Справа № 802/3912/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 лютого 2015 р. Справа № 802/3912/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Мультян Марини Бондівни,

Суддів: Заброцької Людмили Олександрівни

Томчука Андрія Валерійовича

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

позивача: ОСОБА_1

представників сторін:

позивача: Чубенко С.В.

відповідача 1: не з`явився

відповідача 2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: військової частини НОМЕР_1 , Головного фінансово-економічного управління Генерального штабу Збройних сил України

про: визнання дій протиправними та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Головного фінансово-економічного управління Генерального штабу Збройних сил України про визнання дій протиправними та стягнення коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що при виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачами безпідставно утримано податок з доходів фізичних осіб з подвійним відрахуванням.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача 1 не з`явився, про час, дату та місце судового засідання вчасно та належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Окрім того, відповідно до поданих письмових заперечень останній заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що п.168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, що суми податку на доходи фізичних осіб, визначено, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних особами рядового і начальницького складу органів податкової міліції, спрямовуються на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян, за умови виконання обов`язків несення служби. Однак, на думку військової частини НОМЕР_1 , оскільки після звільнення зі служби ОСОБА_1 не виконує обов`язки несення служби, то законодавчі підстави для виплати компенсації податку на доходи фізичних осіб, що утримується з доходів таких платників, відсутні (а.с. 58-62).

Представник відповідача 2 проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив врахувати подані письмові заперечення (а.с.77-81) Відповідно до поданих заперечень відповідач зазначає, що ОСОБА_1 в зв`язку із звільненням необхідно було виплатити 48794 грн. 67 коп. з якої 1802 грн. 63 коп. для остаточного розрахунку по грошовому забезпеченню за грудень; 40141 грн. 25 коп. для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та 6850 грн. 79 коп. для виплати компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб. Здійснити фінансування на момент надходження заявки від військової частини НОМЕР_1 не було можливості оскільки весь наявний фінансовий ресурс до кінця 2013 року вже було використано. У січні 2014 року при надходженні коштів Генеральним штабом відповідно розподілу відкритих асигнувань було проведено фінансування військової частини НОМЕР_1 для виплати грошового забезпечення за січень та для розрахунку із звільненими. Окрім того, останній просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Частина 4 статті 128 КАС України передбачає, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, колегією встановлено наступне.

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 900 від 19 грудня 2013 року майора ОСОБА_1 начальника відділення теплопостачання експлуатаційного відділу 40 управління експлуатації спеціальних об`єктів звільнено з військової служби у запас за пунктом "Г" (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с. 14).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 245 від 23 грудня 2013 року майора ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення та виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% окладу, з врахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років відповідно до п.15.1 наказу Міністра оборони України №260 від 11 червня 2008 року "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам"; грошову премію за особистий внесок в загальний результат служби в розмірі 90 % від посадового окладу відповідно до п.31.1 Наказу Міністра оборони України №260 від 11 червня 2008 року "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" та наказу Міністра оборони України №355 від 25 червня 2011 року; додаткову грошову винагороду в розмірі 40 % місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року; вихідну допомогу при звільненні в розмірі 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно п.38.1 наказу Міністра оборони України № 260 від 11 червня 2008 року № "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (а.с. 15-16).

Відповідно до заявки на отримання коштів для розрахунку військовослужбовців звільнених з військової служби військової частини НОМЕР_1 на виплату вихідної допомоги ОСОБА_1 нараховано до виплати 48794 грн. 67 коп. з якої фактично позивач мав отримати вихідної допомоги 46708 грн. 06 коп.

17 лютого 2014 року позивач звернувся до Командира військової частини НОМЕР_1 з проханням здійснити розрахунок та виплату з одноразової грошової допомоги при звільненні із Збройних сил України без утримання будь-яких податків (а.с.17-18).

Листом вих. №2108 від 21 березня 2014 року ОСОБА_1 повідомлено, що для отримання розрахункових відомостей запропоновано звернутися до командира військової частини НОМЕР_2 , адже у в/ч НОМЕР_1 наявні розрахункові відомості лише з вересня 2013 року (а.с.19).

Крім того, листом вих. №488 від 21 березня 2014 року додатково проінформовано, що з метою організації та проведення виплати вихідної допомоги при звільненні в грудні 2013 року на адресу Головного фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України було надано заявку розрахунок, однак фактично оплачено зобов`язання 27 січня 2014 року, серед іншого зазначено, що кошти які надійшли на адресу військової частини не включали в себе суму відшкодування компенсації податку на доходи фізичних осіб (а.с. 20).

В подальшому позивач звернувся із запитами на інформацію до Головного фінансово-економічного управління Генерального штабу Збройних Сил України та директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо правильності здійснення розрахунку та виплати з одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с.21-23, 26-28).

Про що листом вих. №346/2/1316 22 квітня 2014 року фінансове економічне управління Генерального штабу Збройних Сил України повідомило, що оскільки виплату одноразової допомоги у разі звільненні з військової служби було проведено після виключення із списків особового складу частини, тому підстав для виплати компенсації суми податку на доходи фізичних осіб, утриманого з цієї допомоги немає (а.с. 24-25).

Окрім того, департамент фінансів Міністерства оборони України листом вих. №248/3/9/1/312 від 05 травня 2014 року проінформував ОСОБА_1 щодо відсутності законодавчих підстав для компенсації податку на доходи фізичних осіб (а.с.29).

Даючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів враховує наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначається Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" вбачається, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служб врегульовано інструкцією затвердженою наказом Міністра оборони України № 260 від 11 червня 2008 року.

Пунктом 9.1 даної Інструкції визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення). Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Так, колегією суддів встановлено, що відповідно до наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 900 від 19 грудня 2013 року майора ОСОБА_1 начальника відділення теплопостачання експлуатаційного відділу 40 управління експлуатації спеціальних об`єктів звільнено з військової служби у запас за пунктом "Г" (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з правом носіння військової форми одягу. Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та виплачено вихідну допомогу при звільненні в розмірі 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний служби відповідно п.38.1 наказу Міністра оборони № 260 від 11 червня 2008 року "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам".

Станом на момент проведення розрахунків при звільненні в/ч НОМЕР_2 на виконання вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України №Д-322/1/8 від 22 жовтня 2013 року розформовано та визначено правонаступника в/ч НОМЕР_1 .

З метою організації та проведення виплати вихідної допомоги при звільненні на адресу Головного фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України в/ч НОМЕР_1 надано заявку на фінансування за грудень 2013 року, додаткову заяву на фінансування в/ч НОМЕР_1 на грудень 2013 року та заяву на кошти для розрахунку військовослужбовців, звільнених з військової служби в/ч НОМЕР_2 . З вказаних доказів вбачається, що майору ОСОБА_1 за КЕКВ необхідно виплатити 46708 грн.06 коп.

Як випливає із матеріалів справи, а саме заявки на отримання коштів для розрахунку військовослужбовців, звільнених військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 необхідно було виплатити 46708 грн. 06 коп. Однак, кошти в сумі 40141 грн. 25 коп., які надійшли від Головного фінансово-економічного управління Генерального штабу Збройних Сил України на рахунок військової частини НОМЕР_1 не включили в себе суму відшкодування компенсації податку на доходи фізичних осіб в сумі 6566 грн. 81 коп.

Однак, військова частина НОМЕР_1 отримавши кошти в сумі 40141 грн. 25 коп. не тільки не відшкодувала стягнутий податок в сумі 6566грн. 81 коп., а повторно відрахувала із ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб, що вбачається із розрахункової відомості № 12 ,в зв`язку із чим ОСОБА_1 фактично сплачено 33560 грн. 84 коп. (а.с. 63), що свідчить про подвійне відрахування відповідачами податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України.

Так, порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15 січня 2004 року.

Пунктом 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15 січня 2004 року, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.

За змістом пунктів 4, 5 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку щодо порушення відповідачем свого обов`язку з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні.

Доводи відповідача 1 щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати одноразової грошової допомоги останній вже втратив статус військовослужбовця, є безпідставними, оскільки несвоєчасна виплата одноразової грошової допомоги (не в день звільнення і проведення розрахунку) сталася з вини відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах ВАС України від 06.11.2014 р. у справі № 822/3920/13-а та від 17.12.2014 р. у справі № 822/3919/13-а.

Абзацом 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовці, звільнені з військової служби мають право на виплату одноразової грошової допомоги, при цьому суми податку з доходів фізичних осіб спрямовується виключно на виплату компенсації витрат доходів цієї категорії громадян. Розрахунок з даними особами на день їх звільнення зі списків особового складу військової частини повинен бути здійснений в повному обсязі.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, в розмірі 13147 грн. 22 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , Головного фінансово-економічного управління Генерального штабу Збройних сил України щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільнені ОСОБА_1 з військової служби у запас у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів без відшкодування компенсації податку на доходи фізичних осіб.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб утриманого з одноразової грошової допомоги у розмірі 13147 (тринадцять тисяч сто сорок сім) гривень 22 копійки.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Мультян Марина Бондівна

Судді Заброцька Людмила Олександрівна

Томчук Андрій Валерійович