Справа № 2а-1113/11/1226
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/42563/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області про перерахунок пенсії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області на постанову Свердловського міського суду Луганської області від 6 травня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2012 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області (далі УПФУ) про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, визнання дій відповідача незаконними та зобов'язання УПФУ сплачувати їй пенсію згідно вимог статті 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон № 345-VІ).

В обґрунтування позову посилалась на те, що розмір виплачуваної пенсії не відповідає вимогам статті 8 Закону № 345-VІ, у здійсненні перерахунку пенсії відповідач відмовив, чим порушив її права, а тому ОСОБА_4 просила про задоволення позову.

Постановою Свердловського міського суду Луганської області від 6 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2012 року, позов задоволено, визнано протиправними дії та зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням вимог статті 8 Закону № 345-VІ, починаючи з 1 травня 2009 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов суди виходили з того, що позивачу належить право на виплату пенсії у відповідності до статті 8 Закону № 345-VІ, а тому відповідач, відмовляючи у таких виплатах, діяв всупереч вимог чинного, на час спірних правовідносин, законодавства, чим порушив її права.

Однак, такі висновки судів не відповідають вимогам матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 345-VI його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно зі статтею 8 цього Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 % середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пункту «а» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах на будівництві шахт, рудників, копалень» (далі - підрозділ 1) розділу 1 «Гірничі роботи» (далі - розділ 1) списку № 1 передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

Як встановлено судами, позивач працювала на посаді підземного хронометражиста.

Пунктом «г» підрозділу 1 розділу 1 списку № 1 передбачено, що посада хронометражиста на підземних роботах передбачає зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді).

На підставі системного аналізу зазначених норм права колегія суддів дійшла висновку, що до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені цим Законом додаткові гарантії у виплаті та підвищенні пенсії, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Оскільки посада хронометражиста на підземних роботах відноситься до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 списку № 1, яким передбачено зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), то позивач права на отримання пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону № 345-VI не має.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статей 1, 8 Закону № 345-VI вже була висловлена Верховним Судом України, зокрема у постанові від 28 січня 2014 року (справа № 21-455а13).

Виходячи з того, що суди правильно встановили обставини справи, але при цьому порушили норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, їх слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

За приписами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 223, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області задовольнити.

Постанову Свердловського міського суду Луганської області від 6 травня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2012 року скасувати, прийняти нову постанову, якою у позові ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області про перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало