Справа № 808/114/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ К/800/32569/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря Левіної А.А.

представника позивача неприбуття

представника відповідача Корчинської М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року

у справі № 808/114/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна»

до Запорізької митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області

про скасування карток відмови та рішень, стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці та Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості товару за третім методом від 02.07.2012 № 112030000/2012/000221/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2/00416 від 02.07.2012 за ВМД № 112030000/2012/014896; про визнання протиправними та скасування рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом від 06.07.2012 № 112030000/2012/000222/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 06.07.2012 № 112030000/2/00420 за ВМД № 112030000/2012/015020; визнання протиправними та скасування рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості за шостим методом від 24.07.2012 № 112030000/2012/000227/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 24.07.2012 № 112030000/2/00426 за ВМД № 112030000/2012/006349; стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» переплати ввізного мита у сумі 32 335,24 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.04.2013 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення - про часткове задоволення позову.

Визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці від 02.07.2012 № 112030000/2012/000221/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 02.07.2012 № 112030000/2/00416 за ВМД № 112030000/2012/014896; визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці від 06.07.2012 № 112030000/2012/000222/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 06.07.2012 № 112030000/2/00420 за ВМД № 112030000/2012/015020; визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці від 24.07.2012 № 112030000/2012/000227/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 24.07.2012 № 112030000/2/00426 за ВМД № 112030000/2012/006349.

У задоволені решти позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову, ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» оскаржило його у цій частині у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині з мотивів порушення цим судом норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення в цій частині - про задоволення позову.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Запорізька митниця просила залишити рішення суду апеляційної інстанції в частині відмовленого позову без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 09.02.2012 між позивачем та «INTERKOMODITIES SA» укладено контракт №13120156 (специфікація № 19 від 21.06.2012), за умовами якого продавець зобов'язався поставити позивачу феромолібден на умовах DAP відповідно до Інкотермс 2010.

Для проведення митного оформлення поставленого товару до митного органу 02.07.2012 на виконання умов вказаного договору подана вантажна декларація № 112030000/2012/014896 разом із наступними документами: зовнішньоекономічний договір від 09.02.2012 № 13120156, специфікація від 21.06.2012 № 19, рахунок-фактура (інвойс) від 21.06.2012 № МО-12-021, сертифікат якості від 27.04.2012 №372, пакувальний лист б/н від 21.06.2012.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару митний орган, посилаючись на виявлені розбіжності в поданих до митного оформлення документах, а саме: сумніви щодо пакувального листа № б/н від 21.06.2012 від «Intercommodities S.A», зобов'язала позивача надати наступні документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення.

02.07.2012 представник позивача був ознайомлений з переліком витребуваних додаткових документів. Того ж дня додатково було надано комерційний інвойс з третіми особами від 21.06.2012 № 0339/21.06.12, договір з третіми особами від 05.01.2012 № 01-2012-ІС/АВВ, декларацію країни відправлення, котирування «Metal Prices» та висновок Держзовнішінформ. Здійснено також запис декларанта на зворотному боці декларації митної вартості форми ДМВ-1 «Обґрунтування щодо витребування додаткових документів зазначені в службовій записці № 121-615 від 02.07.2012».

Однак документи, що були додатково надані, на думку митного органу, не містили всіх відомостей щодо ціни заявленого товару, що не дало змогу остаточно впевнитись у якості додаткового документа, який підтверджує вартість, визначену декларантом.

У митного органу була наявна інформація про вартість товару з тієї ж країни і часу експорту, що збігались з часом експорту оцінюваних товарів і становила 37,05 ам.дол/кг за вагу чистого Мо (37,05х13636/20000)=25,26 ам.дол/кг. Тому при визначенні митної вартості товару була застосована наявна у митного органу інформація щодо вартості товару та цінової інформації ЄАІС ДМСУ та застосовано метод визначення митної вартості товару № 2б (за ціною договору щодо подібних/аналогічних товарів).

Крім того, судами попередніх інстанцій установлено, що для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним раніше контрактом (специфікація № 20 від 26.06.2012) товару до митного органу 02.07.2012 на виконання умов цього договору подана вантажна митна декларація № 112030000/2012/015020 разом із наступними документами: зовнішньоекономічний договір № 13120156 від 09.02.2012, специфікація № 20 від 26.06.2012, рахунок-фактура (інвойс) № МО-12-022 від 26.06.2012, сертифікат якості б/н від 30.05.2012, пакувальний лист б/н від 26.06.2012, накладна CMR № 120954-3 від 27.06.2012. Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару Запорізька митниця, посилаючись на виявлені розбіжності в поданих до митного оформлення документах, а саме: сумніви щодо пакувального листа № б/н від 26.06.2012 від «Intercommodities»; в контракті від 09.02.2012 № 13120156 зазначені умови поставки DAP - Запоріжжя, в інвойсі від 26.06.2012 № МО-12-022 dd.-DAP- Запоріжжя, в CMR 120954-3 від 27.06.2012 умови поставки - DDU-Запоріжжя, зобов'язала позивача надати наступні документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

06.07.2012 представник позивача був ознайомлений з переліком додаткових документів, що були затребувані. Того ж дня додатково було надано контракт з третьою особою від 05.01.2012 № 01-2012-ІС/АВВ, рахунок від 26.06.2012 №0340, декларація країни відправлення, витяг із сайту «Metal Pages». Здійснено також запис декларанта на зворотному боці декларації митної вартості форми ДМВ-1 «Обґрунтування щодо витребування додаткових документів зазначені в службовій записці № 121-636 від 06.07.12».

Однак документи, що були додатково надані, на думку митного органу, не містили всіх відомостей щодо ціни заявленого товару, що не дало змогу митному органу остаточно впевнитись в якості додаткових документів, які підтверджують вартість товару, визначену декларантом.

У митного органу була наявна інформація про вартість товару з тієї ж країни і часу експорту, що збігалисвь з часом експорту оцінюваних товарів і становила 42,809 ам.дол/кг за вагу чистого Мо (42,809х13320/20000)=28,51 ам.дол/кг. Тому при визначенні митної вартості товару була застосована наявна у митного органу інформація щодо вартості товару та цінової інформації ЄАІС ДМСУ та застосовано метод визначення митної вартості товару № 2 ґ (резервний).

Крім того для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом (специфікація № 26 від 11.07.2012) товару до митного органу 23.07.2012 на виконання умов цього договору подана вантажна митна декларація №112030001/2012/006349 разом із наступними документами: зовнішньоекономічний договір № 13120156 від 09.02.2012, специфікація № 26 від 11.07.2012, рахунок-фактура (інвойс) №VN-12-011 від 11.07.2012, сертифікат якості б/н від 02.07.2012, пакувальний лист б/н від 09.07.2012, лист б/н від 20.07.2012, накладна CMR № 121062-3 від 16.07.2012, контракт COR-IC/2012 від 01.02.2012, інвойс № 0907/01 від 09.07.2012, витяг з сайту Metal Pages, декларацію країни відправлення. Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

У ході здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару Запорізька митниця, посилаючись на виявлені розбіжності в поданих до митного оформлення документах, а саме: згідно з умовами пункту 4 контракту від 09.02.2012 № 13120156 продавець зобов'язаний пред'явити покупцю оригінал пакувального листа, а пред'явлено копію; в сертифікаті якості б/н від 02.07.2012 йде посилання на контракт 128.12.10638.005 S, який відрізняється від тих, які заявлено разом з ВМД, а саме контракт третіх осіб PURCHASE CONTRACT № COR-IC/2012 від 01.02.2012, та № 13120156 від 09.02.2012; в рахунку третіх осіб інвойс № 0907/01 від 09.07.2012 вказано контракт третіх осіб PURCHASE CONTRACT № COR-IC/2012 від 01.02.2012, крім того вартість від попереднього покупця в рахунку третіх осіб нижча за котирування в Metal Pages; контракт третіх осіб PURCHASE CONTRACT № COR-IC/2012 від 01.02.2012 не містить цінової інформації необхідної для підтвердження ціни в рахунку третіх осіб інвойс № 0907/01 від 09.07.2012, зобов'язала позивача надати наступні документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а саме контракт 128.12.10638.005 S; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

24.07.2012 представник позивача був ознайомлений з переліком додаткових документів, що були витребувані. Того ж дня позивачем додатково було надано специфікацію від 24.07.2012 № 02 (до контракту № COR-IC/2012 від 01.02.2012). Здійснено також запис декларанта на зворотному боці декларації митної вартості форми ДМВ-1 «Обґрунтування щодо витребування додаткових документів зазначені в службовій записці № 121-694 від 24.07.12».

Однак документи, що були додатково надані, на, думку Запорізької митниці, не містили всіх відомостей щодо ціни заявленого товару, що не дало змогу митному органу остаточно впевнитись у якості додатково наданих документів, які підтверджують вартість товару, визначену декларантом.

У митного органу була наявна інформація про вартість товару з тієї ж країни і часу експорту, що збігалися з часом експорту оцінюваних товарів і становила 30,3192 ам.дол/кг за вагу чистого V (30,3192х8167/10000)=24,7617 ам.дол/кг. Тому при визначенні митної вартості товару була застосована наявна у митного органу інформація щодо вартості товару та цінової інформації ЄАІС ДМСУ та застосовано метод визначення митної вартості товару за методом № 2 ґ (резервний) відповідно до вимог статей 57, 64 Митного кодексу України.

У результаті застосування митним органом методів 2 (б) та 2 (ґ) під час визначення митної вартості ввезених позивачем товарів ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» до бюджету додатково сплачено ввізне мито у сумі 32 335,24 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» переплати ввізного мита у сумі 32 335,24 грн., суд апеляційної інстанції виходив з того, що законодавством України встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, який позивачем не було дотримано.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується зі вказаним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 24 Митного кодексу України (у редакції від 13.03.2012) кожна особа має право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у МК немає. Але воно міститься в податковому законодавстві.

Відповідно до пункту 27 частини першої статті 4 Митного кодексу України поняттям «митні платежі», з-поміж іншого, охоплюється ПДВ із ввезених на митну територію України товарів (продукції). Згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, правила якого застосовуються до відносин, пов'язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статися помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів. Важливо, що в основі таких дій не було умисних протиправних дій суб'єктів правовідносин, діяльність яких пов'язана із визначенням і справлянням митних платежів.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані.

Так, згідно із частинами першою-четвертою статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (далі - БК) та Податкового кодексу України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до пунктів 43.1- 43.5 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 2 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 під № 1097/14364; далі - Порядок повернення коштів) цей Порядок на виконання вимог статті 43 ПК визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Згідно з абзацами першим, другим, дванадцятим пункту 1, пунктами 2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку повернення коштів для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом ДМСУ, Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147 (далі - Порядок взаємодії), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом ДМСУ.

Згідно з пунктом 1 Порядку взаємодії взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентувалися правилами цього Порядку.

Пунктами 2, 3 Порядку взаємодії передбачено, що повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Платник подає заяву про повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету та інших платежів відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення коштів.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Відповідно до Порядку взаємодії основною умовою повернення коштів є обов'язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Згідно з частиною другою статті 45 БК центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 ПК України і статті 45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі №21-207а14.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Ураховуючи те, що судом апеляційної інстанції установлено недотримання ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» Порядку повернення коштів, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок цього суду щодо передчасності позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача переплати ввізного мита у сумі 32 335,24 грн., а тому відсутності підстав для їх задоволення.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними норми права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року в цій справі в частині відмови у задоволенні позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель