Справа № 806/5022/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

806/5022/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Житомир справа № 806/5022/14

категорія 9.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

за участі секретаря Смолінської І.П.,

за участі представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Коростишівської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини до Житомирської міжрайонної державної фінансової інспекції про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 3, 4 письмових вимог від 26 серпня 2014 року №64-17/816,

встановив:

Коростишівська міжрайонна державна лабораторія ветеринарної медицини звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської міжрайонної державної фінансової інспекції про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 3, 4 письмових вимог від 26 серпня 2014 року №64-17/816. В обгрунтування позову позивач зазначив, що Житомирською міжрайонною державною фінансовою інспекцією було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Коростишівської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 року по 01.06.2014 року. За результатами проведеної ревізії було складено акт від04.08.2014 року №64-09/153. На підставі якого відповідачем було винесено вимогу №64-17/816 від 26.08.2014 про усунення виявлених ревізією порушень, зокрема в частині проведення перерахунків та відповідних взаємозвірок щодо зайвої сплати нарахувань на заробітну плату до державних цільових коштів та повернути зайво нараховані кошти, відобразити дебіторську заборгованість, стягнути з підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" витрати, які відшкодовувались за рахунок коштів позивача, зменшити видатки загального фонду з заробітної сплати та проведеним нарахуванням до державних цільових фондів, або у інших випадках стягнути з винних осіб шкоду у порядку та розмірах встановлених ст.130-136 КЗпП України. Позивач вважає, що такі вимоги органу ДФІ є протиправними, а тому просить скасувати вимогу у цій частині.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи Житомирською міжрайонною державною фінансовою інспекцією було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Коростишівської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 року по 01.06.2014 року. За результатами проведеної ревізії було складено акт від04.08.2014 року №64-09/153. На підставі якого відповідачем було винесено вимогу №64-17/816 від 26.08.2014 про усунення виявлених ревізією порушень, зокрема щодо наступного:

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо зайвої сплати нарахувань на заробітну плату до державних цільових коштів та повернути зайво нараховані кошти у сумі 8802,67 грн. ( зарахувати у рахунок майбутніх платежів);

- в іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайвих грошових виплатах коштів на суму 8802,67 грн. шкоду у порядку та розмірах встановлених ст.ст.130-136 КЗпП України;

У судовому засіданні представники відповідача пояснили, що п.п. 1, 2, 4 оскаржуваної вимоги не є обов’язковими до виконання.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", головним завданням органу державного фінансового контролю: є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в держаних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або користуються (користувались у період, якій перевіряється) державне чи комунальне майно (надалі по тексту — підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотримання законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначено основні функції органу державного фінансового контролю, а саме вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю, порушень законодавства, та притягнення до відповідальності винних осіб.

Відповідно до п.п.5 п.6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку здійснювати державний фінансовий контроль шляхом проведення інспектування у формі планових та позапланових ревізій певного комплексу чи окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій, визначених у підпункті 1 пункту 4 Положення.

Крім того пунктом 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року N 550, визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до пункту 46 Порядку, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно із пунктом 49 Порядку у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку встановлено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Із змісту вказаних положень законодавства вбачається, що відповідач здійснює фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Відповідний контроль здійснюється шляхом проведення ревізії. У випадку встановлення порушень законодавства, відповідач має право пред'являти письмову вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства. Між тим, зміст вимоги відповідача повинен узгоджуватися з приписами чинного законодавства, що, зокрема, означає те, що вимога повинна містити вичерпну вказівку підконтрольному суб'єкту щодо вчинення дій, які відповідно до норм законодавства будуть направлені на усунення порушених вимог закону.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Тоді як відшкодування збитків, завданих державі, тобто фактично захист права держави, порушеного діями об'єкта контролю, може відбуватись лише в порядку позовного провадження, під час якого суд перевіряє і оцінює всі обставини, необхідні для встановлення наявності підстав для стягнення збитків.

Таким чином, про виявлені під час ревізії збитків фінансова інспекція зобов'язана зазначити про це в акті перевірки, однак ці збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом зобов'язання сторони забезпечити стягнення чи повернення коштів. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, вимога інспекції може бути обов"язковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

Дійсно, пункт 49 Порядку передбачає порядок пред'явлення цивільних позовів до винних працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі.

При цьому, виставляючи таку вимогу, інспекція не враховує, що результат проведення претензійно-позовної роботи не може бути відомий заздалегідь, тобто вчинення таких дій не обов'язково призведе до усунення порушення. Водночас ані в акті, ані у вимозі відповідач не зазначає осіб, вина у вчиненні порушення яких встановлена під час ревізії.

Між тим, зміст пунктів 1,2,3,4 вимоги зводиться до зобов'язання позивача стягнути з винних осіб матеріальну шкоду.

Водночас, слід відмітити, що у відповідача відсутні підстави для встановлення до підконтрольного органу вимоги щодо стягнення в порядку та розмірах, встановлених статтями 130-136 КЗпП України, зайво виплачених коштів з винних осіб, оскільки такі збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю.

Таку ж позицію неодноразово висловлювали Вищий адміністративний суд України і Верховний суд України у аналогічних спорах.

Зважаючи на те, що у ході судового розгляду відповідачем підтверджено, що п. 1,2,4 не є обов’язковими до виконання, то суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині, та задовольняє позов лише в частині визнання протипровними пунктів вимоги 1,2,3,4 щодо стягнення з осіб, винних у зайвих грошових виплатах, шкоду у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України та скасовує їх.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги Коростишівської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини задовольнити частково.

Визнати протиправними пункти вимоги 1,2,3,4 в частині стягнення з осіб, винних у зайвих грошових виплатах, шкоду у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України та скасувати їх.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 16 лютого 2015 р.