Справа № 816/4651/14
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 р.Справа № 816/4651/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Полтаві на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2014р. по справі №816/4651/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Полтаві

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Полтаві (далі - відповідач), в якому просив суд:

- стягнути з Міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Полтаві на користь Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві витрати, понесені Пенсійним фондом на загальну суму 3 603 грн. 69 коп.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2014р. зазначений позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Полтаві Полтавської області (, вул. Автобазівська, 2/9, к.16 м. Полтава) на користь Управління Пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави (вул. Калініна, 30, м. Полтава, р/р 1 в ОПРЕВ Ощадбанку, МФО 331467, ) суму витрат за період липень-вересень 2014 року на виплату і доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в розмірі 2847 (дві тисячі вісімсот сорок сім) гривень 75 (сімдесят п'ять) копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що для відшкодування Пенсійним фондом України витрат на виплату і доставку пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої постановами Кабінету Міністрів України від 26.03.2008р. № 265, витрат на виплату допомоги на поховання підстав не вбачається.

Також з постановою суду першої інстанції не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: ст.ст. 21, 28, 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року за N 5-4/4, просить оскаржувану постанову скасувати та винести нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів заслухавши, доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також таблиць розбіжностей за період з липня по вересень 2014 року відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Полтаві Полтавської області не враховані суми витрат на:

- виплату пенсій громадянам держав-учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну у розмірі 1498,71 грн.;

- виплату пенсій у зв'язку із втратою годувальника в розмірі 902,61 грн.,

- виплату пенсій у зв'язку із втратою годувальника дітям, які досягли повноліття в розмірі 450 грн.,

- виплату допомоги на поховання в розмірі 302,37 грн.,

- виплату пенсій, по справах, в яких акти Н-1 не відповідають вимогам законодавства в розмірі 450 грн. (а.с. 8-16).

Також судом першої інстанції встановлено, що нещасні випадки на виробництві з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сталися при здійсненні ними трудової діяльності на території держав - учасниць СНД, про що свідчать наявні у матеріалах справи акти про нещасні випадки на виробництвах (а.с. 48-49, 55-57, 63-65). Вказаним особам призначено пенсії по інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, що підтверджується протоколами: від 09 лютого1962 року № у115 щодо призначення пенсії ОСОБА_1, від 30 червня1994 року № 120 щодо призначення пенсії ОСОБА_2, від 11 вересня 1984 року № 4256 щодо призначення пенсії ОСОБА_3 (а.с. 45, 53, 61). Факт встановлення зазначеним громадянам інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням підтверджується витягами з актів огляду у МСЕК.

Протягом спірного періоду липень-вересень 2014 року управлінням Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві здійснено виплати пенсії по інвалідності вказаним особам, що підтверджується відповідними розрахунками та довідками про виплату пенсій.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у розмірі 2847 грн. 75 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суд першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 вказаних Основ в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття.

За пенсійним страхуванням згідно п. 1 ч. 1 ст. 25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення, як: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених п. 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

За страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування надається, зокрема, такий вид соціальних послуг та матеріального забезпечення, як пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Статті 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1991 № 1105-ХІV (надалі - Закон № 1105-XIV), зокрема, передбачають обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1105-XIV визначено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Отже, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань, який у разі виплати пенсії органами Пенсійного фонду України має відшкодувати останньому витрати.

За змістом ч. 2 ст. 2 Закону № 1105-XIV особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому, право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" ст. 27 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-XII встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до п. 3 розділу XI Прикінцевих положень Закону України № 1105-XIV відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у ст. 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом 3 пункту 3 розділу XI Прикінцевих положень вказаного Закону встановлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 8 наведеного вище пункту, Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України "Про охорону праці", які ліквідуються.

Інструкцією про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, затверджено. постановою Правління Фонду від 20 квітня 2001 року, встановлено, що Відділення виконавчої дирекції Фонду приймають документи на тих працівників (членів їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01.04.2001 року та право яких встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що усі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

За таких обставин, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків. В разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України, страховик має відшкодувати ці витрати органам Пенсійного фонду України.

Постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року № 5-4/4 визначено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій (пункт 4 постанови).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума витрат управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві на виплату пенсій по інвалідності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підлягала відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, а тому відповідач повинен був прийняти їх до заліку для відшкодування згідно порядку, затвердженого постановою від 04 березня 2003 року № 5-4/4.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 20 березня 2007 року (№21-1087во06), від 20 червня 2011 року (№ 21-76а11), 05 грудня 2011 року (№21-204а11), у разі незгоди Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підписання актів звірки, в судах адміністративної юрисдикції мають вирішуватися вимоги про стягнення витрат.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення суми витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва у розмірі 1498,71 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення витрат на виплату пенсії гр. ОСОБА_4 у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, з огляду на наступне.

Згідно документів пенсійної справи ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) призначена та виплачується пенсія у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві (акт про нещасний випадок на виробництві № 31 від 17.02.1968 року, свідоцтво про смерть НОМЕР_1) (а.с. 37, 39-40).

Факт перебування ОСОБА_4 на повному утриманні ОСОБА_5 до смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 10 листопада 2003 року, яке набрало законної сили 11 грудня 2003 року та перебуває у матеріалах пенсійної справи останньої (а.с. 17). У рішенні суду зазначено, що ОСОБА_4 до смерті чоловіка не працювала, була непрацездатною, оскільки доглядала малолітніх дітей, єдиним джерелом її існування був заробіток чоловіка ОСОБА_5

Таким чином, ОСОБА_4 підпадає під визначення осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат відповідно до ст. 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а тому Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату вказаній особі пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, позовні вимоги про стягнення витрат на виплату пенсії ОСОБА_4 у розмірі 449,04 грн підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення витрат на виплату пенсії гр. ОСОБА_6 у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Так, Відповідно до статті 33 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2) призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок нещасного випадку на виробництві (акт про нещасний випадок на виробництві № 97 від ІНФОРМАЦІЯ_4, свідоцтво про смерть НОМЕР_2) ( а.с. 30, 32-33).

На момент загибелі чоловіка ОСОБА_6 мала 40 років, докази перебування її на утриманні ОСОБА_7 або права на одержання від нього утримання на день смерті потерпілого відсутні.

Страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 Закону № 1105-ХІV, Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми, в тому числі, складаються із страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Сторонами не доведено та матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_6 відповідає визначенню осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат відповідно до статті 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а відтак у Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відсутній обов'язок відшкодовувати Пенсійного фонду витрати на виплату вказаній особі пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

За змістом статей 8, 10, 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення громадян, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України з виплатою пенсій за рахунок його коштів.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного Суду України від 12 червня 2013 року у справі №К/9991/3983/12 щодо зобов'язання Фонду відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми витрат на виплату пенсій у зв'язку із втратою годувальника лише тим особам, які мають право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого відповідно до статті 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" .

Отже, позовні вимоги щодо стягнення витрат на виплату пенсії ОСОБА_6 у розмірі 453, 57 грн. задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на виплату пенсії ОСОБА_8 по справах, в яких акти Н-1 не відповідають вимогам закону, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 управлінням Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві призначено та проводяться виплати пенсії у зв'язку із втратою годувальника, як законному представнику гр. ОСОБА_9, що не ставиться сторонами під сумнів та підтверджується довідкою, протоколом та розпорядженням (а.с. 71-73).

Відповідно до статті 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з пунктом 2 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 серпня 2004 року №1112 (чинного на момент складання акту Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом) (далі по тексту Порядок) дія цього Порядку поширюється на: власників підприємств або уповноважені ними органи (далі - роботодавці); осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично були допущені до роботи в інтересах підприємства (далі - працівники), а також на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно.

Пунктом 13 Порядку передбачено, що комісія зобов'язана протягом трьох діб, зокрема, скласти акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 3 у шести примірниках (далі - акт форми Н-1), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, або акт про нещасний випадок, не пов'язаний з виробництвом, за формою НПВ згідно з додатком 4, якщо цей нещасний випадок визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом (далі - акт форми НПВ), і передати їх на затвердження роботодавцю. Акти форми Н-5 і форми Н-1 (або форми НПВ) підписуються головою і всіма членами комісії.

Таким чином, пенсію у зв'язку із втратою годувальника призначено в 2011 році відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" на підставі акту №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с. 79-83) за формою Н-1, який підписано головою та всіма членами комісії, і затверджено Управлінням державного нагляду з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Полтавській області 17 серпня 2011 року.

Отже, позовні вимоги про стягнення витрат на виплату пенсії ОСОБА_8 за період з липня по вересень 2014 року у розмірі 450 грн. підлягають задоволенню.

Колегія судів також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення витрат на виплату пенсії ОСОБА_10 за вересень 2014 року у розмірі 450 грн.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_10 (а.с. 42-43), останній призначено пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Згідно довідки №3087 від 01 вересня 2014 року (а.с. 89) ОСОБА_10 є студентом вищого державного навчального закладу України та навчається на денній формі.

Вимогами ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями в триденний строк з моменту звернення заявника, зокрема довідки навчального закладу про те, що член сім'ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання.

При цьому, статтею 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для відшкодування відповідачем понесених УПФ України Октябрського району в м. Полтаві витрат на поховання гр. ОСОБА_11, з огляду на таке.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, передбачений статтею 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року №105-XIV.

Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ч.8 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року №826, регулює питання відшкодування Фондом таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку, витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 2 ч. 9 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у ст. 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із ст. 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Аналіз норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", що визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини восьмої статті 34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, медико-соціальні експертні міські, районні, міжрайонні комісії визначають, зокрема, причини смерті інваліда або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім'ї померлого.

Отже, позовні вимоги про стягнення витрат на виплату допомоги на поховання гр. ОСОБА_11 задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст.. 205, ст.ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Полтаві залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2014р. по справі № 816/4651/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 09.02.2015 р.