Справа № 826/11891/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ''Авіакомпанія ''Атласджет Україна'' та Міністерства інфраструктури України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" до Міністерства інфраструктури України, треті особи: Державна авіаційна служба України, Товариство з обмеженою відповідальністю ''Авіакомпанія ''Атласджет Україна'' про визнання протиправним та скасування Протоколу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія"Міжнародні Авіалінії України" (далі по тексту - ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України») звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Міністерства інфраструктури України, треті особи: Державна авіаційна служба України, Товариство з обмеженою відповідальністю ''Авіакомпанія ''Атласджет Україна'', в якому просив визнати протиправними та скасувати пункти 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 Протоколу засідання комісії з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній №15 від 03.07.2014, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №343 від 25.07.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

Відповідач в особі Міністерства інфраструктури України та третя особа по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю ''Авіакомпанія ''Атласджет Україна'' не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернулися з апеляційними скаргами, в яких зазначають, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» здійснює діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів, вантажу повітряним транспортом на підставі отриманої ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів, вантажу повітряним транспортом серії АГ №505921, виданої Державною авіаційною службою України, рішення від 20.06.2012 №1.18-06489 та сертифіката експлуатанта від 14.10.2013АО №000217.

03.07.2014 відбулось засідання комісії з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній, на якому розглянуто заяви семи авіакомпаній щодо надання права на експлуатацію повітряних ліній. Відповідно до порядку денного розгляд заяв відбувався у такій черзі: ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ»; ТОВ «Ян Еір» ЛТД; ТОВ «Авіалінії ВіззЕйр Україна»; ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна»; ПАТ «Авіакомпанія Дніпроавіа»; ПАТ «Авіалінії Харкова»; ТОВ «Українсько-середземноморські авіалінії»; ТОВ «Авіакомпанія «Аеро-Чартер»; інші питання.

Результати розгляду заяв зазначених авіакомпаній зафіксовано у протоколі засідання комісії з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній від 03.07.2014 №15 (далі - Протокол засідання №15), відповідно до змісту якого комісія прийняла рішення про відмову у наданні прав на експлуатацію повітряних ліній, рішення про надання прав на експлуатацію повітряних ліній, а також рішення про обмеження обсягу прав на експлуатацію повітряних ліній.

Протокол засідання №15 був прийнятий комісією у складі 14 осіб із числа працівників Мінінфраструктури України (8 осіб) та працівників Державіаслужби України (6 осіб). Тобто, усі рішення були прийняті за результатами голосування членів комісії, більшість з яких є саме працівниками Мінінфраструктури України.

Відповідно до змісту оспорюваних у справі пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 вказаного Протоколу засідання №15, зокрема:

- надано ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» права на експлуатацію повітряних ліній: Київ - Тбілісі (Грузія) - Київ (7 разів на тиждень); Київ - Москва (Російська Федерація) - Київ (14 разів на тиждень); Київ - Санкт-Петербург (Російська Федерація) - Київ (7 разів на тиждень); Київ - Ербіль (Республіка Ірак) - Київ (4 рази на тиждень); Одеса - Москва (Російська Федерація) - Одеса (7 разів на тиждень); Донецьк - Стамбул (Турецька Республіка) - Донецьк (7 разів на тиждень); Херсон - Стамбул - Херсон (7 разів на тиждень) (пункт 4.1 Протоколу засідання №15);

- надано ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» право на експлуатацію повітряної лінії Одеса - Тель-Авів (Держава Ізраїль) - Одеса (2 рази на тиждень) (пункт 4.2 Протоколу засідання №15);

- надано ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» право на експлуатацію повітряної лінії Київ - Стамбул (Турецька Республіка) - Київ (2 рази на тиждень) (пункт 4.3 Протоколу засідання №15);

- надано ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» права на експлуатацію повітряних ліній: Львів - Стамбул (Турецька Республіка) - Львів (4 рази на тиждень); Одеса - Стамбул (Турецька Республіка) - Одеса (6 разів на тиждень); Харків - Стамбул (Турецька Республіка) - Харків (4 рази на тиждень); Вінниця - Тель-Авів (Держава Ізраїль) - Вінниця (4 рази на тиждень); Вінниця - Стамбул (Турецька Республіка) - Вінниця (2 рази на тиждень) (пункти 4.4 - 4.6 Протоколу засідання №15);

- обмежено обсяг прав ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» на експлуатацію повітряних ліній: Київ - Стамбул (Турецька Республіка) - Київ з 16 рейсів на тиждень до 14 рейсів на тиждень (пункт 9.4 Протоколу засідання №15) та Одеса - Тель-Авів (Держава Ізраїль) - Одеса з 7 рейсів на тиждень до 5 рейсів на тиждень (пункт 9.5 Протоколу засідання №15).

Зі змісту оскаржуваних пунктів 9.4, 9.5 Протоколу засідання №15 вбачається, що комісія з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній (далі - Комісія) прийняла рішення обмежити обсяг права ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» на експлуатацію повітряних ліній Київ - Стамбул (Турецька Республіка) - Київ зменшивши частоту регулярних повітряних перевезень до 14 рейсів на тиждень та Одеса - Тель-Авів (Держава Ізраїль) - Одеса зменшивши частоту регулярних повітряних перевезень до 5 рейсів на тиждень, посилаючись на положення пункту 4 частини восьмої статті 94 Повітряного кодексу України та пункту 2.9 Порядку надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній, затвердженого наказом Мінінфраструктури України від 23.04.2013 №245 (далі - Порядок №245).

Протокол засідання №15 затверджений наказом Міністерства інфраструктури України від 25.07.2014 №343 «Про затвердження Протоколу №15 засідання комісії з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній» (далі - Наказ №343).

Відповідно до змісту Наказу №343, Міністр Мінінфраструктури України дає вказівку Голові Державіаслужби України та зобов'язує його оформити документи про право на експлуатацію на виконання прийнятих Комісією рішень.

Як було правильно установлено судом першої інстанції, вищевказаний Наказ №343 не передбачає жодних прав Державіаслужби України щодо реалізації своєї управлінської компетенції в частині надання права на експлуатацію, відмови в наданні прав або обмеження таких прав на експлуатацію повітряних ліній.

Вважаючи пункти 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 Протоколу засідання №15 протиправними ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» оскаржило їх у судовому порядку.

Задовольняючи даний позов суд першої інстанції виходив з того, що згідно норм статей 4, 5, 94 Повітряного кодексу України компетенція прийняття рішення щодо видачі, відмови або обмеження права на експлуатацію повітряних ліній належить саме Державіаслужбі України. Рішення про видачу, відмову або обмеження права на експлуатацію повітряних ліній має прийматись Державіаслужбою України в особі Голови Державіаслужби згідно приписів Повітряного кодексу України та Положення про Державну авіаційну службу України (в редакції Указу Президента України від 06.04.2011 № 398/2011).

Оскільки Протокол засідання №15 прийнятий комісією з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній та затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, він є таким, що не відповідає вимогам статей 4, 5, частин 3 та 8 статті 94 Повітряного кодексу України.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам цієї справи, колегія суддів погоджується з обгрунтованими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 120 Конституції України організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади визначаються Конституцією і законами України.

В силу частини 2 статті 3 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», організація, повноваження і порядок діяльності міністерств, інших центральних органів виконавчої влади визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України. Пунктом 3 частини 1 статті 85 Конституції прийняття законів віднесено до виключних повноважень Верховної ради України.

Правові основи діяльності в галузі авіації та систему державного регулювання в галузі авіації та використання повітряного простору України встановлено Повітряним кодексом України (№ 3393-VI від 19.05.2011).

Відповідно до частини другої статті 4 Повітряного кодексу України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов'язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Згідно з частиною п'ятою статті 4 Повітряного кодексу України державне регулювання у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України здійснюють у межах повноважень:

- центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту;

- центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в галузі цивільної авіації (далі - уповноважений орган з питань цивільної авіації);

- національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, визначає пріоритетні напрями та здійснює заходи щодо формування державної політики у сфері авіаційного транспорту та використання повітряного простору України і забезпечує нормативно-правове регулювання відповідно до статті 11 цього Кодексу.

В силу статті 5 Повітряного кодексу України державне регулювання діяльності в галузі цивільної авіації здійснюється уповноваженим органом з питань цивільної авіації (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в галузі цивільної авіації). Таким органом згідно пункту 1 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 398/2011 (далі - Положення №398/2011) є Державна авіаційна служба України (Державіаслужба України).

У відповідності до частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 5 Повітряного кодексу України Державіаслужба України здійснює ліцензування господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів повітряним транспортом та надання прав на експлуатацію повітряних ліній і призначень авіаперевізникам.

Положеннями частини 3 статті 94 Повітряного кодексу України визначено, що право на експлуатацію повітряної лінії надається уповноваженим органом з питань цивільної авіації за письмовою заявою авіаперевізника.

Уповноважений орган з питань цивільної авіації має право відмовити у наданні права на експлуатацію певної повітряної лінії та призначенні авіаперевізника або обмежити обсяг права на експлуатацію повітряної лінії (частина 8 статті 94 Повітряного кодексу України).

З огляду на наведені положення Повітряного кодексу України компетенція прийняти рішення щодо видачі, відмови або обмеження права на експлуатацію повітряних ліній належить саме Державіаслужбі України.

Згідно з пунктом 9 Положення №398/2011, Державіаслужбу України очолює Голова Державіаслужби, який, згідно покладених на нього функції, зокрема, очолює Державіаслужбу України, здійснює керівництво її діяльністю, представляє Державіаслужбу України у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та несе персональну відповідальність перед Президентом України, Кабінетом Міністрів України і Віце-прем'єр-міністром України - Міністром інфраструктури України за виконання покладених на Державіаслужбу України завдань і функцій.

Як свідчать матеріали даної справи, Протокол засідання № 15, затверджений Наказом № 343, був прийнятий органом іншим, ніж передбачено Повітряним кодексом України.

Судом першої інстанції встановлено, що Протокол засідання №15 від 03.07.2014 прийнятий комісією в складі 14 осіб із числа працівників Мінінфраструктури (8 осіб) та працівників Державіаслужби (6 осіб) та затверджений наказом Мінінфраструктури №343 від 25.07.2014. Голова Державіаслужби в засіданні комісії участі не брав, за прийняття оскаржуваних рішень не голосував. Наказ №343, яким затверджено Протокол засідання №15, не передбачає жодних прав Голови Державіаслужби реалізовувати свою управлінську компетенцію - прийняти рішення про надання права на експлуатацію, відмовити в наданні прав або обмежити такі права на експлуатацію.

Отже, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам статей 4, 5, частин 3 та 8 статті 94 Повітряного кодексу України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів апелянтів про те, що оскаржувані рішення є законними, оскільки прийняті відповідно до положень Порядку №245.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, вирішуючи спір по суті колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що Повітряний кодекс України є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, ніж наказ Мінінфраструктури України від 23.04.2013 №245, яким затверджено порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній.

Так згідно з оскаржуваними пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Протоколу засідання №15, ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» надано право на експлуатацію повітряних ліній за напрямами: Республіка Грузія, Російська Федерація, Республіка Ірак, Турецька Республіка, Держава Ізраїль.

Водночас, станом на дату прийняття оскаржуваних рішень, викладених у вказаних пунктах Протоколу засідання №15, позивачу вже були надані права на експлуатацію повітряних ліній за вказаними напрямками від 20.09.2013№594, від 20.09.2013№597, від 20.09.2013№586, від 20.09.2013№593, від 20.09.2013№611, від 26.07.2013№133, від 20.09.2013№595, від 20.09.2013 №590.

Пунктом 2.2 Порядку №245 встановлено, що право на експлуатацію повітряної лінії не може бути передано та продано іншому авіаперевізнику.

Отже, відповідач, затверджуючи Протокол засідання №15 Наказом №343 фактично передав права на експлуатацію повітряних ліній позивача ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна», що є порушенням пункту 2.2 Порядку №245 та порушенням прав позивача.

Заперечуючи проти вимог даного позову Міністерство інфраструктури України стверджує про відсутність порушень компетенції при прийнятті оскаржуваних рішень, посилаючись при цьому на положення Наказу Міністерства інфраструктури України від 23.04.2013 № 245 «Про затвердження Порядку надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній» (далі - Порядок №245), який, як стверджує апелянт, прийнятий в межах компетенції Міністерства інфраструктури України.

Указом Президента України від 12.05.2011 №581/2011 затверджено Положення про Міністерство інфраструктури України (далі - Положення №581/2011).

Згідно з пунктом 1 Положення №581/2011, Мінінфраструктури України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сферах авіаційного, автомобільного, залізничного, морського і річкового, міського електричного транспорту та у сферах використання повітряного простору України, туризму, діяльності курортів, метрополітенів, дорожнього господарства, надання послуг поштового зв'язку, забезпечення підготовки та реалізації в Україні інфраструктурних проектів для виконання завдань і заходів з підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, інших міжнародних спортивних подій, забезпечення безпеки руху, навігаційно-гідрографічного забезпечення судноплавства, торговельного мореплавства (центральний орган виконавчої влади у сфері транспорту, дорожнього господарства, туризму та інфраструктури).

Відповідно до підпункту 4.10.123 підпункту 4.10 пункту 4 Положення №581/2011, Міністерство інфраструктури України затверджує порядок призначення авіаперевізників на міжнародні рейси.

Водночас, згідно із частиною першою статті 5 Повітряного кодексу України уповноважений орган з питань цивільної авіації (Державіаслужба України) реалізує державну політику і стратегію розвитку авіації України, здійснює державне регулювання діяльності в галузі цивільної авіації за такими напрямами: 1) здійснення комплексних заходів щодо забезпечення безпеки польотів, авіаційної, екологічної, економічної та інформаційної безпеки; 2) створення умов для розвитку авіаційної діяльності, повітряних перевезень та їх обслуговування, виконання авіаційних робіт та польотів авіації загального призначення; 3) організація використання повітряного простору України; 4) представництво України в міжнародних організаціях цивільної авіації та у міжнародних відносинах з питань цивільної авіації.

Частиною другою статті 5 Повітряного кодексу України встановлено, що напрями, визначені у пунктах 1 - 3 частини першої цієї статті, реалізуються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, зокрема, шляхом розроблення, прийняття та впровадження авіаційних правил України.

Відповідно до частини першої статті 11 Повітряного кодексу України нормативно-правове регулювання у сфері цивільної авіації здійснюється шляхом прийняття в установленому порядку нормативно-правових актів та прийняття уповноваженим органом з питань цивільної авіації авіаційних правил України, що регулюють діяльність цивільної авіації та використання повітряного простору України.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, приймає нормативно-правові акти, спрямовані на формування державної політики у сфері цивільної авіації, крім авіаційних правил України, визначених частиною п'ятою цієї статті.

У частині п'ятій статті 11 Повітряного кодексу України чітко визначено, що авіаційними правилами України, зокрема, встановлюються, види, форми сертифікатів та інших документів, що видаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації;строки дії зазначених документів;детальний порядок та умови отримання, анулювання, припинення дії та відмови, у тому числі щодо видачі зазначених документів.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній встановлюються саме авіаційними правилами України (частина четверта статті 94 Повітряного кодексу України).

Відтак Порядком № 245 врегульовано питання, що лежать поза межами компетенції Міністерства інфраструктури України, яка визначена Повітряним кодексом України. В свою чергу аналіз норм Порядку № 245 свідчить, що механізм регулювання правовідносин, що встановлений Порядком № 245, не відповідає нормам Повітряного кодексу України.

Пленумом Вищого адміністративного суду України у пункті 4 Постанови № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз'яснено, що за змістом статті 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Частина 4 статті 9 КАС України містить імперативну норму, в силу якої у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З огляду на зазначене колегія суддів не приймає до уваги твердження Міністерства інфраструктури України та третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю ''Авіакомпанія ''Атласджет Україна'', що ґрунтуються на положеннях Порядку № 245, адже останній не підлягає до застосування при вирішенні даного спору.

Колегією суддів також не приймаються до уваги твердження ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» про відсутність у останньої заборгованості перед державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», оскільки станом на 01.07.2014 заборгованість ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» перед державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» за надані послуги аеропортового обслуговування становила 234 502,91 грн., яка виникла з квітня 2014 року та не була погашена станом на 01.10.2014, що підтверджується листом Державіаслужби України від 17.10.2014 №1.28-11461 і доданими до нього копіями листів ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» від 16.10.2014 №2318 та від 13.10.2014 №2291.

Пунктом 2.1 Порядку №245 установлено, що обов'язковою умовою надання та використання авіаперевізником права на експлуатацію повітряної лінії є, зокрема, відсутність у авіаперевізника простроченої заборгованості з оплати послуг з аеронавігаційного обслуговування перед українськими провайдерами аеронавігаційного обслуговування та/або послуг з аеропортового обслуговування перед аеропортами державної форми власності.

Повітряне сполучення між Україною та Туреччиною, і умови призначення та експлуатації повітряної лінії Київ - Стамбул - Київ регулюються, зокрема, угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про повітряне сполучення від 22.12.2011.

Відповідно до пункту 2 розділу II Додатку до вказаної Угоди, призначені авіапідприємства будь-якої Договірної Сторони можуть здійснювати повітряні сполучення за встановленими маршрутами з максимальною частотою, яка погоджується між авіаційними властями Договірних Сторін.

Відповідно до Меморандуму взаєморозуміння між авіаційними владами України та Турецької Республіки від 18.09.2013, авіаційні влади України та Уряд Турецької Республіки домовилися, що на повітряній лінії Київ - Стамбул - Київ авіаперевізники, призначені з української сторони, можуть виконувати 16 рейсів на тиждень. Тобто 16 рейсів на тиждень є максимальною (граничною) частотою, яка встановлена на лінії Київ - Стамбул - Київ.

Повітряне сполучення між Україною та Ізраїлем і, зокрема умови призначення та експлуатації повітряної лінії Одеса - Тель-Авів - Одеса регулюються угодою, укладеною між Урядом України та Урядом Держави Ізраїль про повітряне сполучення від 12.01.1993.

Відповідно до пункту 2 розділу II Додатку до Угоди, призначені авіапідприємства будь-якої Договірної Сторони можуть здійснювати повітряні сполучення за встановленими маршрутами з максимальною частотою, яка погоджується між авіаційними властями Договірних Сторін.

Погодженим Протоколом від 17.06.2011 між авіаційними владами України та Держави Ізраїль встановлено, що на повітряній лінії Одеса - Тель-Авів - Одеса авіаперевізники, призначені з української сторони, можуть виконувати 7 рейсів на тиждень. Тобто, 7 рейсів на тиждень є максимальною (граничною) частотою, яка встановлена на лінії Одеса - Тель-Авів - Одеса.

Беручи до уваги послідовність прийняття оскаржуваних пунктів Протоколу засідання №15, колегія суддів приходить до висновку, що Комісія спочатку прийняла рішення про надання права на експлуатацію повітряних ліній ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» (пункт 4), що фактично призвело до перевищення загальної кількості дозволених рейсів до Турецької Республіки та Держави Ізраїль, а потім обмежила права ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» на експлуатацію повітряних ліній за вказаними напрямками (пункти 9.4, 9.5 Протоколу засідання №15).

Таким чином, зафіксовані в оскаржуваних пунктах 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Протоколу засідання №15 рішення прийнято Комісією необґрунтовано, недобросовісно, нерозсудливо, а саме без урахування наявності у ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» простроченої заборгованості, в порушення міжнародних домовленостей та без урахування прав і законних інтересів ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ».

В обґрунтування своїх заперечень ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» посилається на рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2014 у справі № 914/3601/14, яке на думку ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» має преюдиційне значення щодо обставин наявності чи відсутності заборгованості перед аеропортом державної форми власності на момент прийняття та затвердження Протоколу засідання № 15.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. При цьому, преюдиційне значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які зазначені у резолютивній частині рішення.

Колегією суддів досліджено зміст вказаного рішення господарського суду Львівської області та встановлено, що воно не має преюдиції у розумінні ч. 1 ст. 72 КАСУ, оскільки ним не встановлюються обставини, які мають значення для даного апеляційного провадження. Наявність чи відсутність заборгованості перед ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» на певний період часу та у певній сумі не були предметом спору у даній господарській справі і судом не досліджувалась.

Крім того, відсутність заборгованості ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки не спростовує висновок про порушення встановленої Повітряним кодексом України компетенції органів державної влади щодо прийняття оскаржуваного рішення про надання прав на експлуатацію повітряних ліній.

Апеляційні скарги Міністерства інфраструктури України та третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю ''Авіакомпанія ''Атласджет Україна'' містять посилання на наявність у позивача заборгованості перед ДП МА «Бориспіль» та здійснення позивачем авіаційних перевезень меншою частотністю, ніж дозволено наданими йому правами на експлуатацію повітряних ліній. Дане на думку апелянтів є підставою для обмеження прав позивача в порядку пункту 4 частини 8 статті 94 Повітряного кодексу України.

Колегією суддів дані твердження відхиляються як необґрунтовані та такі, що не можуть бути підставою для задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне.

Пунктом 2.9 Порядку №245 передбачено, що рішення комісії щодо розглянутих питань можуть повністю або частково задовольняти заяву авіаперевізника, містити відмову в наданні або обмеження обсягу права на експлуатацію повітряної лінії відповідно до частини восьмої статті 94 Повітряного кодексу України.

Частиною першою статті 94 Повітряного кодексу України встановлено, що авіаперевізник зобов'язаний надавати послуги з повітряних перевезень в обсягах і на умовах, передбачених сертифікатом експлуатанта, ліцензією та наданими йому правами на експлуатацію повітряних ліній.

Пунктом 4 частини восьмої статті 94 Повітряного кодексу України передбачено, що уповноважений орган з питань цивільної авіації має право відмовити у наданні права на експлуатацію певної повітряної лінії та призначенні авіаперевізника або обмежити обсяг права на експлуатацію повітряної лінії у разі, якщо авіаперевізник не відповідає вимогам міжнародних договорів України та авіаційних правил України або не виконує їх.

Правами на експлуатацію повітряних ліній від 20.09.2013 №594 та від 20.09.2013 №597 позивачу надано право здійснювати за вказаними маршрутами рейси без обмеження мінімального рівня регулярності польотів.

Отже, позивачу було надано право здійснювати певну кількість польотів за визначеними повітряними лініями, однак не встановлено обов'язку здійснювати виключно максимальну частоту рейсів, оскільки здійснення рейсів є саме правом, а не обов'язком авіакомпанії.

Міністерством інфраструктури України не спростовано висновок суду першої інстанції про те, що положеннями законодавства не передбачені санкції за здійснення меншої кількості рейсів, ніж дозволено правами на експлуатацію повітряних ліній. Судом першої інстанції також звернуто увагу на те, що Порядком № 245, на який посилається Міністерство інфраструктури України, у пункті 4.2 передбачено, що право на експлуатацію повітряної лінії анулюється за умови нездійснення авіаперевізником експлуатації повітряної лінії протягом 12 місяців або припинення її експлуатації на 12 місяців (у випадку регулярних міжнародних перевезень з/до України). Однак, має бути саме повна відсутність рейсів та, в такому випадку, право на експлуатацію повітряної лінії анулюється, а не обмежується.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконання позивачем перевезень з меншою частотою ніж передбачено у правах на експлуатацію повітряних не може бути підставою для обмеження прав позивача оскаржуваним Протоколом.

Відповідно до частини першої статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись положеннями вказаної норми, колегія суддів зважає на ту обставину, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав належних доказів того, що здійснення ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» у певні періоди меншої кількості польотів, ніж дозволено правами на експлуатацію повітряних ліній від 20.09.2013№594 та від 20.09.2013 №597, призвело до порушення позивачем вимог міжнародних договорів України та авіаційних правил України, чи до погіршення іміджу України у сфері міжнародних перевезень, порушення прав та інтересів пасажирів.

Разом з тим, колегія суддів зважає на ту обставину, що оформлені пунктами 9.4 та 9.5 Протоколу засідання № 15 не є рішеннями уповноваженого органу з питань цивільної авіації. Окрім цього, з тексту пунктів 9.4 та 9.5 Протоколу засідання № 15 не вбачається, що саме наявність заборгованості перед ДП МА «Бориспіль» або нездійснення авіаперевезень у певній кількості частот стало підставою для обмеження прав позивача.

Міністерство інфраструктури України посилається на те, що згідно пункту 2.1 Порядку № 245 відсутність у авіаперевізника простроченої заборгованості з оплати послуг з аеропортового обслуговування перед аеропортами державної форми власності є умовою для використання права на експлуатацію повітряної лінії.

Колегія суддів звертає увагу, що пункт 4 частини 8 статті 94 Повітряного кодексу України встановлює наслідки невідповідності авіаперевізника вимогам авіаційних правил України. В силу статті 11 Повітряного кодексу України Порядок № 245, що прийнятий Міністерством інфраструктури України, не є авіаційними правилами України.

Крім того, в якості доказу наявності у позивача заборгованості до матеріалів справи долучено постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2014 у справі № 910/11068/13, якої об'єктивно не існувало на момент прийняття Протоколу засідання № 15 від 03.07.2014. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність вказаного судового рішення не могла бути підставою для обмеження обсягу прав позивача на експлуатацію повітряних ліній.

Судом першої інстанції також з'ясовано, що постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2014 у справі № 910/11068/13 скасовано постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2014, справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. Будь-яких додаткових доказів наявності заборгованості позивача ані Міністерством інфраструктури України, ані третьою особою в особі Товариства з обмеженою відповідальністю ''Авіакомпанія ''Атласджет Україна'' апеляційному суду подано не було.

Таким чином, ураховуючи встановлені у цій справі обставини та вищевикладені положення норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оспорюваних пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 Протоколу засідання №15, оскільки рішення, викладені у цих пунктах є необґрунтованими та прийнятими не уповноваженим на те суб'єктом владних повноважень, не в порядку та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

З підстав вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ''Авіакомпанія ''Атласджет Україна'' та Міністерства інфраструктури України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено - 09.02.15 р.

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.