Справа № 809/3163/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Справа № 876/912/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

15 жовтня 2013 року Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району (далі - Івано-Франківська КЕЧ) звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просила скасувати пункти 3, 4, 6 та 8 вимоги Державної фінансової інспекції (ДФІ) в Івано-Франківській області за №09-08-14-14/7077 від 09.09.2013 року.

Постановою від 18 грудня 2013 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд відмовив в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням, Івано-Франківська КЕЧ подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що при винесенні даної постанови суд першої інстанції неправильно дослідив докази і встановив обставини у справі, порушив норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки його доводам про те, що Івано-Франківське УДППЗ ,,Укрпошта" самовільно незаконно захопила приміщення МО України в будинку № 616 в м. Делятині. Про даний факт КЕЧ нічого відомо не було, ніяких відносин господарського характеру з даною юридичною особою не існувало, а тому підстав для проведення розрахунків за використані комунальні послуги в квартирно-експлуатаційної частини не було.

01.03.2012 року Івано-Франківська КЕЧ уклала з ТОВ ,,Метсобстар-ХК" договір про відшкодування вартості теплопостачання за № 2. В подальшому даний договір пролонговувався на термін до 20.03.2013 року. Після закінчення терміну дії договору, тобто після 20.03.2013 року, Івано-Франківською КЕЧ району послуги з теплопостачання товариству не надавалися, тому і рахунки на їх оплату не виставлялися.

Органи Держфінінспекції не належать до суб'єктів оціночної діяльності, а тому ревізори не мають права самостійно визначати розмір збитків унаслідок розкрадання, нестачі майна. Такі дії суперечать приписам п.104 Методики оцінки майна, затвердженої Постановою КМУ № 1891 від 10.12.2003 року.

20.12.2011 року між Івано-Франківською КЕЧ та Будинкоуправлінням № 2 було укладено договір про співпрацю за № 90, а тому твердження ДФІ щодо безпідставного списання Івано-Франківською КЕЧ району дебіторської заборгованості на суму 24250,02 грн. є помилковим.

З огляду на викладене позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що за наслідками планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Івано-Франківської КЕЧ, оформленої актом за № 08-21/13 від 08 серпня 2013 року, ДФІ в Івано-Франківській області надіслала позивачу вимогу за №09-08-14-14/7077 від 09 вересня 2013 року про усунення виявлених ревізією порушень.

Зокрема у пункті 3 вимоги зазначено, що на порушення п. 5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, п. 1 ст. 3, п. 3 ст. 9 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" КЕЧ району за період з 01.04.2012 по 14.03.2013 покрила видатки сторонніх юридичних осіб на оплату послуг із опалення та освітлення відділення зв'язку № 16 ІФ УДППЗ ,,Укрпошта" на суму 3596,56 грн.

У пункті 4 вимоги зазначено, що за період з 01.04.2013 року по 14.04.2013 року КЕЧ району покрито видатки на оплату послуг із опалення нежитлових приміщень, які використовувались ТзОВ ,,Метсобстар-ХК" для організації харчування особового складу військових частин на суму 4706,70 грн., чим порушено пункти 21,29 Порядку № 228, ст. ст. 22, 51 Бюджетного кодексу України.

Згідно пункту 6 вимоги за наслідками проведеної інвентаризації об'єктів нерухомого майна військового містечка № 9 (с. Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області) встановлено нестачу будівлі №1-склад (зруйнована) на суму 40419,00 грн.. Внаслідок допущеного порушення Івано-Франківській КЕЧ району завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 40419,00 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями ДФІ зобов'язало позивача відобразити дебіторську заборгованість за ІФ УДППЗ ,,Укрпошта" на суму 3596,56 грн. та стягнути з вказаної установи кошти з оплати послуг із опалення та освітлення відділення зв'язку № 16 у сумі 3596,56 грн.; стягнути з ТзОВ ,,Метсобстар-ХК" кошти за послуги із опалення нежитлових приміщень у сумі 4706,70 грн.; стягнути з винних осіб нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 40419,00 грн. в порядку та розмірах, встановлених ст. ст. 130-136 Кодексу законів про працю України, постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116 та у визначеному вказаною постановою порядку перерахувати їх в дохід Державного бюджету. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. ст. 130- 136 Кодексу законів про працю України.

У пункті 8 вимоги зазначено, що в 2012 році між КЕЧ району та Будинкоуправлінням № 2 КЕЧ району укладені договір про співпрацю № 90 від 26.12.2012 року, договір про зарахування зустрічних вимог № 2 від 26.12.2012 року та угода про погашення внутрішньовідомчої дебіторської та кредиторської заборгованості, яка виникла за минулі роки при здійсненні розрахунків між бюджетними установами Міністерства оборони України від грудня 2012 року. Згідно вказаних угод сторони погоджуються на проведення зарахування зустрічних вимог. На підставі вищенаведених договорів про співпрацю та зарахування зустрічних вимог про погашення внутрішньовідомчої дебіторської та кредиторської заборгованості, яка виникла за минулі роки при здійсненні розрахунків між бюджетними установами Міністерства оборони України було проведено взаємозалік зустрічних вимог (не грошові розрахунки) на суму придбаних БУ № 2 матеріальних цінностей, паливно-мастильних матеріалів - 8257,50 грн. та послуги з вивезення та захоронення сміття згідно виставлених рахунків у сумі 15992,52 грн. В порушення ст. 45 Бюджетного кодексу України та ст. 198 Господарського кодексу України КЕЧ району не дотримано порядку розрахунків за послуги центрального опалення , водопостачання та водовідведення , що надавались БУ № 2. В зв'язку з цим ДФІ вимагає поновити в бухгалтерському обліку безпідставно списану дебіторську заборгованість по водопостачанню та водовідведенню за БУ № 2 КЕЧ району на загальну суму 24250,02 грн. та безпідставно списану кредиторську заборгованість за одержані від БУ № 2 матеріальні цінності, паливно-мастильні матеріали на 8257,50 грн. та послуги з вивезення та захоронення сміття згідно виставлених рахунків в сумі 15992,52 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ДФІ, викладені в пунктах 3, 4, 6 та 8 є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають виконанню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним матеріалам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ ,,Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Частиною 2 статті 15 Закону №2939-XII передбачено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Згідно пункту 5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМ України від 28.02.2002 року № 228 (далі-Порядок № 228), установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду.

Пунктом 21 Порядку № 228 визначено, що бюджетні асигнування на централізовані заходи, які здійснюються головними розпорядниками, включаються до кошторисів тільки у разі, коли проведення таких заходів за рахунок коштів бюджету не суперечить законодавству.

До централізованих заходів належать заходи з організації та здійснення безпосередньо апаратом головного розпорядника або апаратом уповноваженого ним розпорядника нижчого рівня або уповноваженою ним установою закупівель товарів, робіт і послуг у рамках реалізації затверджених у встановленому порядку державних цільових програм, а також загальнодержавних заходів програмного характеру з метою забезпечення відповідними товарами, роботами, послугами закладів та установ системи головного розпорядника та/або співвиконавців відповідних державних цільових програм.

Відповідно до п. 29 Порядку № 228 головні розпорядники під час розгляду проектів кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів зобов'язані: забезпечити суворе виконання вимог законодавства, а також вказівок щодо складання кошторисів на наступний рік; додержуватися режиму економії, не допускати включення до кошторисів бюджетних асигнувань, не зумовлених потребою; забезпечити в проектах кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів додержання доведених у лімітних довідках річних обсягів бюджетних асигнувань та їх помісячного розподілу з урахуванням термінів проведення окремих заходів і можливості здійснення відповідних видатків бюджету та надання кредитів з бюджету протягом бюджетного періоду; не допускати прийняття в кошторисах сум, не підтверджених розрахунками та економічними обґрунтуваннями.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності пунктів 3, 4 та 6 вимоги ДФІ в Івано-Франківській області, оскільки факт наявності видатків на оплату послуг із опалення нежитлових приміщень, які використовувались ІФ УДППЗ ,,Укрпошта" на суму 3596,56 грн. та ТзОВ ,,Метсобстар-ХК" на суму 4706,70 грн., а також нестачі будівлі №1 балансовою вартістю 40419,00 грн. підтверджується матеріалами ревізії, дослідженими в судовому засіданні доказами та не спростовується відповідачем.

Відсутність договірних відносин не звільняє позивача від обов'язку вжити заходів для відшкодування збитків, завданих державному бюджету внаслідок невідшкодування зазначених видатків на оплату послуг із опалення нежитлових приміщень у випадку фактичного надання таких послуг.

Згідно відповіді ІФ УДППЗ ,,Укрпошта" відділення поштового зв'язку №16 військового містечка №1 в смт. Делятин функціонує з 1995 року без укладення договору оренди та сплати комунальних послуг КЕЧ району. Вказані обставини спростовують доводи позивача про те, що йому нічого не було відомо про самовільне зайняття відділення поштового зв'язку приміщення МО, оскільки за такий значний період часу КЕЧ зобов'язана була виявити даний факт та укласти відповідні договори.

Апеляційний суд визнає безпідставними посилання позивача на відсутність у фінансового органу права самостійно визначати розмір збитків унаслідок розкрадання, нестачі майна, оскільки під час ревізії використана балансова вартість зруйнованої будівлі. Приписи Методики оцінки майна, затвердженої Постановою КМУ № 1891 від 10.12.2003 року, можуть бути використанні для визначення розміру збитків при зверненні до суду з позовом про відшкодування завданих державі збитків.

Також колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності пункту 8 вимоги ДФІ, оскільки дії щодо проведення взаємозаліку суперечать приписам пункту 6 ст.45 Бюджетного кодексу України, згідно якого забороняється проведення розрахунків з бюджетом у не грошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку, застосування векселів, бартерних операцій та зарахування зустрічних платіжних вимог у фінансових установах, за винятком операцій, пов'язаних з державним боргом, та випадків, передбачених законом про Державний бюджет України.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги,.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року у справі №809/3163/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов