Справа № 824/2649/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2649/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддеталь" до дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Буддеталь» звернулось до суду з позовом до дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (відповідач1), управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області (відповідач 2) про визнання дій протиправними.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.10.2014 року позов задоволено, а саме: визнано протиправними дії ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" щодо проведення 10.07.2014 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу ІVЕСО TRАККЕR, державний номер НОМЕР_1, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Буддеталь", визнано протиправними дії управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області щодо здійснення розрахунку №12 від 10.07.2014 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.07.2014 року №007025 у сумі 3050,2 Євро.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги інспекція зазначила, що суд першої інстанції під час прийняття рішення неповно дослідив всі обставини справи та дав їм необ'єктивну оцінку.

Сторони в судове засідання не з'явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 10.07.2014 року транспортним засобом IVEСО ТRAKKER., державний номер НОМЕР_1, що належить позивачу було пройдено габаритно-ваговий контроль на автомобільній дорозі М-12 "Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка" поблизу м. Хмельницький.

За результатами габаритно-вагового контролю, який проводили працівники відповідача-1, водію зазначеного транспортного засобу ОСОБА_2 була видана роздруківка №00061 на англійській мові з відтиском печатки відповідача-1 та запропоновано продовжити рух по маршруту.

18.07.2014 року позивачем було отримано лист з управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області від 11.07.2014 року №820/6/59-14 з розрахунком №12 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.07.2014 року №007025, у відповідності до якого, позивачу запропоновано сплатити 3050,2 Євро на рахунок Головного казначейства у Київській області в рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні.

04.08.2014 року позивачем отримано копію акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складеного відповідачем-2 10.07.2014р.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем 2 не було дотримано обов'язкових вимог визначених Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Стосовно дій ДП «Хмельницький облавтодор», суд першої інстанції зазначив, що його твердження щодо наявності у нього повноважень на здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача є хибним, адже в силу вказаних вище норм він може здійснювати лише організацію роботи пункту габаритно-вагового контролю, аж ніяк не самий контроль, а тому суд дійшов висновку, що його дії щодо проведення 10.07.2014 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу ІVЕСО TRAKKER, державний номер НОМЕР_1, що належить позивачу є протиправними.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправними дії управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області щодо здійснення розрахунку №12 від 10.07.2014 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.07.2014 року №007025 у сумі 3050,2 Євро.

Згідно з п.п.4 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою КМУ №879 від 27.06.2007 року (далі - Порядок), габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку (п.4 Порядку).

Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль (п. 16 Порядку).

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль (п. 17 Порядку).

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати (п. 18 Порядку).

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансінспекції або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п. 20 Порядку).

Пунктом 21 Порядку у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з пунктом 2.42 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

З огляду на викладені норми вбачається, що управлінням Укртрансінспекції не було виконано покладених чинним законодавством обов'язків, зокрема не було складено довідку результатів здійснення контролю, не було ознайомлено позивача з актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та актом перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 22 Порядку)

Проте, транспортний засіб позивача після проходження габаритно-вагового контролю продовжив свій рух по маршруту, розрахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування позивачем отриманий тільки 18.07.2014 року листом від 11.07.2014 року №820/6/59-14, протокол про адміністративне правопорушення не складався, транспортний засіб тимчасово не затримувався.

В силу пп.23, 24 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Згідно з п.311 Порядку, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Отже, можливо дійти висновку, що власник транспортного засобу не міг скористатись правом приведення габаритно-вагових параметрів автомобіля у відповідність, оскільки посадовими особами, які здійснювали замір не було повідомлено про віднесення транспортного засобу до категорії великовагових, що у свою чергу також впливає на розрахунок плати за проїзд транспортного засобу.

Таким чином враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що органами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті при виконанні покладених на них обов'язків не були дотримані вимоги чинного законодавства, які регулюють відносини у сфері руху великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів.

Втім, щодо позовних вимог заявлених до дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття провадження у цій частині виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративний суд не може розглядати позовні вимоги адресовані до юридичної особи, зокрема ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», та визнавати його дії протиправними, оскільки вимоги до ДП «Хмельницький облавтодор» не підпадають під дії ст. ст. 2, 17 КАС України.

Пункт 1 частини 1 статті 157 КАС України, передбачає, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" щодо проведення 10.07.2014 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу ІVЕСО TRАККЕR, державний номер НОМЕР_1, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Буддеталь", як такий що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та з врахуванням вірно обраного способу захисту передбаченого чинним законодавством України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В силу пунктів 3, 4 частини першої статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду, а також скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно з частиною першою статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження в частині позовних вимог та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

За таких обставин, відповідно до ст. 94 КАС України, поверненню з Державного бюджету України підлягає 182,70 грн. сплаченого судового збору за подання адміністративного позову.

Крім того, Вінницьким апеляційним адміністративним судом в ухвалі про відкриття провадження від 05.12.2014 року, відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" було відстрочено сплату судового збору до закінчення апеляційного розгляду справи.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду - 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Згідно з вказаним Законом райдержадміністрація не звільнена від сплати збору.

За подання адміністративного позову майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення з управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області 36,54 грн. за подання апеляційної скарги на постанову суду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддеталь" до дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області про визнання дій протиправними - скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" щодо проведення 10.07.2014 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу ІVЕСО TRАККЕR, державний номер НОМЕР_1, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Буддеталь"- закрити.

Прийняти нову постанову, адміністративний позов задовольнити.

1. Визнати протиправними дії управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області щодо здійснення розрахунку №12 від 10.07.2014 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 10.07.2014 року №007025 у сумі 3050,2 Євро.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Буддеталь" судові витрати у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

3.Стягнути з управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. за подання апеляційної скарги на постанову суду.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.