Справа № 2а-0770/678/11
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2015р. Справа № 9104/178467/12
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Левицької Н.Г.,
судді Іщук Л.П.,
судді Сапіги В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові
апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області, м.Ужгород
на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.10.2012р. у справі №2а-0770/678/11
за позовом Державної фінансової інспекції в Закарпатській області, м.Ужгород
до Перечинської міської ради Закарпатської області, м.Перечин Закарпатської області
про зобов`язання виконати вимогу, -
ВСТАНОВИВ:
Контрольно-ревізійне управління в Закарпатській області звернулося до суду з позовом до Перечинської міської ради про зобов`язання Перечинської міської ради виконати вимогу від 20.06.2008р. №07-08/3769 в частині відшкодування коштів в сумі 154460,00грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Контрольно-ревізійним управлінням в Закарпатській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Перечинської міської ради за період з 01.01.2007р. по 31.03.2008р., якою було встановлено ряд порушень, що відображені в акті ревізії від 04.06.2008р. За результатами ревізії на ім`я міського голови Перечинської міської ради було надіслано вимогу про усунення виявлених порушень та недоліків за №07-08/3769 від 20.06.2008р., яка в частині списання основних засобів і майна військового містечка №36 на загальну суму 152310,00грн. та нарахування і виплати заробітної плати ОСОБА_1 на суму 2150,00грн. є невиконаною.
За наслідками розгляду справи Закарпатський окружний адміністративний суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, оскільки позовні вимоги не відповідають вимозі КРУ в Закарпатській області від 20.06.2008р., а саме: передбачають інший спосіб усунення виявлених порушень, то позовні вимоги в частині 152310,00грн. не підлягають до задоволення. Крім цього, в судовому засіданні відповідачами було надано підтверджуючі документи про надані послуги на суму 500,00грн., тому в цій частині суд також відмовив в задоволенні позову.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач по справі): Контрольно-ревізійне управління в Закарпатській області оскаржило її в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі посилається на те, що акт перевірки було підписано відповідачем без заперечень, частину вимог виконано в добровільному порядку, чим визнано наявність порушень. Вважає твердження суду першої інстанції про те, що формулювання вимоги №07-08/3769 від 20.06.2008р. в частині списання основних засобів і майна військового містечка №36 не відповідають вимогам позовної заяви як на підставу для відмови в позові в цій частині, оскільки вказана вимога міститься в загальному пункті вимоги №07-08/3769 від 20.06.2008р. "забезпечити відшкодування виявлених сум фінансових порушень". Апелянт просить суд оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити повністю.
Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, керуючись вимогами ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів встановлено наступне:
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності Перечинської міської ради за період з 01.01.2007р. по 31.03.2008р. виявлено порушення, які лягли в основу вимоги від 20.06.2008р. №07-08/3769.
Ці порушення проявилися в тому, що Перечинською міською радою нараховано та виплачено ОСОБА_1 при відсутності підтверджуючих документів про виконані роботи 2150,00грн. заробітної плати, а також списано основних засобів і майна військового містечка №36 (інженерне обладнання та будівлі) на суму 218813,00грн. при відсутності первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку, без акту про списання основних засобів №03-3 (бюджет) та відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування, яким передбачено дозвіл на списання матеріальних цінностей як таких, що не придатні для подальшого використання.
Перевіркою встановлено, зокрема, списання шести будівель військового містечка під інвентарними номерами: 18, 19, 56, 78, 86, 92 в 2006р., згідно акту інвентаризації від 02.02.2006р., у зв`язку із незадовільним технічним станом чи повним руйнуванням.
Однак, згідно акту приймання-передачі військового майна від 08.02.2005р., тобто за 2 роки до списання, інженерне обладнання та будівлі прийнято на баланс Перечинською міською радою, при цьому будівлі були в задовільному стані.
Відповідно до рішень Перечинської міської ради від 01.03.2005р. Про програму тимчасового утримання та охорони об`єкту "військова частина" (відповідальний міський голова ОСОБА_2 ) та від 03.02.2006р. Про затвердження цільових програм з питань місцевого самоврядування в 2006р., якою також затверджено Програму тимчасового утримання та охорони об`єкту "військова частина" (відповідальна за фінансування бухгалтер ОСОБА_3 ), обов`язки по утриманню та охороні об`єкту "Військова частина" було покладено на КП "Будівельник".
Перечинською міською радою також безкоштовно передано КП "Будівельник" матеріальні цінності, проте ревізією позивача було встановлено, що станом на 2008р. це підприємство звітності не подає та не знаходиться за місцем реєстрації.
Крім цього, незаконно списані будівлі військового містечка № НОМЕР_1 згадуються в документації Перечинської міської ради, зокрема, в переліку об`єктів комунальної власності, що пропонуються в оренду в 2005р. (водонасосна 18/36; склад 19/36; свинарник 78/36; сховище 92/36), а також в переліку об`єктів комунальної власності, що пропонуються до приватизації в 2006 році (склад №19ї; сховище №92Й).
Після того, як Перечинською міською радою було отримано акт за результатами проведеної ревізії, де детально описано ці та інші порушення та сумнівні операції із майном, вчинені попередніми посадовими особами відповідача, а також вимогу, що стала підставою звернення до суду з цим позовом, нею було частково виконано вимоги позивача добровільно. Зокрема, в листі від 24.07.2008р. №01-15/467 вказано, що Перечинською міською радою направлено листи ОСОБА_1 про повернення зайво виплачених сум, із списаних основних засобів на баланс взято три будівлі, які виявлені при інвентаризації в 2008р.: склад №19, будівлю КТП №86 та водонасосну станцію №18.
Таким чином, сума порушень в позовній заяві була зменшена КРУ на суму поверненого на баланс майна і заявлена до стягнення (разом з вимогами по ОСОБА_1 ) в розмірі 154460,00грн.
В запереченнях на позов міська рада визнає усі порушення, виявлені в акті, проте стверджує, що суми збитків мають бути стягнені з колишнього мера ОСОБА_2 та головного бухгалтера ОСОБА_4 , щодо яких розслідується кримінальна справа №9705208 відносно службових осіб Перечинської міської ради.
При прийняття рішення по суті апеляційної скарги, колегія суддів керуєтьтся наступними нормами матеріального права:
Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011р. №499/2011, зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).
Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення, Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові від 15.04.2014р. у справі №21-63а14, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України прийшла до висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права пред`являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.
У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.
Суд першої інстанції позов задоволив частково: стягнув кошти в частині відшкодування коштів по взаємовідносинах з ОСОБА_1 (за вирахуванням 500,00грн.), щодо стягнення коштів за списане інженерне обладнання та будівлі відмовив, оскільки вимога, яка міститься в позовній заяві, не відповідає вимозі КРУ, а отже містить інший спосіб усунення виявлених порушень.
Дійсно, в вимозі в абзаці стосовно порушень по списаному інженерному обладнанню та будівлях не зазначено чітко про відшкодування коштів, а вказано: "вжити заходи щодо усунення фінансових порушень в частині списання основних фондів, майна…", так як це зроблено в абзаці про відшкодування коштів з ОСОБА_1 ..
Але, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обидва абзаци, які якраз і є предметом позову, розміщені в одному пункті: "2. Забезпечити відшкодування виявлених сум фінансових порушень, а саме:", що усуває двозначність трактування відповідних положень вимоги від 20.06.2008р. №07-08/3769.
Проте, дані обставини справи в світлі правової позиції Верховного Суду України, відображеної в постанові від 15.04.2014р. у справі №21-63а14, не мають ніякого правового значення при розгляді позовної вимоги про зобов`язання Перечинської міської ради виконати вимогу від 20.06.2008р. №07-08/3769 в частині відшкодування коштів в сумі 154460,00грн., оскільки про наявність збитків може бути зазначено у вимозі, проте вони не можуть бути примусово відшкодовані лише шляхом пред`явлення цієї вимоги, а мають бути відшкодовані у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області до Перечинської міської ради про зобов`язання Перечинської міської ради виконати вимогу від 20.06.2008р. №07-08/3769 в частині відшкодування коштів в сумі 154460,00грн. підлягають до часткового задоволення, оскільки такі не підлягають до задоволення взагалі.
Відповідно до вимог ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.
Таким чином, оскільки допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, то колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови і вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.
Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області, м.Ужгород на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.10.2012р. у справі №2а-0770/678/11 за позовом Державної фінансової інспекції в Закарпатській області, м.Ужгород до Перечинської міської ради Закарпатської області, м.Перечин Закарпатської області про зобов`язання виконати вимогу, - задоволити частково.
2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.10.2012р. у справі №2а-0770/678/11, - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька
Суддя Л.П. Іщук
Суддя В.П. Сапіга