Справа № 823/45/15
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року справа № 823/45/15

м. Черкаси

17 год. 12 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання Педані О.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Хабазні І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати протиправними дії державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області з формування податкової вимоги від 24.07.2014р.

Позов обґрунтовано тим, що розмір суми, зазначений у податковій вимозі, включає суми податкових повідомлень-рішень, про які позивачу не було відомо, а тому відповідач протиправно сформував вимогу щодо позивача, оскільки відповідно до норм чинного законодавства, податкове зобов'язання не є узгодженим.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з вищезазначених підстав.

Представник відповідача позов не визнав. Надав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що дії відповідача щодо формування податкової вимоги не суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки податкове повідомлення-рішення, розмір якого включено у податкову вимогу було надіслано позивачу рекомендованим поштовим відправленням, з повідомленням про вручення. Однак вказане поштове відправлення повернулось на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання, а тому відповідно до положень ст. 42, 59 Податкового кодексу України податкове зобов'язання вважається узгодженим.

В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив з вищезазначених підстав.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив.

ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 11.02.2015р.

24 липня 2014 року ДПІ у місті Черкасах ГУ Міндоходів у Черкаській області сформовано податкову вимогу щодо ОСОБА_3 №6300-17.

Відповідно до розрахунку податкової вимоги, що надана суду представником відповідача до складу податкового зобов'язання включено 276 грн. 00 коп. за податковою декларацією від 25.07.2013р., 17 грн. 00 коп. за податковою декларацією від 14.11.2013р., 21 грн. 00 коп. за податковою декларацією від 11.12.2013р., 22 грн. 00 коп. за податковою декларацією від 11.01.2014р., 36 грн. 00 коп. за податковою декларацією від 11.02.2014р., 5100 грн. 00 коп. відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2014р., з урахуванням сплати платником податку 100 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України (далі ПКУ) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 54.5 ст. 54 ПКУ якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

В силу п.56.1. ст. 56 ПКУ рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.(п. 56.6. ст. 56 ПКУ)

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. (п. 56.6 ст. 56 ПКУ)

Отже положеннями статті 56 ПКУ передбачено право платника податку на адміністративне оскарження рішення контролюючого органу у десятиденний строк з дня отримання відповідного рішення та право контролюючого органу формувати податкову вимогу у разі якщо платник податків не оскаржив відповідне рішення у зазначений строк.

Відповідно до п.57.3. ст. 57 ПКУ у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В силу п. 58.3. ст. 58 ПКУ податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Представник відповідача посилається на те, що податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2014р., на підставі якого було сформовано податкову вимогу надіслано позивачу.

У матеріалах справи міститься копії поштового конверта та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, де адресатом зазначено ОСОБА_3 (м. Черкаси. Рози Люксембург, 8 кв. 45.)

Зазначена адреса вказана позивачем у поданих до контролюючого органу податкових деклараціях та у витязі державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Однак в повідомленні про вручення поштовою службою не зазначено дати та причини невручення поштового відправлення.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270 (далі Правила) повідомлення про вручення поштового відправлення - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2014 року не може вважатись врученим позивачу, оскільки у повідомленні про вручення поштового відправлення відсутня дата та причини його не вручення.

Крім того, відповідно до п. 3.1. Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 № 1236 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 р. за N 2135/22447. (далі Порядок) структурний підрозділ органу державної податкової служби, який склав податкове повідомлення-рішення, уносить його до реєстру податкових повідомлень-рішень, направлених (вручених) платникам податків - юридичним особам (додаток 12), або реєстру податкових повідомлень-рішень, направлених (вручених) платникам податків - фізичним особам (додаток 13), які ведуться в цілому в органі державної податкової служби в електронному вигляді.

В силу п. 3.2 Порядку відповідальним за достовірність інформації про податкове повідомлення-рішення у реєстрах податкових повідомлень-рішень є структурний підрозділ органу державної податкової служби, який склав таке податкове повідомлення-рішення. Відповідальним за збереження інформації у реєстрах податкових повідомлень-рішень є структурний підрозділ, на який покладено функції із супроводження та збереження баз даних.

Після складання не пізніше наступного робочого дня податкове повідомлення-рішення передається структурному підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби. (п. 3.5 Порядку)

Однак, у матеріалах справи відсутні докази щодо реєстрації вихідної кореспонденції, зокрема податкового повідомлення-рішення від 16.01.2014р.

Згідно п. 3.9. Порядку дата відправлення (вручення) проставляється на корінці податкового повідомлення-рішення:

а) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків) або її законним представником - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку;

б) працівником структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення.

У матеріалах справи наявна копія корінця податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2014р., однак відсутня відмітка щодо відправлення працівником органу державної податкової служби відповідного рішення, або отримання його платником податку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином не направлено податкове повідомлення-рішення від 16.01.2014р. № на адресу позивача.

Відповідно до п. 59.1 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області щодо формування податкової вимоги підлягають задоволенню в частині включення до податкової вимоги суми штрафних санкцій у розмірі 5100 грн. 00 коп. на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.01.2014р. №, оскільки зазначена у вказаному рішенні сума грошового зобов'язання не є узгодженою.

Посилання представника відповідача на акт від 24.02.2014р. щодо направлення позивачу податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2014р., що складений головним державним ревізором-інспектором на підставі п. 3.10 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010р.№ 985 не береться судом до уваги, оскільки вказаний порядок втратив чинність 08.01.2013р. відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків» від 28.11.2012р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 р. за №2135/22447. Крім того, зазначена норма регулює питання щодо визначення дати вручення поштою платнику податків податкового повідомлення-рішення, а не питання щодо направлення його працівником податкового органу.

Надані представником відповідача копії листів з розносної книги за 2013р. суд розцінює як неналежні докази, оскільки не містять інформацію щодо поштових відправлень за 2014р., а тому не стосуються предмету розгляду даної справи.

Крім того, суд звертає увагу, що представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що у розносній книзі за 2014р. не міститься інформації щодо направлення позивачу податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2014р.

Однак дії відповідача щодо формування податкової вимоги на підставі поданих позивачем податкових декларацій, копії яких наявні у матеріалах справи, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в решті позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача частково довів правомірність оскаржуваних дій державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області, зокрема щодо формування податкової вимоги на підставі поданих позивачем податкових декларації.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області щодо включення до податкової вимоги №6300-17 від 24.07.2014р. суми штрафних санкцій у розмірі 5100 (п'ять тисяч сто) грн. 00 коп. на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.01.2014р. №000034702.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст постанови виготовлено 18 лютого 2015 року.