Справа № 161/19223/14-а
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/52/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року м.Луцьк Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ІВДПІ Луцького МВ Максимюка Юрія Анатолійовича про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого інспектора ІВДПІ Луцького МВ Максимюка Юрія Анатолійовича про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що в постанові ВА1 №156696 від 26.06.2013 року зазначено, що позивач 03.06.2013 року о 23.45 годині в м. Ковелі, по вулиці Відродження керував ТЗ "Фольксваген" д.н.з. НОМЕР_1 з недостатньо освітленим номерним знаком в темну пору доби, а саме не працювала під світка заднього номерного знаку, чим порушив п.п.30.2 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КУпАП. Відповідно до постанови на позивача накладено штраф у розмірі 170 гривень. Вважає дану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Працівниками ДАІ він був зупинений у темну пору доби у неосвітленому місці без виключених проблискових маячків на службовому автомобілі. Він продовжив рух до автостоянки, де був повторно зупинений працівниками ДАІ. Перед виїздом з дому він перевіряв і забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, під світка номерного знаку працювала. Він рухався відповідно до п.31.5 ПДР коротшим шляхом до місця стоянки, дотримуючись запобіжних заходів. При з'ясуванні обставин справи не досліджені пояснення позивача та свідків. Таким чином, працівниками ДАІ не встановлені обставини справи згідно ст. 280 КУпАП. Крім того, працівниками ДАІ не було надано протокол про адміністративне правопорушення. А про існування постанови позивач дізнався лише 25.11.2014 року з бухгалтерії Луцького НТУ. Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлений позов з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити та скасувати оскаржувану постанову. В подальшому в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує повністю, просить його задовольнити.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, старший інспектор ІВДПІ Луцького МВ Максимюк Юрій Анатолійович в судовому засіданні заявлений позов не визнав та пояснив, що винесена ним постанова є правомірною. В подальшому в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. На вимогу суду надати в судове засідання всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчинені дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Судом при розгляді справи встановлено, що 26.06.2013 року в м. Луцьк, по вулиці Гордіюк 14Б, Волинської області старший інспектор ІВДАІ Луцького МВ Максимюк Юрій Анатолійович, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення установив, що громадянин ОСОБА_1 03.06.2013 року о 23.45 годині в м. Ковелі, по вулиці Відродження, керував транспортним засобом "Фольксваген", державний реєстраційний номер АС 0417АТ, з недостатньо освітленим номерним знаком темну пору доби, а саме не працювала підсвітка заднього номерного знаку, чим порушив п.п. 30.2 ПДР України. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170 гривень (а.с. 3).

Судом при розгляді справи встановлено, що старший інспектор ІВДПІ Луцького МВ Максимюк Юрій Анатолійович у відповідності до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України суду не надав доказів та не довів щодо правомірності його рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Оскільки обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, так як він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому у суду не виникає сумнівів щодо тверджень позивача, викладених в позовій заяві, оскільки відповідачем не спростовано твердження позивача та не виконано вимоги ухвали суду від 18 грудня 2014 року щодо подання до суду письмових заперечень проти позову та всіх матеріалів, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчинені дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулося з грубим порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому відповідачем на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України суду не доведено правомірність, законність та підставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за невизначене адміністративне правопорушення за статтею 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та скасуванню постанови.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судом при розгляді справи встановлено, і це вбачається із змісту самої позовної заяви, що позивач просить лише скасувати оскаржувану постанову.

При цьому за приписами пункту першого частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд лише з визнанням протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності може скасувати прийняте ним рішення. А тому з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача про захист яких він просить, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та визнати дії відповідача протиправними.

Відповідно до статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 11, 71, 128, 158-164, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора ІВДАІ Луцького МВ УМВС України у Волинській області Максимюка Юрія Анатолійовича про скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати дії старшого інспектора ІВДАІ Луцького МВ Максимюка Юрія Анатолійовича при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - протиправними.

Постанову старшого інспектора ІВДАІ Луцького МВ Максимюка Юрія Анатолійовича серії ВА1 № 156696 від 26.06.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 170 гривень - скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Ковтуненко