Справа № 804/19925/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Гаражного кооперативу «Орель» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначалося, що декларація позивача про готовність об'єкта до експлуатації, а саме: «нове будівництво гаражного кооперативу за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе, 16» була повернута відповідачем на доопрацювання з надуманих підстав, тим більше, що таке повернення здійснювалося відповідачем втретє, і попередні недоліки, які зазначала Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, були усунуті в повному обсязі.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач також був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання його представник не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
Разом з тим відповідачем були надані письмові заперечення на позов, в яких останній зазначав, що пред'явлені позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, оскільки повернення декларації позивача на доопрацювання було здійснено обґрунтовано та на законних підставах через заповнення її позивачем з порушенням встановлених законом вимог.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що Гаражний кооператив «Орель» було створено відповідно до рішення виконкому АНД району м. Дніпропетровська за №133 від 20.03.1992р., яким також було зареєстровано і статут цього кооперативу та затверджено список його членів(а.с.29-30).
При цьому рішенням виконкому АНД району м. Дніпропетровська за №66 від 20.01.1994р. Гаражному кооперативу «Орель» було відведено земельну ділянку для користування, проектування та будівництва гаражного кооперативу, а також благоустрою прилеглої зони (а.с.31).
За таких обставин, з лютого 1994 року членами гаражного кооперативу було розпочато будівництво власних гаражних боксів.
1) у п.3 дата договору на здійснення технічного нагляду не узгоджується з датою реєстрації дозвільного документа та з датою початку будівництва;
2) у п.6 найменування посади особи, відповідальної за виконання робіт вказано не в повному обсязі, відсутня інформація щодо документа, що підтверджує повноваження особи на виконання робіт;
3) у п.10 неналежним чином вказано ким виданий дозвільний документ;
4) у п.11 некоректно зазначено строк введення об'єкта в експлуатацію, який визначається періодом, в якому буде зареєстрована подана декларація про готовність об'єкта до експлуатації (зазначається місяць, рік);
5) у п.14 інформація щодо основних показників об'єкта вказана не в повному обсязі (потужності, продуктивності, виробничі площі, протяжності, місткості, обсягу, пропускної спроможності, кількості робочих місць тощо; заповнюється щодо всіх об'єктів в одиницях виміру з урахуванням цільової продукції або основних видів послуг) (а.с.7).
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача відносно повернення позивачу вказаної вище декларації та зобов'язання відповідача прийняти її, суд зважає на наступне.
Так, відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.4, ч.5 ст.39 цього Закону прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.
За приписами ч.6 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.
Пунктом 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461, встановлено, що реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.
Пункт 19 цього Порядку покладає на замовника відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.
Відповідно до п.20-21 Порядку Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.
Як зазначалося вище, відповідачем було зазначено у якості недоліку в оформленні декларації позивача, зокрема, те, що у п.3 декларації дата договору на здійснення технічного нагляду не узгоджується з датою реєстрації дозвільного документа та з датою початку будівництва.
Так, у пункті 3 декларації про готовність об'єкта до експлуатації має зазначатися інформація про відповідальну особу - інженера з технічного нагляду (за наявністю).
Позивачем у п.3 поданої декларації було вказано наступні відомості: інженер з технічного нагляду - ОСОБА_1 НОМЕР_1, Договір №ДТН-01/2010 між ОСОБА_1 та Гаражним кооперативом «Орель» про здійснення технічного нагляду від 20.12.2010р., кваліфікаційний сертифікат серії ІТ №001162.
При цьому згідно п.10 декларації дозвіл на виконання будівельних робіт датовано 20.01.1994р., а згідно п.11 декларації датою початку будівництва є 01.02.1994р.
Дійсно, приписами ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції до 17.02.2011р.) та п.2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007р. №903, на замовника (забудовника) покладено обов'язок із забезпечення технічного нагляду протягом усього періоду будівництва об'єкта з метою здійснення контролю за дотриманням проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контролю за якістю та обсягами робіт, виконаних під час будівництва або зміни (зокрема шляхом знесення) такого об'єкта.
Разом з тим, замовник (забудовник) може забезпечити здійснення технічного нагляду на підконтрольних об'єктах будівництва у два способи: 1) власними силами (у разі наявності в його структурі відповідних кваліфікованих працівників, які відповідають вимогам, встановленим Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників «ВИПУСК 64.Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи», затвердженим наказом Держбуду від 13.10.1999 №249. А після затвердження і впровадження Урядом Порядку проведення професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт, пов'язаних із створенням об'єктів архітектури - фахівцями, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат); 2) залучення на договірних засадах третіх осіб (суб'єктів господарювання, які мають отриману у встановленому порядку ліцензію на провадження такої діяльності).
Таким чином, здійснення суб'єктом господарювання технічного нагляду за об'єктами будівництва, замовником яких він виступає, силами відповідних структурних підрозділів або фахівців не потребує отримання ліцензій на його здійснення. Господарська діяльність із здійснення технічного нагляду суб'єктом господарювання на інших об'єктах будівництва, замовником яких він не є, підлягає ліцензуванню у встановленому законодавством порядку.
Такої ж позиції дотримується Держархбудінспекція у своїх роз'ясненнях № 22/7-195 від 16.01.2009р.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2009р. № 79, яка діяла з 16.09.2009р. по 02.06.2011р. було затверджено Порядок проведення професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт, пов'язаних із створенням об'єктів архітектури.
Указом Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010р. №1085 було утворено як центральний орган виконавчої влади Державну архітектурно-будівельну інспекцію України з покладенням на неї функцій щодо реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та контролю у сфері житлово-комунального господарства.
Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України затверджене Указом Президента України від 08 квітня 2011 року за №439/2011.
Державна архітектурно-будівельна інспекція України є правонаступником прав та обов'язків Державної архітектурно-будівельної інспекції - урядового органу державного управління, що діяв у складі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України, та Державної житлово-комунальної інспекції - урядового органу, що діяв у складі Міністерства житлово-комунального господарства України.
Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, набрав чинності з 12.03.2011р.
Судом встановлено, що оскільки будівництво гаражного кооперативу було розпочато ще з лютого 1994 року технічний нагляд за ним до грудня 2010 року здійснювався власними силами позивача, а договір з інженером з технічного нагляду ОСОБА_1 було укладено лише 20.12.2010р. вже після набрання чинності відповідними законодавчими нормами, які цього вимагали.
Щодо доводів відповідача про неналежне заповнення позивачем п.6 цієї декларації через зазначення найменування посади особи, відповідальної за виконання робіт, не в повному обсязі та через відсутність інформації щодо документа, який підтверджує повноваження особи на виконання робіт, суд зазначає наступне.
Як вбачається з декларації, позивачем у її п.6 було зазначено наступні відомості: найменування посади особи, відповідальної за виконання робіт, - виконроб - ОСОБА_2, із зазначенням номеру телефону, під керівництвом якого виконано наступні види робіт: прокладка фундаментів під гаражі, кладка стін, улаштування покрівлі та комунікацій.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 обіймав посаду голови правління Гаражного кооперативу «Орель» з 11.06.1998р. до 05.08.2009р. Його повноваження підтверджуються протоколом засідання Правління Гаражного кооперативу «Орель» №10 від 11.06.1998р., наказом від 17.05.2005 р. та протоколом правління Гаражного кооперативу «Орель» №37-2009 від 05.08.2009р. про припинення повноважень, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.32-34).
Отже, саме під керівництвом ОСОБА_2 в період з червня 1998 року до серпня 2009 року здійснювалося будівництво гаражних боксів Гаражного кооперативу «Орель».
Відносно посилання відповідача на наявність недоліку в заповненні п.10 декларації, а саме: невірне зазначення ким виданий дозвільний документ, суд зазначає наступне.
Так, у п.10 декларації позивачем було вказано, що дозвільним документом є рішення за №66 від 20.01.1994р.
Це рішення виконкому АНД району м. Дніпропетровська, яким Гаражному кооперативу «Орель» було відведено земельну ділянку для користування, проектування та будівництва і благоустрою прилеглої зони, після якого і розпочалося будівництво гаражних боксів, а в подальшому дозвіл на будівництво лише продовжувався відповідно до чинного законодавства уповноваженим на те органом, про що і було зазначено позивачем в декларації.
Відносно посилання відповідача на наявність недоліків в заповненні п.14 декларації, суд зазначає наступне.
Так, у п.14 декларації зазначалася наступна інформація: об'єкт має такі основні показники: потужність, продуктивність, виробнича площа, протяжність, місткість, обсяг, пропускна спроможність, кількість робочих місць тощо (заповнюється щодо всіх об'єктів в одиницях виміру з урахуванням цільової продукції або основних видів послуг). Позивачем вказано наступне: загальна площа: 8241,5 м2; кількість машиномісць: 241од.; кількість робочих місць: 1од.
При цьому загальна площа та кількість машиномісць підтверджується технічним паспортом Гаражного кооперативу «Орель», а кількість робочих місць - трудовою книжкою ОСОБА_3, яка є бухгалтером кооперативу (а.с.35, 36-43).
Будь-яких потужностей, виробничих площ тощо у гаражному кооперативі немає, у зв'язку із чим, такі дані й не зазначалися. Згідно з п.5.7 Статуту позивача заборонено використання гаражних боксів не за призначенням, а їх призначенням є саме зберігання автомобілів (а.с.48-60).
При цьому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов'язання відповідача не лише прийняти подану Гаражним кооперативом «Орель» декларацію, а й зобов'язання її зареєструвати, оскільки саме такі дії має вчинити дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у разі подачі належним чином оформленої декларації згідно приписів ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.п.20-21 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 73,08грн., що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи (а.с.2,3), а відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 73,08грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов Гаражного кооперативу «Орель» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету на користь Гаражного кооперативу «Орель» судові витрати із сплати судового збору у розмірі 73,08грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова