Справа № 337/7212/14-а
Суддя: Бредун Д. С.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/337/4/2015
Справа №337/7212/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Медвідь Г.С., за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача Дитяткової А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визнання незаконним та скасування рішень Комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №18 від 17 вересня 2014 року, та №20 від 15 жовтня 2014 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та представник позивача - адвокат ОСОБА_2 підтримали позов, та пояснили, що після смерті дружини позивача - ОСОБА_4, відкрилась спадщина на належне їй майно, що містить в собі лише зобов'язання перед Державним Фондом на суму 191712 гривень. Окрім заборгованості, будь якого іншого майна ОСОБА_4 не мала. Усі спадкоємці першої черги - батьки та чоловік ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадщини, що відкрилась після її смерті. При цьому, орган опіки та піклування не надає ОСОБА_1 дозвіл на відмову від прийняття спадщини, належній сину померлої - малолітньому ОСОБА_5 Вважають, що дії відповідача незаконні та суперечать інтересам дитини, оскільки прийнявши спадщину, ОСОБА_5 успадкує лише зобов'язання своєї матері, на суму 191712 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача Дитяткова А.Г. заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що орган опіки та піклування не надав згоди на відмову від прийняття спадщини, оскільки не виявилось можливим встановити всю спадкову масу, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, у зв'язку з чим вони позбавлені можливості переконатись, що таке рішення буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Крім того зазначила, що відповідно до діючого законодавства України, дитина не може успадкувати лише обов'язки, у зв'язку з чим, навіть у випадку прийняття спадщини, її права не буде порушено.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2002 року (а.с.6). У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с.10).

Чоловік та батьки ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадщини, яка залишилась після її смерті (а.с.11, 12, 13).

ОСОБА_1 - батько малолітнього ОСОБА_5 звернувся до заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району із заявою про надання дозволу на відмову від прийняття спадщини, належній малолітньому ОСОБА_5 (а.с.14).

Згідно ч.3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ч.4 ст. 1273 ЦК України, п.3 ч.2 ст. 177 СК України батьки можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній дитині, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №18 від 17 вересня 2014 року (а.с.16), було прийнято рішення з метою недопущення можливого порушення майнових прав малолітньої дитини, встановлення спадкової маси зробити запити до відповідних органів. Розгляд документів доручено Дитятковій А.Г.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №20 від 15 жовтня 2014 року (а.с.17), було прийнято рішення, яким відмовлено у наданні дозволу на відмову від прийняття спадщини малолітнім ОСОБА_5, яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_4. Мотивом відмови стало те, що орган опіки та піклування не має достатніх повноважень щодо виявлення у повному обсязі спадкової маси, яка могла б залишитись після смерті ОСОБА_4, зокрема - щодо наявності або відсутності грошових вкладів, тощо.

Згідно ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч.1 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, аналіз зазначених положень національного законодавства України свідчить про те, що у разі прийняття спадщини малолітнім ОСОБА_5, яка відкрилась після смерті його матері, він буде відповідати за її боргами тільки в межах вартості майна, одержаного ним у спадщину. Органом опіки і піклування, для встановлення спадкової маси, направлялось ряд відповідних запитів, але встановити усе можливо належне ОСОБА_4 на час смерті майно, не виявилось можливим. Тобто, на момент прийняття рішення від 15 жовтня 2014 року, орган опіки і піклування не мав достовірного підтвердження, що надання дозволу на відмову від прийняття спадщини, буде відповідати інтересам дитини.

Крім того, в судовому засіданні, підтримуючи адміністративний позов ОСОБА_1 посилався на порушення прав дитини, яке випливає з п.6.7 кредитного договору №2 від 24 липня 2008 року (а.с.7-9), укладеного між ЗРУ ДСФУ "Державний фонд сприяння молодіжному будівництву" і ОСОБА_4, відповідно до якого, у разі смерті Позичальника його права і зобов'язання за цим кредитним договором переходять до спадкоємця (спадкоємців), що оформляється додатковою угодою до кредитного договору.

Однак, згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вказує стаття 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно ч.1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Таким чином, відповідно до діючого законодавства України, у разі прийняття спадщини яка залишилась після смерті ОСОБА_4, спадкоємець ОСОБА_5 не може бути проти волі примушеним до підписання додаткової угоди до кредитного договору №2, а такі дії, після набуття ним повної цивільної дієздатності, буде не його обов'язком, а правом.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №18 від 17 вересня 2014 року, та №20 від 15 жовтня 2014 року відповідають положенням законодавства, та інтересам малолітньої дитини, у зв'язку з чим, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 17, 94, 122, 158, 160, 161, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд міста Запоріжжя.

Суддя: Д.С. Бредун