Справа № 816/170/15-а
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2015 року м. ПолтаваСправа №816/170/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кльопової І.Г.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кочука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області про визнання протиправними та незаконними дій, визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулась до суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області (надалі - відповідач, Держспоживінспекція у Полтавській області) про визнання протиправними та незаконними дій щодо проведення перевірки стосовно дотримання вимог законодавства про рекламу, визнання незаконним та скасування рішення від 12.12.2014 №21 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Мотивуючи позовні вимоги зазначила, що Держспоживінспекція у Полтавській області не повідомила позивач про проведення будь-яких заходів державного нагляду (контролю) з питань дотримання вимог законодавства про рекламу, а відтак, проведення відповідної перевірки та прийняття за її наслідками рішення про застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій є протиправним. Наголошувала на тому, що відповідачем пропущено строк накладення адміністративного стягнення, визначений частиною першою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях посилався на те, що Держспоживінспекція у Полтавській області не наділена повноваженнями щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання, а лише здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу у порядку, визначеному Законом України "Про рекламу". Зазначав, що перевірка суб'єкта господарювання не проводилася, а на адресу позивача лише надіслано вимогу про надання документів та неодноразово повідомлено про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу. У зв'язку з неявкою позивача та не наданням витребуваних документів, рішенням від 12.12.2014 №21 до ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог частини шостої статті 27 Законом України "Про рекламу" застосовано стягнення у вигляді штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 1700 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у письмових запереченнях, наполягав на відмові в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 /а.с. 14-15/.

Основним видом господарської діяльності позивача за КВЕД-2010 є інші види оптової торгівлі в неспеціалізованих магазинах (47.19) /а.с. 15/.

Позивач є платником єдиного податку 3 групи /а.с. 16/.

Фахівцем Держспоживінспекції у Полтавській області, при виконанні повноважень з контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів, на території ТРЦ "Київ" за адресою: АДРЕСА_1, в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" встановлено, що при розміщенні на шибках магазину рекламної інформації щодо знижок цін на продукцію відсутнє посилання на відомості про дату початку та закінчення знижки, що є порушенням вимог пункту 5 статті 8 Закону України "Про рекламу".

Позивач не заперечує, що здійснює господарську діяльності у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1".

За результатами отриманої інформації під час контролю дотримання вимог законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів, на території ТРЦ "Київ", листом від 29.08.2014 вих. №01.02-04/1325 відповідач повідомив ФОП ОСОБА_1 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу та про призначення розгляду справи на 09.09.2014 о 10:00. При цьому, перевірка дотримання вимог законодавства про рекламу саме ФОП "ОСОБА_1", відповідачем не проводилася.

Позивача, за результатами проведеного контролю, зобов'язано надати до 09.09.2014 документи: оригінали та належним чином засвідчені копії свідоцтва про державну реєстрацію, макету замовлення, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи), а також представити письмові пояснення та роз'яснено, що у разі неприбуття та ненадання документів у визначений час без поважних причин розгляд справи буде проведено без її участі, а до підприємця будуть застосовані штрафні санкції, передбачені пунктами 4, 6 статті 27 Закону України "Про рекламу" /а.с. 18, 61/.

У зв'язку з відсутністю доказів отримання позивачем листа від 29.08.2014 вих. №01.02-04/1325 розгляд справи продовжено до трьох місяців /а.с. 62/.

Розгляд справи про порушення законодавства про рекламу відкладено на 06.10.2014, про що позивача повідомлено листом від 23.09.2014 вих. №1436/01-03-04 /а.с. 59/.

На підставі заяви ФОП ОСОБА_1 від 06.10.2014 розгляд справи про порушення законодавства про рекламу перенесено на 18.11.2014, про що позивача повідомлено листом від 04.11.2014 вих. №1688/01.02-07 /а.с. 70 - зворот, 71/.

Листом Держспоживінспекції у Полтавській області від 26.11.2014 вих. №1706/01.02-04 позивача повідомлено про перенесення розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на 12.12.2014 та повторно зобов'язано надати документи (оригінали та належним чином засвідчені копії свідоцтва про державну реєстрацію, макету замовлення, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи), а також надати письмові пояснення /а.с. 73/.

ФОП ОСОБА_1 на розгляд справи про порушення законодавства про рекламу 12.12.2014 не з'явилась, що підтверджено протоколом засідання від 12.12.2014 №21 /а.с. 74/ та не спростовано позивачем.

У зв'язку з неподанням інформації, витребуваної листами Держспоживінспекції у Полтавській області від 29.08.2014 вих. №01.02-04/1325, від 22.09.2014 №1436/01.03-04, від 04.11.2014 вих. №1688/01.02.-07, від 26.11.2014 вих. №1706/01.02-04, рішенням від 12.12.2014 №21 до ФОП ОСОБА_1 застосовано санкції у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн /а.с. 75/.

Не погоджуючись з діями Держспоживінспекції у Полтавській області щодо здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу та рішенням про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про рекламу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

У відповідності до абзацу 2 частин першої статті 26 Закону України "Про рекламу" контроль за дотриманням законодавства України про рекламу у межах своїх повноважень здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами.

За приписами пункту 1 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №465/2011, Держспоживінспекція України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Реалізацію повноважень Держспоживінспекції України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюють інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відповідно до Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 09.11.2011 №206, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.11.2011 за №1337/20075.

Свої повноваження Інспекції здійснюють відповідно до Законів України "Про захист прав споживачів", "Про рекламу", "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", "Про загальну безпечність нехарчової продукції" та на підставі затвердженого Положення.

Інспекції відповідно до покладених на них завдань здійснюють, зокрема, державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів (крім Держспоживінспекції в АРК), рекламу в цій сфері та державний ринковий нагляд (підпункт 4.1 пункту 4 Положення).

У сфері захисту прав споживачів Інспекції мають право вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами надання документів, усних чи письмових пояснень, відео та звукозаписів, іншої інформації, необхідної для здійснення інспекціями повноважень щодо контролю за додержанням законодавства про рекламу (підпункт 6.1.12 пункту 6.1 Положення).

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України "Про рекламу" на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, за нормами даної статті відповідний орган державної влади має право вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень законодавства; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень.

Органи державної влади зобов'язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п'ять робочих днів до дати розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про рекламу" особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Частиною четвертою статті 27 Закону України "Про рекламу" встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України на осіб, винних у порушенні законодавства про рекламу.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів (частина восьма статті 27 Закону України "Про рекламу").

Питання щодо накладення штрафів на осіб, винних у порушенні законодавства про рекламу, врегульовані Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693.

Відповідно до пункту 9 Порядку підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол про порушення законодавства про рекламу, складений уповноваженою особою Держспоживінспекції України або його територіальних органів.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи (пункт 11 Порядку).

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду. Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці (пункт 12 Порядку).

Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи (пункт 16 Порядку).

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (пункт 18 Порядку).

Системний аналіз наведених норм законодавчих актів є передумовою для висновку про те, що контроль за відповідністю підстав розміщення реклами вимогам чинного законодавства здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про рекламу", постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 та Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, тобто спеціальними нормативно-правовими актами.

Посилання позивача на Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є безпідставними, оскільки норми вказаного Закону є нормами загальної дії. У свою чергу, положення щодо регулювання питання здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу, що містяться у Законі України "Про рекламу", є спеціальними нормами, а тому мають застосовуватись пріоритетно порівняно з нормами Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Зазначеної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України, про що неодноразово зазначалось у рішеннях від 24.01.2012 у справі №К/9991/36149/11 (реєстраційний №21602689), від 03.04.2014 у справі №К/800/60996/13 (реєстраційний №38550269), від 31.07.2014 у справі №К/800/42371/13 (реєстраційний №40003601).

В силу наведених вище положень Закону України "Про рекламу" та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу Держспоживінспекція України та її територіальні органи не наділені повноваженнями щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання. Водночас, зазначені органи здійснюють контроль за дотриманням суб'єктами господарювання вимог законодавства про рекламу.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на положення статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 №1622-VII), якою визначено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Оскільки діяльність Держспоживінспекції України та її територіальних органів щодо здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання законодавства про рекламу не є перевіркою, на таку діяльність не поширюється заборона, встановлена статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 №1622-VII).

Як зазначено вище, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу компетентний орган приймає рішення про початок розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджено, що провідним спеціалістом Держспоживінспекції у Полтавській області 28.08.2014 відносно ФОП ОСОБА_1 складено протокол №43 про порушення законодавства про рекламу, в якому зафіксовано факт виготовлення та розповсюдження реклами про знижку цін на продукцію без зазначення відомостей про дату початку та закінчення знижки цін на продукцію, розміщену на шибках магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого на території торгово-розважального центру "Київ" за адресою: АДРЕСА_1, чим порушено вимоги пункту 5 статті 8 Закону України "Про рекламу" /а.с. 59 - зворот/.

Нормою частини п'ятої статті 8 Закону України "Про рекламу" визначено, що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

До протоколу про порушення законодавства про рекламу додано матеріали фотофіксації /а.с. 60/.

Того ж дня відповідачем прийнято рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу /а.с. 59/.

Позивач в ході розгляду справи не заперечувала проти того, що господарську діяльність у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" здійснює саме вона - ФОП ОСОБА_1

ФОП ОСОБА_1 неодноразово повідомлялась про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу.

Так, листом від 29.08.2014 вих. №01.02-04/1325 "Щодо розгляду справи про порушення законодавства про рекламу" позивача повідомлено про призначення розгляду справи на 09.09.2014 о 10:00.

У зв'язку з відсутністю доказів отримання позивачем вказаного листа розгляд справи відкладено на 06.10.2014, про що ФОП ОСОБА_1 повідомлено листом від 22.09.2014 №1436/01.03-04 /а.с. 69/.

Даний лист позивачем отримано 04.10.2014, що підтверджено залученою до матеріалів справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 70/ .

06.10.2014 позивачем надано клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 18.11.2014, про що позивача повідомлено листом від 04.11.2014 вих. №1688/01.02-07 /а.с. 71/.

Разом з цим, даний лист повернуто до Держспоживінспекції у Полтавській області не врученим /а.с. 72/, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 12.12.2014, про що позивача повідомлено листом від 26.11.2014 вих. №1706/01.02-04 /а.с. 73/.

Вказаний лист вручено ФОП ОСОБА_1 особисто 05.12.2014, що підтверджено розпискою останньої /а.с. 73 - зворот/.

Таким чином, позивач завчасно та належним чином повідомлена про розгляд щодо неї справи про порушення законодавства про рекламу.

На засідання до Держспоживінспекції у Полтавській області позивач 12.12.2014 не з'явилась, що підтверджено протоколом засідання /а.с. 74/ та не спростовано позивачем. Про причини неявки позивач Інспекцію не повідомила.

Суд враховує, що спірним рішенням від 12.12.2014 №21 до позивача застосовано санкції у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн за неподання на вимогу Держспоживінспекції у Полтавській області інформації про вартість та виготовлення реклами, розміщеної на шибці магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1".

При цьому, таку вимогу містили листи Держспоживінспекції у Полтавській області від 29.08.2014 вих. №01.02-04/1325, від 22.09.2014 №1436/01.03-04, від 04.11.2014 вих. №1688/01.02.-07, від 26.11.2014 вих. №1706/01.02-04. На жоден з вказаних листів позивачем відповіді не надано.

Згідно з частиною шостою статті 27 Закону України "Про рекламу" за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф в розмірі 1700 грн за неподання на вимогу Держспоживінспекції у Полтавській області інформації про вартість та виготовлення реклами, розміщеної на шибці магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Доводи позивача щодо відсутності у відповідача підстав та порушення останнім порядку проведення перевірки свого підтвердження в ході розгляду справи судом не знайшли.

До того ж, на підставі системного аналізу зазначених вище норм чинного законодавства суд дійшов висновку про те, що діяльність відповідача з контролю за дотриманням суб'єктами господарювання вимог законодавства України про рекламу не є перевіркою в розумінні Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а відбувається відповідно до положень спеціальних нормативно - правових актів (Закону України "Про рекламу", Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693) і на неї не поширюється заборона, встановлена статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 №1622-VII).

Посилання позивача на те, що відповідачем пропущено строк накладення адміністративного стягнення, визначений частиною першою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є необґрунтованими, оскільки ФОП ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності на підставі вимог Закону України "Про рекламу" та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, а не у відповідності з приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, пунктом 12 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу визначено, що справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду. Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі службової записки від 09.09.2014 в.о. начальника Держспоживінспекції у Полтавській області погоджено продовження строку розгляду справи про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про рекламу на три місяці /а.с. 62/.

Таким чином, справу відносно позивача розглянуто у строки, визначені Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу.

Інших обґрунтованих доводів, що свідчили б про порушення відповідачем вимог чинного законодавства, позивачем не наведено, а судом відповідних обставин не виявлено.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів /частина перша статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України/.

Частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшли своє відображення у статті 55 Конституції України та статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантовано право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод.

Таким чином, позивач, вважаючи що діями та рішенням відповідача порушено його права у сфері публічно-правових відносин, скористався своїм правом на звернення до адміністративного суду з даним позовом і його право на таке звернення жодним чином не може бути обмежено.

Однак, розглянувши позовні вимоги ФОП ОСОБА_1, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення.

З огляду на положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для стягнення на користь позивача судових витрат, пов'язаних з розглядом даної адміністративної справи, відсутні.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно з частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивач при зверненні до суду стосовно вимог майнового характеру сплатив судовий збір в розмірі 182 грн 70 коп. /а.с. 4/.

Оскільки у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 суд відмовив повністю, з позивача до Державного бюджету України необхідно стягнути решту судового збору, а саме - 1644 грн 30 коп.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 138, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області про визнання протиправними та незаконними дій, визнання незаконним та скасування рішення відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 (тридцять) копійок на розрахунковий рахунок 4002, код класифікації доходів бюджету 22030001, одержувач коштів - УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, код за , банк одержувача - ГУДКСУ у Полтавської області, код МФО банку 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2015 року.

Суддя О.О. Кукоба