Справа № 2а-2872/12/0770
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року Справа № 2044/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Костів М.В.,

судді Запотічий І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського міжрайонного управління водного господарства на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року у справі № 2а-2872/12/0770 за позовом Закарпатського міжрайонного природоохоронного прокурора - молодшого радника юстиції Погоріляк М.Й. до Ужгородського міжрайонного управління водного господарства про скасування висновку головного інженера, -

В С Т А Н О В И В :

Закарпатський міжрайонний природоохоронний прокурор - молодший радник юстиції Погоріляк М.Й. звернувся із позовною заявою до Ужгородського міжрайонного управління водного господарства, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати висновок головного інженера Ужгородського міжрайонного управління водного господарства №22 від 20.01.2011р. про встановлення прибережної захисної смуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Висновком головного інженера відповідача №22 від 20.01.2011р. встановлено прибережну захисну смугу шириною 15м. від урізу води (в меженний період) на земельній ділянці наданій гр. ОСОБА_2 для обслуговування. Вказаний висновок, як зазначає позивач, є протиправним та підлягає скасуванню оскільки прийнятий з порушенням норм Водного та Земельного кодексів України, а також Постанови Кабінету Міністрів України № 486 від 08.05.1996р. За результатами проведеної перевірки відповідачу 07.09.2011р. надіслано протест з вимогою вжити заходів щодо відкликання вищевказаного висновку, однак відповідачем протест прокурора був відхилений.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року адміністративний позов Закарпатського міжрайонного природоохоронного прокурора - молодшого радника юстиції Погоріляк М.Й. до Ужгородського міжрайонного управління водного господарства про визнання протиправним та скасування висновку головного інженера Ужгородського міжрайонного управління водного господарства В.І. Морського. №22 від 20.01.2011р. про встановлення прибережної захисної смуги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано висновок головного інженера Ужгородського міжрайонного управління водного господарства В.І. Морського. №22 від 20.01.2011р. про встановлення прибережної захисної смуги.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції Ужгородським МУВГ подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить постанову суду скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне. 08.04.2010 р. до відповідача звернувся ОСОБА_2 із заявою про надання погодження. На підставі заяви та поданих документів було встановлено, що рішенням Лютянської сільської ради гр. ОСОБА_2 був наданий дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для обслуговування дачного будинку в с. Люта. Таким чином, представниками Ужгородського МУВГ 20.01.2011р. було погоджено вищезгадану земельну ділянку. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг і режим ведення господарської діяльності регулюється нормами Водного та Земельного законодавства України, а також Постановою КМУ від 08.05.1996р. №486. Відповідно до вказаних законодавчих актів при наданні висновку гр. ОСОБА_2 було враховано той факт, що громадянином були надані містобудівні документи та оціночний акт затверджений бюро технічної інвентаризації та встановлено, що на ділянці знаходиться будинок 1962 року будівництва. На підставі п. 4ст. 88 ВКУ, ст. 60 ЗКУ та вказаної Постанови КМУ, прибережна захисна смуга становить 15м. від урізу води (в меженний період року), оскільки відстань від потічка до будинку складає 15м. Апелянт стверджує що гр. ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського МУВГ на стадії розробки проекту землеустрою, з метою отримання погодження для подальшого оформлення проекту. Твердження позивача про те, що Висновок №22 виданий відповідачем з порушенням, так як наданий без виготовлення проекту водоохоронної зони - є помилковим, оскільки даний висновок є одним із документів для встановлення водоохоронної зони прибережної захисної смуги.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Закарпатською міжрайонною природоохоронною прокуратурою у серпні-вересні 2011 року, на виконання завдання Прокуратури області №07/4-336 від 21.07.2011р., проведено перевірку дотримання вимог Земельного та Водного кодексів України при використанні та охороні земель водного фонду на території Закарпатської області. Перевіркою встановлено, що висновком головного інженера Ужгородського міжрайонного управління водного господарства №22 від 20.01.2011р. про встановлення прибережної захисної смуги розміром 15м., видано з порушенням вимог вищевказаного законодавства, а саме: без виготовлення проекту встановлення водоохоронної зони. 07.09.2011р. Закарпатською міжрайонною природоохоронною прокуратурою винесено протест з вимогою визнати незаконною дію головного інженера відповідача щодо видачі оспорюваного висновку та вжити заходів щодо відкликання вказаного висновку. 19.09.2011р. Ужгородським міжрайонним управлінням водного господарства протест позивача було відхилено.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Земельного кодексу України (далі по тексту ЗК України), до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них, береговими смугами водних шляхів.

Згідно ч.2 вказаної статті, для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Відповідно до ст. ст. 87 - 89 Водного кодексу України, для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами.

З метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Порядок встановлення водоохоронних зон визначено статтями 60 - 64 ЗК України та статтями 88 - 93 Водного кодексу України, а також постановою Кабінету Міністрів України від 13 травня 1996 р. N 502 «Про затвердження Порядку користування землями водного фонду».

У населених пунктах, згідно зі статтею 60 ЗК України, межі прибережних захисних смуг повинні встановлюватися за проектами землеустрою з урахуванням містобудівної документації. Причому, у проекти землеустрою повинні бути включені пропозиції з інженерного та біотехнічного впорядкування прибережних захисних смуг, водоохоронні та берегоохоронні заходи, в залежності від яких визначатимуться межі та розміри водоохоронних зон і прибережних захисних смуг.

Єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюється Порядком про визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженим постановою КМУ від 8 травня 1996 року № 486 (далі по тексту Порядок).

Відповідно до п. 4 Порядку, у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання.

Згідно п.5 Порядку, розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами Рад .

Відповідно до п.10 Порядку, на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.

Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється місцевими органами державної виконавчої влади, виконавчими комітетами Рад, органами Мінекоресурсів (п. 15 Порядку).

Відповідно до ч. 4 ст. 2 ЗК України, віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої проводиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність, або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

Відтак, для встановлення розміру прибережної захисної смуги необхідно спочатку встановити розмір та межі водоохоронної зони, оскільки вона є її невід'ємною складовою. При цьому, розробивши проект на основі нормативно-технічної документації та узгодивши його зі спеціально уповноваженими органами.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ужгородського міжрайонного управління водного господарства залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.12.2012 року у справі № 2а-2872/12/0770 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Костів М.В.

Запотічний І.І.