Справа № 821/3112/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/3112/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойко А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні Скакуна Сергія Олександровича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року відмовлено в задоволені позову про скасування рішення відповідача щодо державної реєстрації прав власності ОСОБА_3 на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам у справі, так як державним реєстратором порушено порядок реєстрації державних прав третьої особи на вищевказаний будинок, а саме ним не враховано, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даний будинок вже зареєстровано за позивачем, що унеможливлює його перереєстрацію на інших осіб.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за договором дарування від 11.04.2012 року ОСОБА_4 набуто право власності на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1, а за договором купівлі-продажу від 30.01.2014 року, який укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, позивачем набуто право власності на даний житловий будинок, про що зроблено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.01.2014 року.

Рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, по справі №668/16613/13ц, вищевказаний договір дарування визнано недійсним та визнано право власності на об'єкт нерухомості за ОСОБА_3

На підставі вказаних судових рішень гр. ОСОБА_3 подано заяву до відповідача про реєстрацію належного йому будинку у Державному реєстрі, яку задоволено 27.05.2014 року.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог, з яким погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Згідно положень ч.2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ст.ст.2, 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.1 ст.15 цього ж Закону - державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 цього ж Закону - державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.24 вищевказаного Закону - у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо зокрема: із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Судовою колегією встановлено, що на підставі договору дарування від 11.04.2012 року ОСОБА_4 набуто право власності на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1, який в подальшому продано ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2014 року, про що 30.01.2014 року зроблено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте рішеннями судів першої та апеляційної інстанції по справі №668/16613/13ц, вищевказаний договір дарування визнано недійсним та право власності на об'єкт нерухомості визнано за ОСОБА_3 (а.с.8, 73).

На підставі даних судових рішень новим власником подано відповідну заяву до державного реєстратора (а.с.67) про реєстрацію будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яку задоволено 27.05.2014 року (а.с.6).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вищевказаних вимог закону - реєстрація об'єкта нерухомості у Державному реєстрі є обов'язковою складовою права власності на даний об'єкт, тобто за наявності відповідного правовстановлюючого документу, яким в даному випадку є судові рішення, новий власник зобов'язаний провести реєстрацію, на підставі відповідного пакету документів (заяви, сплаченого мита тощо).

При цьому відсутні протиріччя між новими поданими документами та попередньою реєстрацію за позивачем, оскільки наявний між сторонами спір про право врегульовано вищевказаними судовими рішеннями, а тому новий власник не повинен скасовувати попередній запис про реєстрацію для проведення своєї реєстрації.

Враховуючи, що гр. ОСОБА_3 подано до державного реєстратора повний пакет документів, то здійснюючи державну реєстрацію права власності на вищевказаний будинок за третьою особою, державний реєстратор діяв у межах своїх повноважень та у спосіб встановлений законом і жодних інших підстав для відмови, які передбачені законом, судом не встановлено, а тому позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що рішення судів (щодо визнання права власності за ОСОБА_3.) не набрали законної сили через винесення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвали від 12.06.2014 року про зупинення їх виконання до закінчення касаційного перегляду, оскільки рішення судів набрали законної сили 15.05.2014 року (дата рішення апеляційного суду), а реєстрацію проведено 27.05.2014 року, тобто на момент проведення оскаржуваної реєстрації судові рішення не зупинили свою дію.

Крім того ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06.08.2014 року вищевказані рішення судів залишено без змін, що також вказує на правомірність проведеної реєстрації.

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на відкриття, 23.06.2014 року, Прокуратурою Суворовського району м.Херсона кримінального провадження відносно посадових осіб реєстраційної служби щодо можливого порушення вимог законодавства - оскільки саме по собі відкриття кримінального провадження не встановлює жодних обставин та не містить у собі жодних правових висновків та лише судове рішення, прийняте за результатами розгляду кримінальної справи, є обов'язковим до врахування судом при розгляді цієї справи.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло