Справа № 296/8854/14-а
Суддя: Галасюк Р. А.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/8854/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання дій протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення різниці пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з даним адміністративним позовом до УПФУ в м. Житомирі про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні копії акту про проведення перевірки з правильності видачі довідки Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області для нарахування пенсії, також щодо визначення їй з 07 серпня 2013 року пенсії держслужбовця в меншому розмірі, ніж визначено законодавством, без врахування винагороди за вислугу років у розмірі 40%, матеріальної допомоги на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та суму індексації.

При цьому просила визнати протиправними дії відповідача і щодо не проведення перерахунку їй пенсії як держслужбовцю з дати її призначення за вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 80% суми заробітку, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове держстрахування.

Також просила зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок пенсії в розмірі 80 відсотків суми заробітної плати з урахуванням у її складі винагороди за вислугу років у розмірі 40%, матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 7504,23 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в сумі 1118 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 14740,98 грн. та суму індексації 12360,95 грн.. Крім цього стягнути різницю між перерахованою і фактично виплаченою пенсією.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 31 липня 2013 року вона була звільнена з посади головного державного податкового інспектора відділу місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у м. Житомирі, з виплатою грошової компенсації за 118 календарних днів невикористаної відпустки та вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

07.08.2013 р. нею було надано відповідачу документи для призначення пенсії держслужбовця достроково, при цьому й довідки про складові заробітної плати, зокрема і з інформацією про виплачені у період 2011-2013 р.р. матеріальні допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань. В подальшому, 24.09.2013 р. нею також надавалась відповідачу довідка про складові заробітної плати за період 2006-2010 р.р., де також містилася інформація про нараховані і виплачені їй матеріальні допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань.

Однак, не зважаючи на спеціальні норми, що визначають виплати для обчислення пенсії, а саме ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідачем при призначенні їй пенсії не враховано всі її індивідуальні відомості, як застрахованої особи, тобто розмір пенсії визначений в меншому ніж потрібно розмірі, без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, що позивачка вважає протиправним.

Вимогу щодо винагороди за вислугу років, позивачка обґрунтовує тим, що її загальний стаж роботи перед звільненням склав 35 р. 07 м. 11 д., в тому числі державної служби 23 р. 1м. 4 д., а тому, відповідно Порядку, затвердженого постановою КМУ від 02.09.1997р. №1013, винагорода за вислугу років їй виплачувалася щомісячно у розмірі 40%, яка нараховувалася виходячи з посадового окладу і надбавки за спеціальне звання, і неврахування до її пенсії надбавки за вислугу років, яку вона отримувала у розмірі 40%, позивачка вважає грубим порушенням її прав.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні посилаючись на письмові заперечення у справі просила у задоволенні позову відмовити, оскільки на думку її довірителя пенсія позивачу виплачується відповідно до довідки №13041/В/05 від 24 вересня 2013 року про складові заробітної плати, де визначені надбавки, премії та інші виплати за період з січня 2006 року по грудень 2010 року. З посиланням на ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач вказує, що право на перерахунок пенсії у позивача виникає тільки з 01.10.2014 року, оскільки позивач звернулась за перерахунком до відповідача 18.09.2014 року. Також відповідач вказує, що відповідно до порядку визначення заробітної плати при обчисленні пенсії державним службовцям визначений постановою КМУ від 31.05.2000 року № 865 та змін до ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсії державним службовцям призначаються у розмірі - 70 % від заробітної плати. Крім цього відповідач вказує, що погоджується із позивачем в тому, що з її середньої заробітної плати, до якої увійшли суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та винагороди державного службовця за безперервний стаж роботи, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, були сплачені страхові внески. Однак, дані виплати, на думку відповідача, не можуть бути включені до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії, виходячи з того, що матеріальна допомога не є складовою частиною заробітної плати, а сам факт утримання із суми допомоги збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця. З огляду на це відповідач, здійснюючи обчислення пенсії позивачки, керувався ст. 37 Закону України «Про державну службу», і вважає, що такі виплати, як суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та винагороди державного службовця за безперервний стаж роботи - не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії.

Вислухавши в судовому засіданні позивача і представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав.

Пенсійний фонд України, згідно із Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Жито-мирської області, згідно із Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсій-ного фонду України від 30.04.2002 р. № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.02.2008 р. № 5-5), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 р. за № 442/6730, є органом Фонду, підпорядкованим відповідно головному управлінню в області, що разом з цими управлінням утворює систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п. 1.2. даного Положення управління у своїй діяльності керується, зокрема, Конституцією та законами України, актами Кабінету Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала у Державній податковій інспекції у м. Житомирі Житомирської області Державної податкової служби на посаді головного державного інспектора відділу місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб по 31.07.2013 р., що вбачається з наказу № 29-0 від 26.07.2013 р. (а.с.7).

Для нарахування пенсії надала до УПФУ в м. Житомирі Житомирської області довідки ОДПІ про складові заробітної плати від 12.08.2013 р. за №№ 6509/В/05 та 6514/В/05 (а.с.9,10) для призначення (перерахунку) пенсії за формою, затвердженою Постановою Правління ПФУ від 14.02.2011 р. № 5-1, в яку крім іншого були включені: матеріальна допомога на оздоровлення період з липня 2011 р. по червень 2013 р. в сумі 7504,23 грн. та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань в сумі 1118,00 грн.. Також, 24.09.2013р. позивачем була надана відповідачу ще одна довідка про складові заробітної плати № 13041/В/05 за період з січня 2006р. по грудень 2010р., де також містилася інформація про нараховані та виплачені позивачці матеріальні допомоги на оздоровлення в сумі 14458,58 грн. та на вирішення соціально-побутових питань в сумі 6681,73 грн..

Також, позивач отримала з місця роботи довідку про фактично отриману станом на 31.07.2013 р. винагороду за вислугу років в розмірі 40%, з якої також утримувались страхові внески № 30281/В/05 від 17.09.2014 р. (а.с.13).

На її звернення про здійснення перерахунку пенсії листами УПФУ в м. Житомирі, Житомирської області № 434/В-02 від 04 серпня 2014 року та № 522/В-02 від 22 вересня 2014 р., позивачу було повідомлено про відмову з посиланням на ст. 33 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, як складова частина заробітної плати даною статтею не передбачена і не може бути врахована в заробіток, з якого обчислюється пенсія державному службовцю. Крім того, стаж позивача ОСОБА_1 на державній службі складає 23 р., 1 м. 4 д., при загальному стажі роботи 35 р. 07 м. 11 д., тому надбавка за вислугу років нарахована в сумі 30% від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг та відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про державну службу», яка врахована при обчисленні пенсії (а.с.22,24).

Як вбачається з аналізу чинного законодавства, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.08.2010 р. у справі № 2а-4753/09/2670 постанову Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»» від 30.10.2008 р. № 19-11 визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо не включення до складових заробітної плати складових, які передбачені чинним законодавством; зокрема зобов'язано Пенсійний фонд України привести у відповідність постанову Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»» від 30.10.2008 р. № 19-11 до вимог чинного законодавства шляхом передбачення чи встановлення інших складових заробітної плати, передбачених іншими нормативно-правовими актами.

Вказане рішення набуло законної сили (ухвала Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2013 року у справі № К/800/42971/13), і враховується судом під час розгляду даної адміністративної справи згідно ч. 1 ст. 72 КАС України.

За результатами розгляду справи № 2а-4753/09/2670 Окружний адміністративний суд м. Києва у постанові від 13.08.2010 р. дійшов висновку про те, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Відповідна позиція висловлена і Вищим адміністративним судом України в «Узагальненні судової практики розгляду справ, пов'язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям державних службовців та науковим (науково-педагогічним) працівникам» (рекомендації 23.08.2007 р. № 07.2-10/1).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що неврахування відповідачем складових заробітної плати, на підставі якої встановлюється пенсія, здійснюється перерахунок пенсії, запроваджених нормативно-правовими актами, які фактично виплачувались державним службовцям під час проходження ними державної служби, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили - Закону України № 3723, Постанови № 865. Крім того, вказане питання було предметом неодноразового з'ясування в ході розгляду судових справ про перерахунок пенсій конкретним пенсіонерам.

Зокрема, згідно постанови Верховного Суду України від 20.02.2012 р. (Постанова № 21-430а11) встановлено наступне. Верховний Суд України, усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права касаційним судом, вважає неправильним висновок цього суду в оскаржуваних ухвалах про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 05.11.1991 р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок УПФУ в м. Житомирі у даній справі про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-XII.

Такі висновки викладено і у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року (№ 21-430а11).

За приписами частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Викладена вище правова позиція Верховного Суду України міститься у постанові, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України, тому є обов'язковою до застосування судом під час розгляду адміністративної справи.

З огляду на вищевикладене суд не вважає за необхідне повторно аналізувати положення законодавства, оцінка яких вже неодноразово надана судами, зокрема, і Верховним Судом України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства, УПФУ в м. Житомирі, Житомирської області неправомірно було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший та при начисленні пенсії не враховано надбавку за вислугу років в розмірі 40% та інші виплати, а саме, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації як невід'ємну частину складової заробітної плати, з якої проводиться нарахування пенсії, так як на дані виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому і вони мають бути враховані під час призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям. Те саме стосується і сум індексації заробітної плати на які також були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, так як суми індексації є складовою заробітної плати і входять до складу фонду оплати праці, але які також відповідачем до заробітку для обчислення пенсії не були включені, як вид оплати праці, на який нараховувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про держа-вну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ, який втратив чинність 19.11.12 р. у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05.07.2012 р. №5083-VI, ст. 343 Податкового кодексу України, посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання. Виплата винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання здійснювалась згідно Порядку, затвердженого Постановою КМ України від 02.09.1997 р. №1013.

Відповідно до п. 1 вказаного Порядку, до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років включається час роботи в т.ч. на підприємствах, установах, організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів тощо, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду. Відповідно до п. 2 цього Порядку при стажі роботи від 25 і більше років, розмір винагороди становить 40 %. Позивач ОСОБА_1 з 03.08.1981 р. працювала на економічних посадах (бухгалтером в колгоспі і. Куйбишева, бухгалтером та податковим інспектором податкових органів Житомирської області), має загальний стаж роботи, перед звільненням 31.07.2013 р., склав 35 р. 07 м. 11 д., в тому числі державної служби 23 р. 1м. 4 д., а тому, відповідно до вищевказаного Порядку, винагорода за вислугу років позивачці виплачувалася щомісячно у розмірі 40%, яка нараховувалася виходячи з посадо-вого окладу та надбавки за спеціальне звання (п. 3 Порядку). Неврахування до пен-сії позивача надбавки за вислугу років, яку вона отримувала у розмірі 40 %, є порушенням її конституційних прав.

При вирішенні даного позову, приймаючи до уваги вимоги ст. 99 КАС України, суд враховує, що невірний розмір пенсії позивача визначений не з її вини, а про порушене право вона дізналася з листа відповідача № 522/В-02 від 22.09.2014 р., а тому пропуск позивачем строку для звернення до адміністративного суду в порядку ст. 99 КАС для захисту її права, порушеного відповідачем з 07.08.2013 р., відбувся з поважних причин.

Таким чином, вважаючи можливим задовольнити позов ОСОБА_1 в ме-жах строку встановленого КАС України, суд зобов'язує УПФУ в м. Житомирі, Житомирської області здійснити перерахунок та виплату пенсії, призначеної ОСОБА_1, з 07.08.2013 р. з урахуванням 40% надбавки за вислугу років, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових потреб та сум індексації грошових доходів громадян з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум. Неправомірною також є відмова відповідача у листі № 434/В-02 від 04.08.2014 р. на заяву позивачки від 01.08.21014 р. (а.с.20,-22) про надання копії акту про проведення перевірки щодо правильності видачі довідки для нарахування пенсії.

Відповідач не довів правомірність прийняття свого рішення у листах № 434/В-02 від 04 серпня 2014 року та № 522/В-02 від 22 вересня 2014 р., відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. За вимог ст. 256 КАС України, постанова суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу» (із змінами та доповненнями), ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», п. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 08.07.2010 р. № 2464-VI), ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постановою КМ України від 12.09.1997 р. № 1013 «Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Визначити причину пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом поважною та поновити пропущений строк.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання дій протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення різниці пенсії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області, як розпорядника інформації, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні копії акту Управління пенсійного фонду України в м. Житомирі про проведення перевірки з правильності видачі довідки Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області для нарахування пенсії.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області щодо визначення ОСОБА_1 з 07 серпня 2013року пенсії державного службовця в меншому розмірі, ніж визначено законодавством, а саме щодо неврахування при її обчисленні винагороди за вислугу років у розмірі 40%, матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 7504,23 грн., матеріальної допомогу на вирішення соціально-побутових питань в сумі 1118,0 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 14740,98 грн. та суму індексації 12360,95 грн..

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії як державному службовцю з дати її призначення, з 07.08.2013 р., на виконання вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент призначення невірного розміру пенсії), ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент призначення невірного розміру пенсії) в розмірі 80 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне страхування.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Жито-мирської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07 серпня 2013 року в розмірі 80 відсотків суми заробітної плати з урахуванням у її складі винагороди за вислугу років у розмірі 40%, матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 7504,23 грн., матеріальної допомогу на вирішення соціально-побутових питань в сумі 1118,0 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 14740,98 грн. та суму індексації 12360,95 грн..

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на користь ОСОБА_1 різницю між перерахованою та фактично виплаченою ОСОБА_1 пенсією за період з 07 серпня 2013 року.

Згідно ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанову суду в частині присудження виплати перерахованої пенсії допустити до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира, з врахуванням застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу (проголошенні при закінченні розгляду справи вступної та резолютивної частини постанови), протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Cуддя Р. А. Галасюк