Справа № 0670/11998/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/36789/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Блажівської Н.Є.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Житомирі Житомирської області Державної податкової служби

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2012 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року

у справі № 0670/11998/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Девелопмент Компані»

до Державної податкової інспекції у м. Житомирі Житомирської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Девелопмент Компані» (далі - ТОВ «Фаворит Девелопмент Компані»; позивач) до Державної податкової інспекції у м. Житомирі Житомирської області Державної податкової служби (далі - ДПІ у м. Житомирі Житомирської області ДПС; відповідач) задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 06 грудня 2011 року.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у м. Житомирі Житомирської області ДПС, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2012 року, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Фаворит Девелопмент Компані» з питань достовірності виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень та вересень 2011 року, за результатами якої складено акт № 6183/23-2/37711948 від 22 листопада 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у м. Житомирі Житомирської області ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06 грудня 2011 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 232 218,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення товариством пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з неправомірним віднесенням до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої в складі попередньої оплати на користь Акціонерного товариства закритого типу «Фаворит» за відокремлені житлові приміщення на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 1 від 02 червня 2011 року.

Зокрема, обґрунтовуючи свою правову позицію, контролюючий орган вказував на непредставлення позивачем документів, які б підтверджували право власності АТЗТ «Фаворит» на майнові права, що стали предметом розглядуваного договору. Крім того, на момент проведення перевірки у платника був відсутній акт приймання-передачі майнових прав, наявність якого, на переконання ДПІ у м. Житомирі Житомирської області ДПС, є необхідною умовою для включення сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Підпунктом 14.1.244 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що товарами є матеріальні та нематеріальні активи, у тому числі земельні ділянки, земельні частки (паї), а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Відповідно до підпункту 14.1.120 пункту 14.1 статті 14 ПК України нематеріальні активи - це право власності на результати інтелектуальної діяльності, у тому числі промислової власності, а також інші аналогічні права, визнані об'єктом права власності (інтелектуальної власності), право користування майном та майновими правами платника податку в установленому законодавством порядку, у тому числі набуті в установленому законодавством порядку права користування природними ресурсами, майном та майновими правами.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях.

В наведеному випадку судами з'ясовано, що відповідно до пункту 2.1 договору № 1 від 02 червня 2011 року АТЗТ «Фаворит» реалізовано, а позивачем придбано майнові права на об'єкт нерухомості (об'єкт капітального будівництва у вигляді 112 квартир загальною площею 5 505,8 кв.м., спорудження якого здійснює АТЗТ «Фаворит» за адресою: м. Житомир, вул. Вітрука, 6/1).

Правочином, який свідчить про виникнення у АТЗТ «Фаворит» права власності на зазначене майнове право, є договір генерального підряду № 01.08-11А від 01 серпня 2011 року, укладений між АТЗТ «Фаворит» (замовник) та Приватним акціонерним товариством «Житомирпромспецбуд» (генпідрядник), за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання за проектною документацією виконати та передати замовнику роботи на об'єкті «Два чотириповерхових житлових будинки по 56 квартир з вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями та мансардним поверхом по вул. Вітрука, 6/1 у м. Житомирі». Та обставина, що замовником будівництва зазначеного об'єкту нерухомості є АТЗТ «Фаворит» підтверджується також долученими до матеріалів справи деклараціями про початок виконання будівельних робіт від 15 липня 2011 року та витягом з проектно-кошторисної документації.

Посилання контролюючого органу на відсутність у позивача акту приймання-передачі майнових прав як необхідної умови для включення сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту також обґрунтовано відхилено попередніми судовими інстанціями, адже відповідно до пункту 3.1 договору № 1 від 02 червня 2011 року майнові права на об'єкт нерухомості за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту прийому-передачі майнових прав на об'єкт нерухомості. Акт підписується сторонами не пізніше п'яти робочих днів з дати здійснення покупцем стовідсоткової оплати вартості загальної площі об'єкта нерухомості, яку покупець зобов'язується внести протягом одного року з моменту підписання даного договору.

Тобто, згідно з умовами укладеного договору складання акту прийому-передачі майнових прав на об'єкт нерухомості пов'язано з фактом здійснення повного розрахунку за придбаний товар. Таких обставин судами попередніх інстанцій не встановлено.

В той же час, за змістом пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Отже, наведене законодавче положення пов'язує виникнення права платника на податковий кредит з датою здійснення «першої події», якою може виступати і факт перерахування авансу контрагенту за майбутній товар (майнові права), а не безпосередньо з отриманням такого товару, як наголошує контролюючий орган.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Житомирі Житомирської області Державної податкової служби відхилити, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Блажівська Н.Є.

Карась О.В.