Справа № 264/9018/14-а
Суддя: Хараджа О. О.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/9018/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Хараджа О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2014 року позивачка звернулася з позовною заявою до Управління праці і соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради (далі - УПСЗН Іллічівського району), про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму з дня призначення допомоги, відрахувавши фактично проведені виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває на обліку у відповідача як застрахована особа та отримує допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку. З січня 2014 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вона є особою, яка застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування і має право на одержання державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до трьох років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». За період відпустки позивачка отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 130 грн. щомісяця, а з липня 2014 року взагалі перестала отримувати вказані виплати. Такі дії відповідача вважає незаконними. Посилається на положення ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», яка є чинною у первісній редакції після винесення рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, та за змістом якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, розмір допомоги особам, застрахованим у системі загальнообов'язкового соціального страхування, повинен бути не нижче прожиткового мінімуму або прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років. Вважає норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», зокрема його статтю 43, спеціальними по відношенню до норм Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». У зв'язку із цим просить задовольнити її вимоги. Також просила визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду та в порядку, передбаченому ст. 267 КАС України зобов'язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнав. Вказав, що позивачка перебуваэ на обліку в УПСЗН Іллічівського району та отримує відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям» допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивачем не підтверджено факт її участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому її право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначається Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та «Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 27.12.2001 року №1751. А в разі участі позивача у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні позовні вимоги повинні бути заявлені до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а саме до Маріупольської міської виконавчої дирекції Фонду. Також вказує, що у зв'язку із виключенням із тексту Закону розділу ІV Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з 01.07.2014 року виплата допомоги була законно припинена відповідачем.

Оскільки сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі ст. 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У своєму позові позивачка просить зобов'язати провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму з дня призначення допомоги, тобто з січня 2014 року. Проте із позовом до суду звернулась лише 13.11.2014 року. В окремо поданій заяві про визнання поважними причини пропуску строку для звернення до суду позивачка не зазначила та не обґрунтувала наявність достатніх підстав та обставин для визнання судом поважними причин пропуску строку звернення до суду.

З урахуванням зазначеного, позивачкою було порушено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та відсутні поважні причини для його поновлення.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму за період з дня призначення допомоги по 12 травня 2014 року.

Решта позовних вимог позивачки за період з 13.05.2014 року підлягають розгляду судом по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка народила дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.11.2013 року Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області.

Позивачка у зв'язку з народженням дитини знаходиться на обліку в УПСЗН Іллічівського району як застрахована особа та отримувала державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20.01.2014 року по 30.06.2014 рік по 130 грн. щомісячно, що підтверджується листом УПСЗН Іллічівського району від 11.12.2014 року вих. №06/8617-1.

Згідно наказу ПАТ «Азовзагальмаш» №19 від 20.01.2014 року позивачка з 20.01.2014 року по 01.11.2016 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На час надання їй відпустки страховий стаж складав 6 років 9 місяців. Отже як працююча особа, ОСОБА_1 була застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХІІ (далі - Закон № 2811-ХІІ), в редакції яка діяла на час призначення позивачці допомоги, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом № 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" № 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-ІІІ), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Статтею 43 Закону № 2240-ІІІ було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пунктів 23, 25 розділу II Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-ІІІ. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-ІІІ було виключено статті 40-44.

Проте рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 Конституційний Суд України у зв'язку з порушенням порядку прийняття змін та внесення доповнень до чинних законів визнав неконституційним пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо зміни визначеного Законом № 2240-III правового регулювання відносин, пов'язаних із правом осіб, застрахованих у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, на матеріальне забезпечення у разі народження дитини та необхідності догляду за нею. У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що застосований законодавцем у вказаному випадку порядок прийняття змін та внесення доповнень до чинних законів створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Отже, з часу проголошення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, зокрема й статті 42-44 цього Закону, щодо виплати допомоги по догляду за дитиною особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI «Про державний бюджет України на 2010 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-ІІІ на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» не встановлювалось на 2014 рік іншого, ніж визначено законами України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та Закону "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" розміру допомоги.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що на відносини щодо виплати позивачці допомоги за період з 13.05.2014 року по 31.12.2014 рік, як особі застрахованій у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, поширюються норми спеціального Закону - Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічні правові позиції наведені у постановах Верховного Суду України від 25.12.2012 року по справі № 21-410а12, від 17 вересня 2013 року по справі №21-187а13, постановах від 18 червня та 17 вересня 2013 року справи №№ 21-209а13, 21-187а13 відповідно, постанові від 01.04.2014 року, постанові від 22.04.2014 року по справі № 21-73а14, які є обов'язковими для суду відповідно до вимог статті 244-2 КАС України.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на відносини щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, поширюються норми Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III, відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому, ніж встановлений ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», є неправомірними.

Разом з тим, Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III від 18.01.2001 року з 01.01.2015 року вже втратив чинність на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 року № 77-VIII, при цьому останній закон вже не передбачає подібних розмірів виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У зв'язку із цим допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму, встановлена ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» має виплачуватися відповідачем до часу припинення дії вказаного закону, тобто до 01.01.2015 року.

За таких обставин позовні вимоги є законними і підлягають частковому задоволенню - за період з 13.05.2014 року по 31.12.2014 року.

Заперечення відповідача відносно того, що позовні вимоги повинні бути заявлені до Маріупольської міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2811-ХІІ (в редакції яка діяла на час призначення позивачу допомоги), роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2811-ХІІ, покриття витрат на виплату державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Згідно ст. 5 Закону № 2811-ХІІ, всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Відповідно до п. 15 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1751 (в редакції яка діяла на час призначення позивачу допомоги), днем звернення за призначенням допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку вважається день прийняття органом праці та соціального захисту населення відповідної заяви з усіма необхідними документами.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством обов'язок щодо призначення і виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку покладено на органи соціального захисту населення, які здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, та саме вони є належним відповідачем за даним спором.

Відносно заявленої вимоги позивачки про зобов'язання відповідача в порядку ст. 267 КАС України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає, що відповідно до ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. З урахуванням наведеної норми суд має право, а не обов'язок, зобов'язати відповідача надати звіт про виконання, але в даному випадку обґрунтованих підстав для покладення такого обов'язку на відповідача немає та в цій вимозі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 17, 23, 69-71, 79, 86, 87, 88, 94, 98, 111, 160, 161, 162, 163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради щодо виплати ОСОБА_1 в період часу з 13 травня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі не нижче прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, з урахуванням виплаченої допомоги за період з 13 травня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради в частині нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період з 20.01.2014 року по 12.05.2014 року - залишити без розгляду.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73,08 грн.

На постанову може бути подана апеляція в Донецькій Апеляційний адміністративний суд через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанцій протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О. О. Хараджа