Справа № 804/20418/14
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р. Справа № 804/20418/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши у місті Дніпропетровську у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2014 р. Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» (надалі - відповідач) про стягнення податкового боргу у розмірі 196677, 89 грн. з рахунків у обслуговуючих банках.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2015 р. провадження у справі було поновлено.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідач має податковий борг перед бюджетом у вказаному розмірі, який виник внаслідок несплати в установлені законом строки податкових зобов'язань по орендній платі з юридичних осіб.

Позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Надав заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» перебуває на податковому обліку у Західно-Донбаській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податків та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Положеннями пп. 14.1.147, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою;

У відповідності до пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів.

Відповідно до ст.269 Податкового кодекс України відповідач є платником земельного податку.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (ст. 285 Податкового кодексу України).

У відповідності до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно вимог п. 288.7 ст. 287 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Ст.46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При несплаті зобов'язання у встановлений строк виникає податковий борг, відповідно до 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача виникла внаслідок несплати в установлені законом строки грошових зобов'язань згідно податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № від 19.02.2014 р., згідно якої підприємством самостійно визначено податкове зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 23620, 98 грн. щомісячно та № від 15.08.2014 р. (уточнююча), відповідно до якої відповідачем самостійно визначено збільшення податкового зобов'язання по орендній платі в розмірі 2371,87 грн. за липень 2014 р., в розмірі 3501,33 грн. за серпень, вересень і жовтень 2014 р.

За обліковими даними податкового органу станом на 02.12.2014 р. відповідачем не забезпечено сплату узгодженого грошового зобов'язання з орендної плати за землю на загальну суму 144811,82 грн., в тому числі за травень 2014 р. - 13831,33 грн. (з урахуванням сплати в сумі 9789,65 грн. згідно платіжного доручення №847 від 18.07.2014 р.); за червень 2014 р. - 23620,98 грн., за липень 2014 р. - 25992,85 грн., за серпень 2014 р. - 27122,31 грн., за вересень 2014 р. - 27122,31 грн., за жовтень 2014 р. - 27122,04 грн.

Крім того, внаслідок порушення терміну сплати самостійно визначених грошових зобов'язань, на підставі податкових повідомлень-рішень № від 02.09.2014 р. (на суму 20903,13 грн.) та № від 05.11.2014 р. (на суму 10068,84 грн.) позивачем нараховано підприємству штрафні санкції на загальну суму 30971,97 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення отримані відповідачем 02.09.2014 р. та 05.11.2014 р. відповідно. Докази їх оскарження в матеріалах справи відсутні.

Згідно п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом (пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України).

У відповідності до вказаної норми підприємству також нараховано пеню в розмірі 20894,10 грн.

Таким чином, податковий борг відповідача всього становить 196677,89 грн.

Заборгованість відповідачем в установлені законодавством терміни не сплачена.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Положеннями п.59.4, п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем сформовано податкову вимогу №221 від 02.03.2012 р., яка отримана відповідачем 21.03.2012 р., що підтверджується матеріалами справи.

Доказів оскарження зазначеної податкової вимоги у судовому порядку до суду не надано.

В заперечення до адміністративного позову відповідачем вказано, що останній дійсно має податковий борг, який виник на підставі податкових декларацій з плати за землю за 2014 р. № від 19.02.2014 р. (орендна плата 23620,98 грн. щомісячно); № від 19.03.2014 р.(уточнююча) (орендна плата 17308,26 грн. щомісячно); № від 18.08.2014 р.(уточнююча) (орендна плата 20809,59 грн. щомісячно), але позивач підставою для нарахування грошових зобов'язань з орендної плати за землю вважає тільки дві податкові декларації та стверджує, що за його обліковими даними відповідач не забезпечив сплату узгодженого грошового зобов'язання (основний платіж) на загальну суму 144811,82 грн., в той час як згідно податкових декларацій за 2014 р. узгоджені грошові зобов'язання, на думку відповідача, складають загальну суму 62864,05 грн., в тому числі за липень 2014 р - 435,28 грн., серпень 2014 - 20809,59 грн., вересень 2014 - 20809,59 грн., жовтень 2014 - 20809,59 грн., що узгоджуются з обліковими даними за травень 2014 року - жовтень 2014 року, які наведені в позові.

За поясненнями відповідача протягом 2014 р. останній здійснив оплату заборгованості на суму 259811,90 грн., значну частину якої позивач зарахував в погашення штрафів (81947,77 грн.), таким чином зменшив суму погашення основного боргу. Станом на 31.01.2015 р. підприємством сплачена сума податку в розмірі 290621,49 грн., що на 30809,59 грн. перевищує суму позову, заявлену в адміністративному позові, які зараховані на погашення заборгованості минулих періодів, тобто, на думку відповідача, сума позову за заявлений період з травня по жовтень 2014 р. підлягає зменшенню на 30809,59 грн.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1. ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як свідчать обставини справи, платником податків було подано податкову декларацію із плати за землю за 2014 р. № від 19.02.2014 р., відповідно до якої відповідачем самостійно визначено податкове зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 23620,98 грн. щомісячно. 03.03.2014 р. підприємством подано уточнюючу податкову декларацію із плати за землю за 2014 р., відповідно до якої нараховано до зменшення податкового зобов'язання по орендній платі на суму 6312,72 грн. за кожний період відповідно (березень-грудень). 15.08.2014 р. було подано податкову декларацію із плати за землю за 2014 р. (уточнююча) №, відповідно до якої відповідачем самостійно визначено збільшення податкового зобов'язання по орендній платі з юридичних осіб у розмірі 2371,87 грн. за липень 2014 р. та у розмірі 3501,33 грн. за серпень, вересень, жовтень 2014 р.

Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно із п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України визначено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Системний аналіз правових норм, які регулюються правовідносини, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що при наявності у суб'єкта господарювання податкового боргу зарахування сплачених коштів (в рахунок боргу) проводиться згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, а спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється.

У відповідності до викладених вище норм чинного законодавства, суми, на які було здійснено зменшення були зараховані в погашення сум податкового боргу минулих періодів, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки платника податків, які наявні в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що відповідач не заперечує факт наявності заборгованості, а не згоден лише зі структурою його розрахунку (обліковими даними), що може бути предметом розгляду окремої адміністративної справи.

Крім того, наведені у запереченні розрахунки відповідача не підкріплюються доказами.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості підприємства, про що податковим органом, у відповідності до ст. ст. 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України, надано достатньо доказів.

Відповідно до п. 20.1.34 ст. 20 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (п. 87.11 зазначеної статті).

Відповідно до положень ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі, оскільки у позивача наявні докази існування боргу у відповідача, натомість відповідачем наявність податкового боргу не спростована.

Суд не конкретизує, з яких саме рахунків кошти підлягають стягненню з метою недопущення звуження прав позивача при виконанні рішення суду.

Контролюючі органи мають лише відомості стосовно тих рахунків, які взяті ними на облік, та не можуть гарантувати повноту та достовірність відомостей про банківські рахунки платників податків, тому що такі дані сформовані на підставі повідомлень про відкриття рахунків в установах банків самих платників податків та/або повідомлень установ банків, що надходили до податкових органів згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградінвестбуд» (, адреса: 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова 1а) податковий борг з орендної плати за землю у розмірі 196677,89 грн. (сто дев'яносто шість тисяч шістсот сімдесят сім грн. 89 коп.) з рахунків у обслуговуючих банках.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 04.02.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун