Справа № 820/712/15
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 р. справа №820/712/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Котеньов О.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна податкова інспекція у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму податкового боргу в розмірі 132,76 грн.

Згідно ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає вказану справу у порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалу суду про відкриття скороченого провадження у даній справі разом з інформацією про процесуальні права та обов'язки на адресу відповідача, зазначену у Свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, направлено судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання» від 16.02.2015 року.

Керуючись приписами ч.7 ст.9 КАС України, суд застосовує ч. 11 ст. 35 КАС України, якою регламентовано, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставин суд вважає, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд даної справи в порядку скороченого провадження.

Відповідач не скористався правом, наданим ч. 3 ст. 183-2 КАС України, та у строки, визначені законом, не надав до канцелярії суду заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, зазначає наступне.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30.01.2015 року ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець з 25.06.2010 року; відомості про перебування фізичної особи-підприємця у процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства, припинення підприємницької діяльності - відсутні; місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до наданої позивачем до суду копії свідоцтва Серія НОМЕР_2, відповідач з 01.09.2010 року є платником єдиного податку.

На підтвердження наявності у відповідача податкового боргу позивачем надано до суду наступні документи:

- копію корінця податкової вимоги від 29.10.2014 року №408-25 з доказами направлення відповідачеві (а.с.7);

- копію Акту камеральної перевірки №558/17/НОМЕР_1 від 16.09.2013 року з доказами направлення відповідачеві та податкове повідомлення-рішення № від 24.10.2013 року з доказами направлення на адресу відповідача (а.с. 12-14);

- облікову картку платника податків ОСОБА_1 (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи та наданої позивачем копії заяви відповідача про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, ОСОБА_1 знаходилась на спрощеній системі оподаткування згідно з Свідоцтвом про сплату єдиного податку серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Актом камеральної перевірки №558/17/НОМЕР_1 від 16.09.2013 року позивачем встановлено факт несвоєчасної сплати відповідачем узгоджених сум податкового зобов'язання за 2011 рік.

На підставі вказаного акту позивачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 24.10.2013 року, яке направлено на адресу відповідача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких положень норм законодавства, чинного на момент виникнення податкового зобов'язання відповідача та на момент направлення податкової вимоги.

Підрозділом 8 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України передбачено особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку та встановлено, що з 1 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва застосовується Указ Президента України від 3 липня 1998 року №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" із зазначеним у п.1 вказаного підрозділу переліком особливостей.

Статтею 1 Указу Президента України від 3 липня 1998 року №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (далі по тексту - Указ) встановлено, що спрощена система оподаткування, облiку та звiтностi запроваджується для таких суб'єктiв малого пiдприємництва - фiзичних осiб, якi здiйснюють пiдприємницьку дiяльнiсть без створення юридичної особи i у трудових вiдносинах з якими, включаючи членiв їх сiмей, протягом року перебуває не бiльше 10 осiб та обсяг виручки яких вiд реалiзацiї продукцiї (товарiв, робiт, послуг) за рiк не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до ст.2 вищезазначеного указу суб'єкти малого пiдприємництва - фiзичнi особи мають право самостiйно обрати спосiб оподаткування доходiв за єдиним податком шляхом отримання свiдоцтва про сплату єдиного податку. Ставка єдиного податку для суб'єктiв малого пiдприємництва - фiзичних осiб встановлюється мiсцевими радами за мiсцем їх державної реєстрацiї залежно вiд виду дiяльностi i не може становити менше 20 гривень та бiльше 200 гривень на мiсяць. У разi коли фiзична особа - суб'єкт малого пiдприємництва здiйснює кiлька видiв пiдприємницької дiяльностi, для яких установлено рiзнi ставки єдиного податку, нею придбавається одне свiдоцтво i сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Суб'єкт пiдприємницької дiяльностi - фiзична особа сплачує єдиний податок щомiсяця не пiзнiше 20 числа наступного мiсяця на окремий рахунок вiддiлень Державного казначейства України.

Згідно зі ст.5 Указу, суб'єкти малого пiдприємництва несуть вiдповiдальнiсть за правильнiсть обчислення, своєчаснiсть подання розрахункiв та сплати сум єдиного податку згiдно iз законодавством України.

Відповідно до положень п. 56.15. ст. 56 ПК України, суми грошових зобов'язань, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, які оскаржуються платником податків, вважаються неузгодженими. Відповідно, у разі неоскарження податкових повідомлень-рішень, визначені у них суми грошових зобов'язань вважаються узгодженими та такими, що підлягають сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (п.57.3 ст. 57 ПК України).

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Статтею 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Право керівника державної податкової служби щодо стягнення до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у судовому порядку передбачене п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України. Відповідно до п. 2 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пп. е) п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані: своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає наступне.

У зв'язку з наявністю у відповідача непогашеної узгодженої суми податкового зобов'язання позивачем було винесено податкову вимогу від 29.10.2014 року №408-25. З моменту направлення зазначеної податкової вимоги податковий борг існував, не припиняючись, у зв'язку з чим вказана податкова вимога не втратили юридичної сили. Спірна сума заборгованості та безперервність податкового боргу відповідача підтверджується також наявною в матеріалах справи роздруківкою картки особового рахунку, яка за правилами ст.70 КАС України є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача.

Суд зазначає, що відповідач доказів оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення, як і інших будь-яких доказів або доводів щодо спростування вимог позивача суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем надано докази наявності заборгованості відповідача перед бюджетом, належним чином здійснено заходи для стягнення податкового боргу з відповідача, які передбачені Податковим кодексом України, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 КАС України постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження, виконуються негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 183-2, 186, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) заборгованість перед бюджетом зі сплати єдиного податку у сумі 132,76 грн. (сто тридцять дві гривні сімдесят шість копійок) на р/р № 0232, одержувач УДКСУ у Зміївському районі Харківської області (код 37754227), банк одержувача ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною та підлягає негайному виконанню. Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги у порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Котеньов О.Г.