Справа № 826/17297/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінтер" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про визнання протиправними дій, зобо'язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2015 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову, оскільки вважає, що постанова прийнята при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, судом порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Євроінтер» та ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві укладено договір №1 про визнання електронних документів від 18.06.2014 року.

На виконання умов даного договору ТОВ «Євроінтер» засобами електронного зв'язку направлено контролюючому органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, додаток 5 розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), реєстр виданих та отриманих податкових накладних.

Згідно з матеріалами справи, зокрема, квитанцій №2 податкову декларацію з податку на додатку на додану вартість за серпень 2014 року прийнято 18.09.2014 року за реєстраційним номером , а реєстр виданих та отриманих податкових накладних прийнято 18.09.2014 року за реєстраційним номером .

В свою чергу, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві листом від 08.10.2014 року №50108/10/26-55-10-02-10 повідомлено позивача про те, що за результатами здійснення заходів, передбачених п. 12.5 розділу 12 наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи, місцезнаходження ТОВ «Євроінтер» за податковою адресою не встановлено, у зв'язку з чим наголошено, що за порушення істотних умов Договору зобов'язання сторін, визначених договором № від 18.06.2014 року припиняються, а податкова звітність, подана засобами електронного зв'язку, вважається неприйнятою.

Крім того, листом від 23.09.2014 року №47313/10 ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві повідомило ТОВ «Євроінтер» про заповнення декларації з податку на додатку вартість з відповідними додатками до неї (реєстраційний номер від 18.09.2014 року та реєстр податкових накладних до неї) з порушенням вимог оформлення податкової звітності, а саме: невідповідність заповнення податкової звітності, у зв'язку з чим вказана звітність податковою не вважається.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, дійшов висновку про задоволенні позову, з огляду на те, що у ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві були відсутні підстави для неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року (реєстраційний № від 18.09.2014 року) в електронній формі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пп. «в» п. 49.3 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року №233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція №233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції №233 з метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Додатком 1 до Інструкції №233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно п. 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Тобто, наведені положення свідчать, що підставами для розірвання договору про визнання електронних документів органом ДПС в односторонньому порядку є лише ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або зміна платником податків місця реєстрації.

Згідно з матеріалами справи, розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного з ТОВ «Євроінтер», відбулося за результатами здійснення заходів, передбачених п. 12.5 розділу 12 наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, за наслідками яких місцезнаходження ТОВ «Євроінтер» за податковою адресою не встановлено, на підтвердження чого надано копію довідки про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків №4843/01/26-55-07-03 від 18.09.2014 року.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року №755-IV (надалі - Закон №755), місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №755 відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться такі відомості щодо юридичної особи як місцезнаходження юридичної особи (ч. 2 ст. 17 Закону №755).

Водночас відповідно до ст. 18 Закону №755якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Як встановлено судом та вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням ТОВ «Євроінтер» станом на 18.09.2014 року, тобто, на момент не встановлення контролюючим органом факту місцезнаходження позивача, вказано наступну адресу: 01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, 43, що відповідає адресі, вказаній у договорі №1 про визнання електронних документів від 18.06.2014 року.

Водночас відповідно до вищезазначеного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 18.09.2014 року відомості щодо ТОВ «Євроінтер» мають статус підтверджених.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «Євроінтер» станом на момент розірвання ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві в односторонньому порядку договору №1 про визнання електронних документів від 18.06.2014 року не змінювало свого місця реєстрації, а, тому дії ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо одностороннього розірвання договору №1 про визнання електронних документів від 18.06.2014 року, укладеного між ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та ТОВ «Євроінтер», є протиправними.

Водночас щодо решти позовних вимог та правомірності їх заявлення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно п. 201.14 ст. 201 ПК України, платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу (п. 201.15 ст. 201 ПК України).

Відповідно до положень п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (п. 48.1 ст. 48 ПК України).

Згідно з п. 48.2 ст. 48 ПК України, обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п. 48.3 ст. 48 ПК України).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період (п. 48.4 ст. 48 ПК України).

Згідно п. 48.7 ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно з п. 49.10 ст. 49 ПК УкраїниВідмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Відповідно до п. 49.11. ст. 49 ПК України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових норм, перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, визначений положеннями ст.ст. 48 та 49 ПК України, є вичерпним, а, відтак, неприйняття податкової декларації з інших підстав податковим законодавством не передбачено, а тому забороняється.

Згідно з матеріалами справи, підставою для неприйняття відповідачем податкової декларації ТОВ «Євроінтер» з податку на додану вартість за серпень 2014 року було заповнення останньої з порушеннями, з посиланням на обов'язковість наявності такого реквізиту як місцезнаходження (місце проживання) платника податків.

Проте, слід зауважити, що згідно з наданою копєю податкової декларації ТОВ «Євроінтер» з податку на додану вартість за серпень 2014 року, у рядку 06 останньої вказано податкову адресу позивача м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, 43.

А отже, суд апеляційної інстанції вважає, що податкова декларація ТОВ «Євроінтер» з податку на додану вартість за серпень 2014 року містить такий обов'язковий реквізит як місцезнаходження (місце проживання) вказаного платника податків.

Водночас суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача щодо незнаходження ТОВ «Євроінтер» за податковою адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, 43, належними та допустимими доказами не доведені, а факт місцезнаходження позивача за вказаною адресою підтверджено відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Слід зауважити, що жодних доказів на спростування наведеного висновку, апелянтом до апеляційної скарги теж додано не було.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві були відсутні підстави для неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року (реєстраційний № від 18.09.2014 року) в електронній формі, з огляду на що вказані вище дії відповідача є протиправними.

Крім того, з огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що вимога про зобов'язання ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві прийняти та зареєструвати податкову декларацію ТОВ «Євроінтер» з податку на додану вартість за серпень 2014 року (реєстраційний №) з додатками та реєстром отриманих та виданих податкових накладних днем їх фактичного отримання станом на 18.09.2014 року, підлягає задоволенню.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2015 - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.