Справа № 826/15423/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі - Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни, Державної реєстраційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни, Державної реєстраційної служби України про:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни від 17.05.2014 року № 13115918 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобов'язати Державну реєстраційну службу України повторно розглянути заяву, прийняту 04.04.2014 року 09:19:24 реєстраційний номер 6119408 та прийняти рішення за наслідками повторного розгляду такої заяви щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за АТ "Банк "Фінанси та Кредит", про що надати суду звіт протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.04.2014 року представником АТ "Банк "Фінанси та Кредит" було подано до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з доданими документами.

Вказана заява зареєстрована 04.04.2014 року о 09:19:24 за реєстраційним номером 6119408.

17 травня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби Молдовановою Галиною Миколаївною за наслідками розгляду заяви АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Банк) про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 13115918.

Як вбачається зі змісту спірного рішення, підставою для відмови у реєстрації прав та їх обтяжень слугував факт подання заявником документів, що не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"(далі - Закон), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 березня 2007 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НТС" (надалі - Позичальник) було укладено Договір про поновлювальну кредитну кредитної лінії № 33-01-07 (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 13 500 000,00 гривень зі сплатою за користування 17,0 % річних.

У якості забезпечення зобов'язань за Кредитним договором, 27.03.2007р. між Банком та Позичальником було укладено Договір іпотеки, посвідчений ОСОБА_3, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим у реєстрі за № 838 (надалі - Іпотечний договір), згідно умов якого в іпотеку передано нерухоме майно - нежитлові будівлі, розташовані по АДРЕСА_1.

На виконання приписів діючого законодавства України, при посвідченні іпотечного договору, нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, до припинення або розірвання цього іпотечного договору, про що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна зроблено відповідний запис, реєстраційний номер 4701883, контрольна сума 04Б5Д62Г40.

Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України "Про заставу", ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" кредитор (іпотекодержатель, заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (іпотекодавець, заставодавець) забезпеченого заставою (іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Як зазначав позивач, 09.11.2012р. ним отримано повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 01.11.2012р., з якого вбачається, що останнім знято заборону відчуження нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 4115,0 кв.м., яка накладена приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3 27.03.2007 за реєстровим №839, у зв'язку з укладенням Іпотечного договору, посвідченого 27.03.2007 за реєстровим №838.

Проте, не погоджуючись з діями приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою про визнання протиправними вищевказаних дій нотаріуса.

Рішенням від 14.11.2013р. Голосіївський районний суд м. Києва позовну заяву задовольнив та визнав протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 щодо зняття заборони відчуження нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 4115,0 кв.м., яка накладена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 27.03.2007 за реєстровим № 839, у зв'язку з укладенням Іпотечного договору, посвідченого 27.03.2007 за реєстровим № 838 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та щодо вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису № 4701883 з контрольною сумою 04Б5Д62Г40.

З огляду на вищевикладене та враховуючи той факт що у Позичальника наявна заборгованість перед позивачем, останній 04.04.2014 року звернувся з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена заява була прийнята ОСОБА_5 04.04.2014 року о 09:19:24 за реєстраційним номером 5442178.

Разом з тим, у ході розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстратором встановлено, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не відповідають вимогам або не дають змоги встанови відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Так, відповідно до ст.4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Разом з тим, підтверджено, що на момент виникнення спірних правовідносинах, в інформаційних системах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була відсутня державна реєстрація договору іпотеки посвідченого 27.03.2007р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за №838. Зазначений запис було вилучено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 01.11.2012р. При цьому, встановлено, що хоча рішенням від 14.11.2013р. Голосіївського районного суду м. Києва дії ОСОБА_4 визнано протиправними, таких відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на момент подання заявником (позивачем) документів не було відображено.

Поряд з цим, встановлено, що 06.03.2013р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ОСОБА_6 на нежитлові будівлі загальною площею 4088,7 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності від 23.10.2012р., виданого Виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради.

При цьому, 24.04.2013р. право власності перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТИЦІЙНО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО "СІГМА" на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 24.04.2013р.

Крім того, за договором іпотеки від 27.03.2007р. № 838 предметом договору є нежитлові будівлі загальною площею 4115 кв.м., що не узгоджується з даними Державного реєстру речових прав, що не дає змоги встановити відповідність між заявленими та вже зареєстрованих правами на нерухоме майно.

Також, майно, що було предметом іпотеки за договором іпотеки посвідченого 27.03.2007р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за №838 було продано з прилюдних торгів з порушенням вимог ст. 12 Закону України "Про іпотеку", оскільки Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит як іпотекодержатель не надавав згоди на відчуження переданого йому в іпотеку майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення від 17.05.2014р. №13115918 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні адміністративного позову.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.