Справа № 802/4008/14-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 лютого 2015 р. Справа № 802/4008/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Яремчука К.О.,

за участі секретаря судового засідання Череватої А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів Сердюка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: начальника Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України ОСОБА_2 , Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до начальника Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України Машталяра Анатолія Григоровича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що наказом начальника Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України №84 від 20 жовтня 2014 року до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Як наслідок, наступними наказами №88 від 31 жовтня 2014 року "Про преміювання військовослужбовців Управління", №89 від 31 жовтня 2014 року "Про виплату щомісячної грошової винагороди", №90 від 31 жовтня 2014 року "Про позбавлення виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань" позивача позбавлено премії, щомісячної додаткової грошової винагороди та надбавки за особливо важливі завдання.

Позивач не погоджується із вказаними вище наказами, оскільки, на його думку, притягнення його до дисциплінарної відповідальності є порушенням конституційного принципу щодо заборони притягувати двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, адже його вже притягнуто до адміністративної відповідальності за несвоєчасне подання декларації про майно, доходи витрати та зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік.

Саме тому позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача №84 від 20 жовтня 2014 року "Про притягнення підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності" та накази №88 від 31 жовтня 2014 року "Про преміювання військовослужбовців Управління", №89 від 31 жовтня 2014 року "Про виплату щомісячної грошової винагороди", №90 від 31 жовтня 2014 року "Про позбавлення виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань", а також зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошове забезпечення, що не було виплачене у зв`язку з виданням відповідних наказів.

Ухвалою суду від 09 лютого 2015 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі в якості другого відповідача залучено Центральне територіальне управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, та просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідачів проти позову заперечував, посилаючись на обґрунтованість наказів, що оскаржуються. Окремо звернув увагу на те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності в зв`язку з порушенням останнім вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. Крім того зазначив, що позивача не притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж порушення, адже рішенням Вінницького міського суду від 04 липня 2014 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення за неподання у строк декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік, а наказом відповідача від 20 жовтня 2014 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за недотримання вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. Що ж стосується наказів, якими позивача обмежено у окремих видах грошового забезпечення, то такі видані з урахуванням вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України №260 від 11 червня 2008 року. Відтак, на думку представника відповідачів, вимоги позивача є безпідставними.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів, дослідивши адміністративну справу, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу в Центральному територіальному управлінні внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України на посаді інспектора відділу аудиту в бюджетній сфері.

В порушення вимог частини 1 статті 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" позивач не подав до 01 квітня 2014 року за місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік, в зв`язку із чим старшим прокурором Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері 16 червня 2014 року складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення.

В подальшому, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 07 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

17 жовтня 2014 року на адресу Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України надійшов лист військової прокуратури Вінницького гарнізону, разом із яким надіслано копії судових рішень Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 07 жовтня 2014 року.

В зв`язку із порушенням позивачем вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України до позивача наказом №84 від 20 жовтня 2014 року застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

В подальшому, наказами №88 від 31 жовтня 2014 року "Про преміювання військовослужбовців Управління", №89 від 31 жовтня 2014 року "Про виплату щомісячної грошової винагороди", №90 від 31 жовтня 2014 року "Про позбавлення виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань" позивача позбавлено премії, щомісячної додаткової грошової винагороди та надбавки за виконання особливо важливих завдань за жовтень 2014 року.

Надаючи правову оцінку наказам, що оскаржуються, суд зважає на таке.

Відповідно до вимог частини 1 статті 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" суб`єкти декларування (до яких належить і позивач) зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік.

Судом встановлено, що позивачем не дотримано вказаних вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», чим допустив вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Після отримання копій судових рішень Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2014 року та апеляційного суду Вінницької області від 07 жовтня 2014 року начальник Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України ОСОБА_2 в зв`язку із порушенням позивачем статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнув ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

З приводу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності суд зважає на таке.

Особливості застосування до військовослужбовців дисциплінарних стягнень врегульовано Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24 березня 1999 року (надалі Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення (частина 2 статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Статтею 68 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені окрім інших також дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (стаття 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відтак, аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що дисциплінарні стягнення накладаються на військовослужбовців в тому числі й за порушення останніми військової дисципліни; проведення службового розслідування є правом командира, а не його обов`язком.

Разом із тим, визначення «військової дисципліни» наведено у статті 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якою передбачено, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відтак, недотримання позивачем вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» в частині необхідності подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік обґрунтовано розцінено як порушення службової дисципліни, за що й притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини суд дійшов висновку про правомірність видання наказу №84 від 20 жовтня 2014 року.

При цьому суд критично оцінює посилання позивача як на підставу для скасування наказу №84 від 20 жовтня 2014 року на те, що притягненням його до дисциплінарної відповідальності допущено порушення конституційного принципу щодо заборони притягувати двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, адже позивача не притягнуто до відповідальності одного виду, а чинним законодавством (зокрема частиною 2 статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ) передбачено можливість притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності навіть за умови притягнення їх до адміністративної відповідальності.

Тобто, такі посилання позивача є необґрунтованими, адже підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності слугувало порушення ним службової дисципліни.

Не заслуговують також на увагу посилання позивача на те, що його притягнено до дисциплінарної відповідальності не у строк, що визначений статтею 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ, адже, як встановлено судом, начальнику Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України про допущене позивачем правопорушення стало відомо 17 жовтня 2014 року з листа військової прокуратури Вінницького гарнізону, а стягнення накладено 20 жовтня 2014 року.

З приводу позовних вимог позивача щодо скасування наказів №88 від 31 жовтня 2014 року "Про преміювання військовослужбовців Управління", №89 від 31 жовтня 2014 року "Про виплату щомісячної грошової винагороди", №90 від 31 жовтня 2014 року "Про позбавлення виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань", то суд зважає на таке.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам врегульовано Інструкцією, затвердженої наказом Міністерства оборони України №260 від 11 червня 2008 року.

Так, відповідно до пункту 31.6 цієї Інструкції командир (начальник) військової частини позбавляє військовослужбовця премії повністю у разі накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення), а також у разі винесення судом постанови про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного діяння (за місяць, у якому винесена така постанова, або за місяць, у якому вона надійшла у військову частину).

Також у відповідності до пункту 15.8 Інструкції надбавка за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцям не виплачується: у місяці, у якому наказом відповідного командира (начальника) на військовослужбовця накладене дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність; а також у разі винесення судом постанови про притягнення військовослужбовця де адміністративної відповідальності за вчинення корупційного діяння або іншого правопорушення, пов`язаного з корупцією, за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину.

Згідно із пунктом 10 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячне додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №595 від 15 листопада 2010 року, командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за порушення статутних правил несення служби.

З аналізу наведених норм випливає, що позивача обґрунтовано позбавлено премії, щомісячної додаткової грошової винагороди та надбавки за виконання особливо важливих завдань за жовтень 2014 року.

Відтак, вимоги позивача щодо скасування наказів №88 від 31 жовтня 2014 року "Про преміювання військовослужбовців Управління", №89 від 31 жовтня 2014 року "Про виплату щомісячної грошової винагороди" та №90 від 31 жовтня 2014 року "Про позбавлення виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань" задоволенню не підлягають.

Не підлягає задоволенню також вимога про зобов`язання начальника Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України виплатити грошове забезпечення, якого він був позбавлений, оскільки, по-перше, як свідчать обставини справи, позивача обґрунтовано позбавлено окремих видів грошового забезпечення, а по-друге, начальник Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України не здійснює виплату грошового забезпечення.

Відтак, з огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини адміністративний позов задоволенню не підлягає.

З урахуванням положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності понесених судових витрат відсутні підстави для їх компенсації.

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар