Справа № 806/3366/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Київ К/800/58451/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Суддя-доповідач:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Муравйов О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 р.

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 р.

у справі № 806/3366/14

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод»

до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з додатковою відповідальністю «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод» (далі - позивач, ТДВ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод») звернулось до суду з позовом до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - відповідач, Коростенська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Коростенської ОДПІ від 01.07.2014 р. № та №.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 р. постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Коростенська ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу ТДВ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод», посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 р. - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Коростенською ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку ТДВ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт №816/22-01/32255892 від 16.06.2014 р.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем ст. 134, п. 138,2 ст. 138, п.п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139, п. 145.1.4 ст.145 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено податок на прибуток в сумі 525968 грн.; п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України, встановлено подання підприємством з недостовірними відомостями, нарахованих на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості призвели до зменшення податкового зобов'язання.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято: податкове повідомлення-рішення від 01.07.2014 р. № про збільшення позивачу зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 515873 грн. та застосовано штрафну фінансову санкцію в розмірі 257937 грн.; податкове повідомлення-рішення від 01.07.2014 р. № про застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем у липні 2011 року, згідно договору поставки продукції від 20.05.2011 №052011, придбано у ТОВ «Інвестком-Капітал» товари.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: видатковими накладними, платіжними дорученнями, товарно-транспортними накладними.

У квітні 2012 року ТДВ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод», згідно з договором постачання продукції № 0423/253, придбав у ТОВ «В.Л.В.» товари.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: видатковою накладною, платіжним дорученням, товарно-транспортною накладною, прибутковим ордером, податковою накладною, рахунком - фактурою.

Також в серпні 2012 року позивачем придбано у ТОВ «Сіяти» за договором №04 від 10.07.2012 р. двигун.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: видатковою накладною, платіжним дорученням, товарно-транспортною накладною, прибутковим ордером, податковою накладною, рахунком - фактурою.

Також позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Карго експрес», що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування витрат.

Крім того, суди обґрунтовано не прийняли до уваги висновки податкового органу щодо недійсності правочинів, з урахуванням всіх обставин справи та вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 01.07.2014 р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 Податкового Кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями, або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до таблиці, узагальнених даних про виявлені розбіжності з даними податкового розрахунку юридичної особи, відхилень та порушень не виявлено. Крім того, в акті перевірки зазначено, що перевіркою дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб порушень не встановлено.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що застосовування податковим органом до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510,00 грн. є безпідставним., а податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2014 р. є протиправним.

Таким чином, саме за вищевказаних обставин справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів касаційної інстанції, щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 р. та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області відхилити.

2.Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

О.В. Муравйов