару, який переміщується на митну територію України; визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) і з здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року у справа № 21-21а14, від 12 листопада 2014 року у справі №21-201а14.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанції при ухваленні судових рішень в частині вимог щодо стягнення надмірно сплачених податків порушили норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованих рішень, які у цій частині підлягають скасуванню з винесенням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року в частині стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Салікс» надмірно сплачений податок на додану вартість в розмірі 32382,85 грн. та ввізне мито в розмірі 9882,09 грн., а всього в сумі 42264,94 грн. скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

В решті постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді