Справа № 2а-0370/2987/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015р. Справа № 9104/176244/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Іщук Л.П.,

судді Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Луцького слідчого ізолятора №2 управління державної пенітенціарної служби України у Волинській області, м.Луцьк

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2012р. у справі №2а/0370/2987/12

за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області, м.Луцьк

до Луцького слідчого ізолятора №2 управління державної пенітенціарної служби України у Волинській області, м.Луцьк

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція у Волинській області звернулася з адміністративним позовом до Луцького слідчого ізолятора №2 ДДУПВП у Волинській області про зобов'язання виконати пункти 2 вимог від 25.07.2012р. №03-080-14-14/5436 в частині проведення претензійно-позовної роботи та забезпечення повернення незаконно виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 на суму 6993,39грн. та відкоригувати суми нарахованого єдиного соціального внеску на суму 2538,15грн. та пункти 3, 10 вимоги від 25.07.2012р. №03-080-14-14/5436 Державної фінансової інспекції у Волинській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу контрольним листом від 25.07.2012р. №03-080-14-14/5436 направлено вимоги щодо вжиття заходів та усунення виявлених порушень і відшкодування збитків, завданих Луцькому СІЗО №2, проте на момент звернення до суду з вказаним позовом залишаються невиконаними пункт 3 вимог, а саме: провести претензійно-позовну роботу та забезпечити повернення незаконно виплаченої заробітної плати державним службовцям на загальну вимогу 75092,00грн. та відкоригувати суму нарахованого єдиного соціального внеску на загальну суму 22288,71грн. В іншому випадку стягнути з особи, винної у незаконних грошових виплатах коштів в сумі 102381,14грн.; пункт 10 вимоги - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за непоставлені продукти харчування на суму 2273,59грн. та за поставлені продукти, на які завищено граничний розмір торговельної націнки на суму 369,21грн. Провести претензійно-позовну роботу з АВТФ "Старк" та забезпечити відшкодування незаконних виплат в сумі 2642,80грн. шляхом повернення коштів або поставки відповідного обсягу товарів чи надання послуг; пункт 2 вимоги - в частині повернення незаконно виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 на суму 6993,39грн. та відкоригувати суми нарахованого єдиного соціального внеску на суму 2538,15грн.

За наслідками розгляду справи Волинський окружний адміністративний суд прийшов до висновку про зобов'язання Луцького слідчого ізолятора №2 ДДУПВП у Волинській області виконати пункт 2 вимог від 25.07.2012р. №03-080-14-14/5436 в частині проведення претензійно-позовної роботи та забезпечення повернення незаконно виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 на суму 6993,39грн. та відкоригувати суми нарахованого єдиного соціального внеску на суму 2538,15грн., в іншому випадку стягнути з особи, винної у незаконних грошових виплатах кошти у сумі 9531,54грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст.133-136 КЗпП України та зобов'язати Луцький слідчий ізолятор №2 виконати пункти 3, 10 вимог від 25.07.2012р. №03-080-14-14/5436 Державної фінансової служби у Волинській області.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач по справі): Луцький слідчий ізолятор №2 ДДУПВП у Волинській області оскаржив її в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі посилається на те, що не погоджується з вимогами позивача, що стали предметом судового розгляду, оскільки вони не відповідають нормам матеріального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, керуючись вимогами ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що працівниками державної фінансової інспекції проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Луцького СІЗО №2 за період з 01.01.2010р. по 01.04.2012р., про що складено акт ревізії від 05.07.2012р. №080-28/14 (а.с.09-19), в якому викладено суть виявлених порушень.

З метою забезпечення усунення виявлених фінансових порушень відповідачу контрольним листом від 25.07.2012р. №03-080-14-14/5436 направлено вимоги щодо вжиття заходів та усунення виявлених порушень і відшкодування збитків завданих Луцькому СІЗО №2.

Так, зокрема, ревізією встановлено, що в порушення п.п.1, 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", Луцьким СІЗО №2 за період 01.01.2010р. по 01.04.2012р. зайво нараховане та виплачене 30-відсоткове підвищення посадових окладів 7 державним службовцям на загальну суму 41058,71грн. Зазначене порушення призвело також до зайвої виплати надбавки за вислугу років зазначеним працівникам на загальну суму 9002,89грн., надбавки за високі досягнення у праці на загальну суму 25030,83грн. та, відповідно, зайво перераховано внесків до державних цільових фондів (єдиного соціального внеску) на загальну суму 27288,71грн. Внаслідок допущеного порушення Луцьким СІЗО №2 завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 102381,14грн.

Також, проведеною зустрічною звіркою в аграрній виробничо-торговій фірмі "Старк" щодо підтвердження виду, обсягу і якості операцій з поставки товарів та проведення розрахунків з Луцьким СІЗО №2, встановлено завищення граничної надбавки до ціни постачальника при реалізації борошна в семи випадках на суму 369,21грн., чим порушено вимоги розпорядження Волинської облдержадміністрації від 16.07.2008р. №249 "Про внесення змін до розпорядження Волинської облдержадміністрації від 21.09.2007р. №371 "Про заходи з стабілізації цін на основні продовольчі товари". Зокрема, при постачанні, згідно накладної №3220 від 01.02.2011р., борошна першого ґатунку АВТФ "Старк" застосовано надбавку до ціни постачальника в розмірі 25% замість гранично встановленого рівня 15%. Внаслідок допущеного порушення Луцькому СІЗО №2 завдано матеріальної шкоди на суму 369,21грн. В ході зустрічної звірки документально не підтверджено факт поставки АВТФ "Старк" продуктів харчування для Луцького СІЗО №2 згідно накладної №3636 від 22.03.2011р. на загальну суму 1413,60грн. та згідно накладної №3866 від 13.04.2011р. на загальну суму 859,99грн. Зазначені накладні згідно даних обліку АВТФ "Старк" не виписувалися, продукти харчування для Луцького СІЗО №2 не відпускалися. Також, згідно даних журналу обліку ввозу і вивозу товарів, який ведеться у черговій частині СІЗО, не зафіксовано факт ввозу на територію продуктів від АВТФ "Старк" згідно накладних №3636 від 22.03.2011р. та №3866 від 13.04.2011р. Отже, Луцьким СІЗО №2 проведено оплату за фактично не отримані продукти харчування в сумі 2273,59грн.

Окрім цього, в порушення п.п.1.2, 1.5, 2.10, 3.1 Типового положення про атестацію педагогічних працівників, при відсутності відповідної кваліфікаційної категорії та без проходження обов'язкової атестації при прийнятті на роботу встановлено оклад на рівні 10 тарифного розряду (а з 01.06.2009р. - на рівні 11 тарифного розряду), замість належного 9 тарифного розряду. Внаслідок допущеного порушення ОСОБА_1 за період, який підлягає ревізії, зайво нарахована та виплачена заробітна плата (з урахуванням підвищення окладу за особливі умови роботи в СІЗО, надбавок за вислугу років та 20% надбавки педагогічним працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування") на загальну суму 8443,39грн. та, відповідно, зайво перераховано внесків до державних цільових фондів єдиного соціального внеску на загальну суму 3064,95грн. Внаслідок допущеного порушення Луцькому СІЗО №2 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 11508,34грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що Луцьким СІЗО №2 проводиться стягнення незаконно нарахованої та виплаченої заробітної плати з ОСОБА_1, про те на день розгляду справи в суді заборгованість по заробітній платі не погашена, не відкориговано суму нарахованого єдиного соціального внеску.

Відповідно до листа від 23.08.2912р. №2337 адміністрація Луцького СІЗО №2 повідомила про вжиті заходи щодо усунення виявлених порушень та часткове виконання вимог на загальну суму 30545,123грн. Проте, залишаються невиконаними пункт 3 законних вимог, а саме: провести претензійно-позовну роботу та забезпечити повернення незаконно виплаченої заробітної плати державним службовцям на загальну вимогу 75092,00грн. та відкоригувати суму нарахованого єдиного соціального внеску на загальну суму 22288,71грн. В іншому випадку стягнути з особи, винної у незаконних грошових виплатах коштів в сумі 102381,14грн., у порядку та розмірах, встановлених ст.ст.133-136 КЗпП України; пункт 10 вимоги - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за непоставлені продукти харчування на суму 2273,59грн. та за поставлені продукти, на які завищено граничний розмір торговельної націнки на суму 369,21грн. Провести претензійно-позовну роботу з АВТФ "Старк" та забезпечити відшкодування незаконних виплат в сумі 2642,80грн. шляхом повернення коштів або поставки відповідного обсягу товарів чи надання послуг; пункт 2 вимоги - в частині повернення незаконно виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 на суму 6993,39грн. та відкоригувати суми нарахованого єдиного соціального внеску на суму 2538,15грн.

Відповідач у встановленому порядку вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області не оскаржив, пункти 2, 3, 10 законних вимог - Державної фінансової інспекції у Волинській області не виконав.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки пункти 2, 3, 10 вимоги Державної фінансової інспекції від 25.07.2012р. №03-080-14-14/5436 про усунення порушень законодавства, не було виконано відповідачем, тому, на думку суду, позивач в межах наданих законом повноважень та з дотриманням строку звернення до суду подав адміністративний позов про зобов'язання вчинити дії.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011р. №499/2011, зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення, Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові від 15.04.2014р. у справі №21-63а14, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України прийшла до висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Такими чином, аналіз фактичних обставин перевірки в світлі правової позиції Верховного Суду України, відображеної в постанові від 15.04.2014р. у справі №21-63а14, не має ніякого правового значення при розгляді позовної вимоги про зобов'язання виконати пункти вимог, оскільки про наявність збитків може бути зазначено у вимозі, проте вони не можуть бути примусово відшкодовані лише шляхом пред`явлення цієї вимоги, а мають бути відшкодовані у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Державної фінансової інспекції в Волинській області до Луцького слідчого ізолятора №2 ДДУПВП у Волинській області підлягають до задоволення, оскільки такий висновок суперечить нормам матеріального права.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Таким чином, оскільки допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови і вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Луцького слідчого ізолятора №2 управління державної пенітенціарної служби України у Волинській області, м.Луцьк на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2012р. у справі №2а/0370/2987/12 за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області, м.Луцьк до Луцького слідчого ізолятора №2 управління державної пенітенціарної служби України у Волинській області, м.Луцьк про зобов'язання вчинити дії, - задоволити.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2012р. у справі №2а/0370/2987/12, - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Л.П. Іщук

Суддя В.П. Сапіга