Справа № 826/19203/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 лютого 2015 року № 826/19203/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ "Старокиївський банк" Пантіної Л.О.
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївській банк" Пантіної Л.О., з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо невнесення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами; у ПАТ «Старокиївській банк»; визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не внесення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами позивача у ПАТ "Старокиївській банк" за договором банківського рахунку від 16.05.2014 №8061; зобов'язання Уповноважену особу Фонду включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Старокиївській банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до загального реєстру вкладників для здійснення виплат за вкладами в ПАТ "Старокиївський банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виплатити гарантовану суму відшкодування за договором банківського рахунку від 16.05.2014 №8061.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та укладено договір банківського рахунку від 16.05.2014 №8061. У зв'язку із віднесення ПАТ "Старокиївській банк" до категорії неплатоспроможних та, в подальшому, відкликання банківської ліцензії, позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду із заявою про включення її в загальний реєстр вкладників та видачу грошових коштів в розмірі гарантованого відшкодування, проте Уповноважена особа Фонду на заяву не відреагувала.

Відповідач - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївській банк" Пантіна Л.О. - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що позивача не включено до переліку вкладників та загального реєстру вкладників, оскільки договір банківського рахунку від 16.05.2014 №8061 визнано нікчемним.

Відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - також заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що позивача не було включено до переліку вкладників, отже відповідач не має правових підстав для включення останнього до Загального реєстру вкладників, якій формується виключно на підставі переліку вкладників. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб явку уповноваженого представника в судове засіданні не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 та ПАТ "Старокиївський банк" укладено договір банківського рахунку від 16.05.2014 №8061, предметом якого є відкриття поточного, в тому числі у банківських металах, рахунку у Банку і надання клієнту комплексу банківських послуг.

Постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2014 року № 365 Публічне акціонерне товариство "Старокиївський Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 червня 2014 року № 50, розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 18 червня 2014 року по 18 вересня 2014 року та призначено уповноваженою особою Фонду за тимчасову адміністрацію ПАТ "Старокиївський Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Любов Олександрівну.

11 вересня 2014 року Правлінням Національного банку України прийнята постанова №563 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк".

Також, 17 вересня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 92 про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О. з 18 червня 2014 року до 18 вересня 2015 року.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 06.06.2014 на його рахунок надійшли грошові кошти в сумі 197553 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 13.10.2014 позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду з заявою про видачу грошових коштів у розмірі гарантованої суми відшкодування за вказаним вище договором банківського рахунку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною першою статті 3 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами врегульований статтею 27 Закону №4452-VI.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною 2 ст. 38 Закону №4452-VI визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що протоколом засідання комісії з перевірки договорів від 29.08.2014 встановлено, що 16.05.2014 на ім'я позивача було відкрито поточний рахунок, кошти на який надійшли внаслідок їх безготівково перерахування з рахунку юридичної особи ТОВ «Прилад Імпекс Автоматизація» Уповноважена особа Фонду вказує, що вказані дії вчинено з метою отримати грошові кошти не від банку, а від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Внаслідок таких операцій штучно створювалась ситуація, за якою у Фонду гарантування вкладів виникало зобов'язання відшкодувати кошти за свій рахунок, без будь-яких законних підстав.

Проте, відповідачами не надано суду жодного доказу, що внаслідок укладання договору банківського рахунку з позивачем ПАТ "Старокиївський банк" став неплатоспроможним та виконання його зобов'язань перед іншими кредиторами стало неможливим та/або даним договором передбачено передачу майна (коштів) з метою надання окремим категоріям пільг прямо не встановлених законодавством, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Уповноваженою особою Фонду безпідставно визнано договір банківського рахунку від 16.05.2014 №8061 нікчемним правочином.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 28.11.2014 згідно меморіального ордеру №3264 Уповноваженою особою Фонду перераховано грошові кошти в сумі 197 553 грн. з банківського рахунку ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Прилад Імпекс Автоматизація», тобто на час вирішення справи на рахунку позивача відсутні грошові кошти.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні. затвердженої Постановою правління Національного банку України від 21.01.2014 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (надалі - Інструкція) банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Згідно із п. 1.7 Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до п.1.8. Інструкції платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією. Платники - фізичні особи мають право оформляти доручення про списання коштів зі своїх рахунків у довільній формі, погодженій у договорі з банком.

Згідно із п 1.10. Інструкції платіжні вимоги на примусове списання коштів з рахунків платників / інкасові доручення (розпорядження) банки приймають незалежно від наявності на них достатнього залишку коштів та виконують їх у межах залишку коштів згідно з главами 2 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 2.24. Інструкції списання коштів (і в повній, і в частковій сумі) з рахунку платника здійснюється на підставі примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в банку платника.

З системного аналізу викладеного вбачається, що підставою для перерахунку коштів є розрахунковий документ: або доручення про списання коштів або платіжна вимога про примусове списання коштів.

В матеріалах справи відсутні докази наявності доручення або платіжної вимоги про примусове списання коштів.

З огляду на викладене вбачається, що Уповноваженою особою здійснено безпідставне списання коштів з банківського рахунку позивача, тобто фактично позбавлено позивача прав власності на грошові кошти в сумі 197553 грн. Кошти у вказаній сумі вилучено Уповноваженою особою Фонду з володіння позивача без відома останнього та без відповідних розрахункових документів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Оскільки на час вирішення справи на рахунку позивача відсутні грошові кошти, отже бездіяльність відповідачів щодо включення позивача до переліку вкладників та Загального реєстру вкладників ПАТ "Старокиївський банк" не порушує права позивача, отже суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

На думку суду належним способом захисту прав позивача є оскарження дій Уповноваженої особи Фонду щодо сторнування проводок по зарахуванню коштів, що були на рахунку позивача.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва порушені права позивача не можуть бути відновлені у запропонований позивачем спосіб, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 128, 158-163, 172, 177, 179 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда