Справа № 2-а-6091/11
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 р. № 876/244/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2014 року про відмову у заміні сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про зобов'язання провести перерахунок виплат, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

встановив:

постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 05.04.2011 по справі № 2а-6091/11/1916, яка прийнята у порядку скороченого провадження, задоволено частково позов ОСОБА_2 до Управління ПФ України в Чортківському районі Тернопільської області та зобов'язано останнього нарахувати і виплатити позивачу доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї заробітної плати відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю згідно ст. 51 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням виплачених сум, починаючи з 11 вересня 2010 року і до виникнення обставин з якими Закон пов'язує зміну чи припинення наведених правовідносин.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2013 вказану вище постанову змінено в частині негайного виконання, а у решті залишено без змін.

04.12.2014 в Чортківський районний суд Тернопільської області звернулась ОСОБА_1 з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Заявник вказує на те, що позивач у цій справі помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а вона є його спадкоємцем за заповітом, тому вважає, що є усі підстави для заміни сторони виконавчого провадження в порядку ст. 264 КАС України.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 18.12.2014 у задоволенні цієї заяви відмовлено.

Із цією ухвалою не погодилась ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким замінити позивача його правонаступником.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що вона є спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_2, а у відповідності до ст. 1227 ЦК України суми пенсії, які належали спадкоємцеві, але не були одержані ним за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Як на підставу для замінити сторони виконавчого провадження апелянт посилається на положення ст. 264 КАС України. Також апелянт посилається на положення ст. 55 КАС України, якою врегульовано заміну вибулої сторони у справі її правонаступником.

Враховуючи те, що цю справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, а усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Суд першої інстанції свою ухвалу мотивував тим, що заміна сторони виконавчого провадження можлива лише у разі наявності самого виконавчого провадження. Однак, із матеріалів справи встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду не відкрито, а тому суд не вправі вирішувати питання щодо замінити сторони виконавчого провадження.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Заміна сторони виконавчого провадження врегульована статтею 264 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Отже, з цієї норми можна дійти висновку, що заміна сторони у порядку вказаної статті здійснюється судом у конкретному виконавчому провадженні, а тому для вирішення цього питання необхідним є встановлення обставин щодо звернення судового рішення до примусового виконання.

Згідно частини 1 ст. 258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Частиною 4 ст. 257 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу наведених правових положень вбачається, що звернення судового рішення до примусового виконання здійснюється за заявою сторони на користь якої ухвалено судове рішення у адміністративній справі шляхом пред'явлення виконавчого листа, який видається судом за відповідною заявою. Факт порушення виконавчого провадження підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження.

Однак, як встановлено із матеріалів справи, позивач - ОСОБА_2 за життя до суду з заявою про видачу виконавчого листа у цій справі не звертався та відповідно такий не видався. Оскільки судом не встановлено, а ОСОБА_1 не надано доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення у цій справу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для заміни сторони неіснуючого виконавчого провадження.

Разом із цим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що вирішення спірного питання лежить у площині положень ст. 55 КАС України, на яку апелянт посилається у своїй апеляційній скарзі.

Вказаною нормою передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Смерть фізичної особи, як підстава для процесуального правонаступництва, має універсальний характер. У тих випадках, коли матеріальні правовідносини тісно пов'язані з особою суб'єкта, правонаступництва матеріального та відповідно і процесуального бути не може.

Згідно ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкоємця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За змістом статті 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», входить до складу спадщини, або підлягає виплаті членам сім'ї пенсіонера, які проживали разом з ним на день його смерті, виключно сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю по місяць смерті включно.

З аналізу цієї норми можна дійти висновку, що право на пенсію та інші соціальні виплати не входять до складу спадщини, адже має на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у соціальних відносинах. Однак, згідно статті 1227 ЦК України наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем за життя.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, право позивача - ОСОБА_2 на отримання підвищення до пенсії та додаткової пенсії у розмірах визначених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було предметом спору у цій справі, а станом на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31), постанова Чортківського районного суду Тернопільської області від 05.04.2011 не набрала законної сили, так як оскаржувалась відповідачем у апеляційному порядку. Ця постанова згідно ст. 254 КАС України набрала законної сили 13.02.2013 (а.с. 18-23), тобто вже після смерті позивача.

Також у процесі судового розгляду судом не встановлено, а заявником не надано доказів того, що вказані вище виплати були нараховані позивачу за життя, однак ним не отримані.

Враховуючи те, що рішення суду, яким встановлено право ОСОБА_2 на отримання підвищення до пенсії та додаткової пенсії у розмірах визначених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» набрало законної сили вже після смерті позивача, а також те, що за життя йому ці суми не були нараховані, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для заміни в порядку ст. 55 КАС України померлого позивача - ОСОБА_2 на ОСОБА_1, так як спірні відносини не допускають правонаступництва.

Доводи апеляційної скарги вказаних вище висновків суду не спростовують, а тому така задоволеною бути не може.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої ухвали, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2014 року про відмову у заміні сторони виконавчого провадження у справі № 2а-6091/11/1916 (6-а/608/41/2014) - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін