Справа № К/9991/21044/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. м. Київ К/9991/21044/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення (далі -УПСЗН) Керченської міської ради Автономної Республіки Крим про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої суми державної допомоги за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року ОСОБА_4 у Керченському міському суді Автономної Республіки Крим пред'явила позов до УПСЗН Керченської міської ради Автономної Республіки Крим про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої суми державної допомоги.

Вимоги обґрунтовувала тим, що вона є матір'ю дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої одержує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Вважає, що державна допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку їй виплачувалася не у встановленому Законом розмірі.

Просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови виплачувати їй щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого законом та стягнути недоплачену щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягненню дитиною трирічного віку з 10 липня 2007 року по 01 вересня 2009 року в розмірі 8 511,50 грн. та суму недоотриманої допомоги при народжені дитини в розмірі 1963,80 грн.

Постановою Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 09 жовтня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано відмову у виплаті допомоги при народженні дитини та допомоги з догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку УПСЗН Керченської міської ради АР Крим неправомірною.

Стягнуто з УПСЗН Керченської міської ради АР Крим недоотриману допомогу при народженні дитини у розмірі встановленому статтею 14 Закону України 'Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у сумі 946,80 грн., та допомоги з догляду за дітьми з 01вересня 2008 року по 31 жовтня 2009 року в розмірі встановленому статтею 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" у сумі 5 961 грн., а всього 6 907 грн. 80 коп.

В задоволені решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року апеляційну скаргу УПСЗН Керченської міської ради Автономної Республіки Крим задоволено.

Постанову Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 09 жовтня 2009 року скасовано.

Прийнято у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову

ОСОБА_4

Не погоджуючись з судовим рішенням апеляційного суду ОСОБА_4 подала касаційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити без зміни постанову Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 09 жовтня 2009 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є матір'ю дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПСЗН Керченської міської ради Автономної Республіки Крим, має право отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Ухвалюючи рішення у справі судами не враховано, що правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII "Про допомогу сім'ям з дітьми" (далі - Закон № 2811-ХII), дія якого поширюється на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та Законом України від 18 січня 2001 року № 2240-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами.

Так судами в порушення вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України належним чином не з'ясовано обставини стосовно того, чи є позивач застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, чи ні, що має значення для правильного вирішення справи.

З огляду на те, що зазначені обставини мають суттєве значення для визначення правових норм, які слід застосовувати до спірних правовідносин, а суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати обставини у справі та давати їм оцінку, справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати наступне.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 01 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом № 2811-ХII, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХII та Закону № 2240-III.

Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХII його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40- 44.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40- 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення

№ 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 01 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Крім того, стосовно права позивача на отримання розміру допомоги при народженні дитини у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років колегія суддів вважає за доцільне зазначити наступне.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач отримала одноразову грошову допомогу при народженні дитини в розмірі 8500 грн.

Також при виплаті на користь позивача суми одноразової недоплаченої допомоги при народженні дитини відповідач вірно керувався статтею 61 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік", відповідно до якої допомога при народженні дитини встановлена у розмірі 8 500,00 грн. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3 400,00 грн., решта протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідні положення вказаного Закону у встановленому порядку не були визнані Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

При виплаті такої допомоги відповідач діяв у відповідності з вказаним Законом.

Відповідно до положень частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суди попередніх інстанцій не виконали вимог частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України й постановили незаконні рішення, які підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід виконати вказівки суду касаційної інстанції, більш повно встановити обставини у справі та у залежності від встановленого, - вирішити спір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 09 жовтня 2009 року та постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Керченської міської ради Автономної Республіки Крим про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої суми державної допомоги направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.