Справа № 809/2274/13-а
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р. Справа № 876/14778/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В. та Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2013 року у справі за позовом Івано-Франківського міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

23.07.2013 року позивач Івано-Франківський міський центр зайнятості-робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач в порушення вимог частин 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», будучи зареєстрованим з 29.04.2011 року по 22.04.2012 року в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітна особа, не повідомила позивача про укладення нею з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтелком» цивільно-правового договору за № 174 від 23.02.2012 року про надання послуг ливарника пластмаси, внаслідок чого незаконно отримала допомогу по безробіттю за період з 23.02.2012 року по 22.04.2012 року в розмірі 2719,35 грн..

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, АДРЕСА_1, на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, заборгованість в сумі 2719, 35 грн..

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила відповідач ОСОБА_1, яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 22.04.2011 року ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського центру зайнятості, як така, що шукає роботу, та якій 29.04.2011 року надано статус безробітної. При зверненні до Івано-Франківського міського центру зайнятості, відповідач у заяві від 29.04.2011 року повідомила, що на час звернення до позивача, вона як суб'єкт підприємницької діяльності не зареєстрована, трудовою діяльністю не займається, не є найманим працівником, не укладала договір цивільно-правового характеру, пенсію не отримує, не має права на пенсію за віком, на пільгових умовах та на пенсію за вислугу років, не є членом особистого селянського господарства. Даною заявою зобов'язалася своєчасно повідомляти службу зайнятості про всі зміни її даних, які внесені у персональну картку.

При цьому, 11.06.2013 року позивачем складено акт за № 2764 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлено, що відповідач отримала статус безробітної 29.04.2011 року. Справа закрита 22.05.2012 року, у зв'язку з відмовою від двох пропозицій проходження професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації. Допомогу по безробіттю громадянка ОСОБА_1 отримувала з 29.04.2011 року по 22.04.2012 року. З ТзОВ «Інтелком» заключила цивільно-правовий договір за № 174 від 23.02.2012 року під час перебування на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості безробітною і отримуючи допомогу по безробіттю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на відповідача покладено обов'язок, повідомити позивача про укладення нею цивільно-правової угоди з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтелком» про надання послуг ливарника пластмаси, оскільки вказана обставина є такою, що впливає на умови виплати забезпечення і надання соціальних послуг, а її наявність у відповідності до частини 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» є перешкодою у наданні відповідачу статусу безробітної.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм дохід у грошовій або іншій формі.

Згідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

У відповідності до частини 4 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), у разі відсутності підходящої роботи, рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу. Реєстрація громадян провадиться при пред'явленні паспорта і трудової книжки, а в разі потреби - військового квитка, документа про освіту або документів, які їх замінюють.

Згідно до підпункту «а» пункту 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), до зайнятого населення належать громадяни, працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб.

Разом з тим, частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон), загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно частини 1 статті 8 Закону, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Таким чином, за змістом статті 12 Закону, виконавча дирекція Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та її робочі органи проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, у заяві від 29.04.2011 року ОСОБА_1 зобов'язалася своєчасно повідомляти службу зайнятості (позивача) про всі зміни його даних, які внесені у персональну картку.

Між тим, відповідач не повідомила Івано-Франківський міський центр зайнятості про надання нею послуг ливарника пластмаси Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтелком» на підставі цивільно-правової угоди. Зазначена обставина підтверджується цивільно-правовим договором від 23.02.2012 року, нарядом на виконання робіт в березні 2012 року.

Отже, з вищенаведеного випливає, що ОСОБА_1 з 25.02.2012 року, тобто з дня укладення цивільно - правового договору № 174 відносилася до зайнятого населення та не мала права перебувати на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітна, та отримувати матеріальне забезпечення.

Вказану обставину слід було взяти до уваги при розгляді справи у суді загальної юрисдикції щодо поновлення позивача на роботі та виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу. Оскільки, суму допомоги по безробіттю за вказаний період слід було виключити з розміру відшкодувань, які не включались до розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу, що є підставою для подальшого звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Апелянт, в порушенні Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», не повернула позивачу незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 2719,35 грн., хоча про необхідність її повернення була повідомлена, 12.07.2013 року.

Згідно вимог частини 1 статті 34 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач в порушення статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» протиправно отримала допомогу по безробіттю в розмірі 2719,35 грн. за період з 23.02.2012 року по 22.04.2012 року, яка підлягає поверненню Івано-Франківському міському центру зайнятості.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2013 року у справі № 809/2274/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль