Справа № 808/651/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
11 лютого 2015 року (10 год. 20 хв.) Справа № 808/651/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Киселя Р.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

29.01.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому позивач просить: визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати позивачу у зв`язку із виключенням із 30.12.2014 із списків особового складу відповідача одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення позивача, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (в редакції постанови КМУ від 13.03.2013 №161); зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення позивача за 40 повних календарних роки з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення позивача, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (в редакції постанови КМУ від 13.03.2013 №161), з урахуванням виплачених сум.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби безпідставно не включено до її складу додаткову грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення позивача, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

Ухвалою від 31.01.2015 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 11.02.2015.

11.02.2015 від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження, на позовних вимогах наполягає.

11.02.2015 від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, проти позову заперечує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження.

Враховуючи неприбуття у судове засідання представників сторін, суд на підставі вимог ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:
З матеріалів справи встановлено, що позивач у період з 1974 по 30.12.2014 безперервно проходив військову службу у Збройних силах СРСР та України та перед звільненням займав посаду військовий комісар ЗОВ комісаріату, військове звання перед звільненням - полковник.

Наказом Міністра оборони України від 23.12.2014 №835 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Наказом відповідача від 30.12.2014 №276 «По стройовій частині» з 30.12.2014 позивача виключено зі списків особового складу відповідача та усіх видів забезпечення і направлено на військовий облік до Шевченківського районного військового комісаріату м. Запоріжжя.

Відповідно до наказу від 30.12.2014 №1302 наказано виплатити позивачу: щомісячну премію за особистий внесок в загальні результати служби у розмірі 90% місячного грошового забезпечення, за період з 01.12.2014 по 30.12.2014; надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01.12.2014 по 30.12.2014; надбавку за роботу з таємними документами у розмірі 20% до посадового окладу; щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% від грошового забезпечення з 01.12.2014 по 30.12.2014. Виплатити позивачу грошову компенсацію за 23 дні невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік. Виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 40 повних календарних років. Вислуга позивача на момент звільнення з військової служби складала 40 повних календарних роки.

У зв`язку із звільненням з військової служби відповідачем перераховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 95270,00 грн.

Сторонами визнається той факт, що до складу одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахованої та виплаченої відповідачем позивачу, не увійшла сума щомісячної грошової винагороди у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення позивача, яку останній отримував систематично. Зазначене підтверджується листом від 15.01.2015 №25/ф.

Позивач, не погодившись з розміром виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, звернувся із позовом до суду.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для звернення із позовом до суду стала виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення позивача за 40 повних календарних роки служби без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення позивача.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком (за наявності вислуги 10 років і більше), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивача було звільнено на підставі п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоровя). На момент звільнення позивач його календарна вислуга років складає 40 років, а відтак відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 закріплено питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 вказаної постанови, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

З листа відповідача від 15.01.2014 №25/ф вбачається, що в період з 01.01.2014 по 30.12.2014 позивач отримував щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення у розмірі 34297,20 грн.

Разом з тим, відповідачем додаткову грошову винагороду в розмірі, передбаченому постановою Кабінетом Міністрів України №889 від 22.09.2010, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу позивачу, не включено.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем грошову допомогу позивачу обчислено, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за роботу з таємними документами, надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії - без врахування положень ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідач у письмових запереченнях проти позову посилається на пункт 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України №260 від 11.06.2008 який передбачає, що військовослужбовцям, які звільняються, зокрема, за станом здоров`я, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включається звільненим з посад, на які вони були призначені: оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Проте, суд не приймає посилання представника відповідача на те, що відповідно до положень Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України №260 від 11.06.2008, відповідно до якої до складу одноразової грошової допомоги не включаються одноразові види грошового забезпечення, а також винагороди та морське грошове забезпечення, оскільки виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру одноразової грошової допомоги застосуванню підлягає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, яка звужує поняття грошового забезпечення та суперечить вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд не приймає посилання представника відповідача на п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджену наказом Міністра оборони України №595 від 15.11.2010, оскільки вказаною Інструкцією врегульовано склад грошового забезпечення з якого обчислюються одноразові додаткові види грошового забезпечення, а не склад одноразової грошової допомоги при звільненні.

Крім того, суд зазначає, що ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.

Відтак, Міністру оборони України не надано право визначати розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовця та враховуються при визначенні суми одноразово грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Таким чином відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні діяв необґрунтовано та при помилковому розумінні норм чинного законодавства.

З наведених вище підстав суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 98, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати ОСОБА_1 у зв`язку із виключенням із 30.12.2014 із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення позивача за 40 повних календарних роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за 40 повних календарних роки з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з урахуванням виплачених сум.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль