Справа № 233/5143/14-а
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чернецький В.А.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року справа № 233/5143/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: ГеращенкаІ.В., Арабей Т.Г., Губської Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі № 233/5143/14-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання рішення управління від 11 квітня 2014 року щодо відмови в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконним та скасувати його; зобов'язання управління зарахувати до пільгового стажу період роботи з 22 серпня 1992 року по 31 жовтня 2000 року на посадах електрозварника, газоелектрозварника в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім.13-розстріляних робітників» до Списку № 2; зобов'язання управління зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01 листопада 2000 року по 10 квітня 2002 року на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» до Списку № 2; зобов'язання управління призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25 грудня 2013 року (а.с. 2-4).

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області задоволено частково. Зобов'язано управління зарахувати до пільгового стажу роботи період роботи з 22 серпня 1992 року по 31 жовтня 2000 року на посадах електрозварника, газоелектрозварника в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім. 13» до Списку № 2. Зобов'язано управління призначити позивачу пенсію відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 2) з 25 грудня 2013 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с. 42-43).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі № 233/5143/14-а про визнання дій неправомірними, зобов'язання призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги управлінням зазначено, що рішення суду першої інстанції є неправомірним, оскільки судом не взято до уваги відсутність у позивача необхідних документів щодо підтвердження проведення атестації робочого місця, які впливають на зарахування періоду роботи до пільгового стажу. Вважає, що при відмові у перерахунку пенсії управління діяло в межах та у спосіб, передбачених законодавством України (а.с. 47-48).

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 13 січня 2013 року подано заяву до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про призначення йому пенсії на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 11 квітня 2014 року ОСОБА_4 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Періоди роботи на Орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім.13-розстріляних робітників» та Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» не зараховано до пільгового стажу позивачу у зв'язку із відсутністю даних про проведення атестації робочого місця по посадам, які займав позивач (а.с. 9-11).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 працював на наступних посадах: з 01 червня 1983 року по 04 серпня 1988 року працював на посаді електрозварника на Орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім.13-розстріляних робітників» у цеху внутрішньозаводського транспорту № 18; з 04 серпня 1988 року по 20 листопада 1990 року на посаді електрозварника в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім.13-розстріляних робітників» у цеху внутрішньозаводського транспорту № 8; з 20 листопада 1990 року по 31 жовтня 2000 року на посаді газоелектрозварника в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім.13-розстріляних робітників» в транспортно-експедиційній дільниці; з 01 листопада 2000 року по 10 квітня 2002 року на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» в транспортно-експедиційній дільниці, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача Серії НОМЕР_1 від 05 травня 1978 року (а.с. 12-14).

Суд першої інстанції, приймаючи спірну постанову, виходив з того, що є наявність підстав для зарахування до пільгового стажу роботи лише на Орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім.13-розстріляних робітників» за період роботи з 22 серпня 1992 року по 31 жовтня 2000 року на посадах електрозварника, газоелектрозварника у зв'язку із підтвердженням проведеної атестації робочого місця по посадам позивача. Крім того, суд першої інстанції визнав протиправним рішення управління від 11 квітня 2014 року про відмову у призначенні пенсії позивача на пільгових умовах у зв'язку із наявністю необхідного пільгового стажу у позивача у відповідності до вимог п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 (далі - Закон України № 1788) та Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 20 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Відповідно до п. 1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з трудової книжки позивача, він з 20 листопада 1990 року по 31 жовтня 2000 року на посаді газоелектрозварника в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім.13-розстріляних робітників» в транспортно-експедиційній дільниці (а.с. 13).

Суд апеляційної інстанції вважає, що управління неправомірно відмовило у зарахуванні до пільгового стажу позивача період роботи з 20 листопада 1990 року по 31 жовтня 2000 року на посаді газоелектрозварника в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім.13-розстріляних робітників» в транспортно-експедиційній дільниці у зв'язку із відсутністю доказів на підтвердження проведення атестації робочих місць з огляду на наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 1 серпня 1992 року (далі - Порядок), і розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно із пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пунктів «а» і «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списками № 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як вбачається з матеріалів справи, атестація робочого місця позивача проведена 25 листопада 1999 року на підставі Наказу № 582к, що підтверджується Довідкою б/н від 04 березня 2014 року (а.с. 15); Довідкою № 04-11-ок від 04 березня 2014 року (а.с. 16), Довідкою № 7 від 04 березня 2014 року (а.с. 17); Довідкою № 08-11-ок віл 04 березня 2014 року (а.с.18); Архівною довідкою № 87/285 від 27 березня 2014 року (а.с. 20-21).

Крім того, у трудовій книжці позивача наявний запис від 28 червня 1994 року про те, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 по результатам проведеної атестації робочого місця (а.с. 13).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції посилання управління на відсутність атестації робочого місця позивача у спірний період вважає хибними.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивачу періоду його роботи з 22 серпня 1992 року по 31 жовтня 2000 року на посадах електрозварника, газоелектрозварника в Орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім. 13» є необґрунтованими, з огляду на положення ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині не зарахування ОСОБА_4 до пільгового стажу за п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01 листопада 2000 року по 10 квітня 2002 року на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» до Списку № 2 через необґрунтованість та безпідставність даної позовної вимоги.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України № 1788 право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та за результатами атестації робочих місць мають: чоловіки при досягненні 55 років та при наявності пільгового стажу за Списком № 2 - 12 років 06 місяців.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 Закону України № 1788, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до п. 2 ст.13 цього Закону України № 1788 працівники інших виробництв, професій та посад дострокові пенсії залежно від умов праці (але не раніш як після досягнення 55 років чоловіками і 50 років жінками) можуть встановлюватися за результатами атестації робочих місць за рахунок коштів підприємств та організацій, призначених на оплату праці, які перераховуються до Пенсійного фонду України на виплату пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону).

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є наявність пільгового стажу за Списком № 2 - 12 років 06 місяців, виконання робіт, передбачених Списком № 2, право яких підтверджено атестацією робочих місць та виконання яких проводиться на протязі повного робочого дня.

Враховуючи вищевикладене, та те, що у позивача наявний пільговий стаж по Списку № 2, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов'язання управління призначити позивачу пенсію відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України № 1788.

Разом з тим, колегія судів зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги про зобов'язання відповідача призначити пенсію позивачу на пільгових умовах, не звернув уваги на процесуальні обмеження, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду позивач звернувся 12 вересня 2014 року (згідно штампу вхідної кореспонденції суду), хоча ставить питання про порушення його прав з 23 грудня 2013 року, тобто за час, більший ніж як шість місяців.

Оскільки, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав 12 вересня 2014 року, та поважних причин його пропущення не навів, не просив суд поновити пропущений строк звернення до суду, колегія суддів вважає за необхідне залишити без розгляду вимоги позивача за період з 23 грудня 2013 року по 11 березня 2014 року, тобто за час, який передував шестимісячному терміну до моменту звернення до суду.

Таким чином, задовольнивши позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції допустився порушень процесуального права, залишивши без уваги положення ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, однак ухвалено постанову з порушенням процесуального права, у зв'язку з чим його постанова в частині задоволення позовних вимог про призначення пенсії позивачу з 25 грудня 2013 року підлягає скасуванню та залишенню без розгляду позовних вимог за період з 25 грудня 2013 року по 11 березня 2014 року, а в іншій частині - без змін.

На підставі наведеного, керуючись статтями 99, 100, 184, 195, 197, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі № 233/5143/14-а в частині задоволення позовних вимог про призначення пенсії позивачу з 25 грудня 2013 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку, за період з 23 грудня 2013 року по 11 березня 2014 року - залишити без розгляду.

В решті постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі № 233/5143/14-а про призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 12 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді І.В. Геращенко

Т.Г.Арабей

Л.В. Губська