Справа № 820/20012/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р. Справа № 820/20012/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2015р. по справі № 820/20012/14

за позовом Приватного підприємства "АЗЧ Постач"

до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Приватне підприємство "АЗЧ Постач", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № та № від 04.12.2014 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2015 року адміністративний позов Приватного підприємства "АЗЧ Постач" - задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області №, № від 04.12.2014 р.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційні1й скарзі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, Приватне підприємство "АЗЧ Постач" (, адреса: 63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Рози Люксембург, буд. 16-А), пройшов передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, перебуває на податковому обліку як платник податків в Чугуївській ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області. З 25.12.2009 року позивач зареєстрований в якості платника податку на додану вартість, про що свідчить копія Свідоцтва №200109570 про реєстрацію платника ПДВ, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 20).

Я вбачається з матеріалів справи, ПП "АЗЧ Постач" було подано до відповідного податкового органу довідку про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду від 16.10.2014 р (а.с. 18) та податкову декларацію з податку на додану вартість від 17.10.2014 (а.с. 14 - 17).

19.11.2014 року Чугуївською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень 2014 року, за результатами якої складено акт від 19.11.2014 року №994/20-29-15-01/36817584. (а.с. 6-9).

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено фактичну сплату постачальникам товарів/послуг у розмірі 16 449,0 грн. в межах від'ємного значення попереднього звітного періоду (серпень 2014 року), який перенесено до декларації за вересень 2014 року.

На підставі висновків акту камеральної перевірки від 19.11.2014 року №994/20-29-15-01/36817584 та згідно з п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України відповідачем було винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення - рішення № від 04.12.2014 про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 16449 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № від 04.12.2014 про збільшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 16 449,00 грн. (а.с. 12 - 13).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що подання платником податків до відповідного контролюючого органу разом із податковою декларацією заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, є лише правом, а не обов'язком платника податків. Прийняття такого рішення віднесено виключно до повноважень саме платника податку.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом, під час камеральної перевірки позивача, встановлено порушення ПП "АЗЧ Постач" положень ст. 200 Податкового кодексу України внаслідок неподання платником податків до податкового органу заяви про здійснення бюджетного відшкодування, а відтак і не внесено відповідних записів до податної податкової декларації з податку на додану вартість.

Колегія суддів не погоджується з висновками та рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугували висновки податкового органу про завищення позивачем у податковій декларації за вересень 2014 року значення рядка 24 - "залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" на суму 16 449 грн. та невідображення позивачем у податковій декларації суми бюджетного відшкодування, фактично сплаченої у попередніх податкових періодах, у розмірі 16 449 грн., що підлягає поверненню платнику або зараховується у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодах в порядку та на умовах встановлених Податковим кодексом України.

Як вбачається з акту камеральної перевірки від 19.11.2014 року №994/20-29-15-01/36817584, від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (рядок 19 та рядок 20.2) декларації за серпень 2014р. у розмірі 16449 грн., виникло із податкового кредиту, який складається із придбання на митній території України (рядок 10.1 кол. Б) у сумі 27533 грн. (або 16,0 %) та із ПДВ, сплачений митним органам (рядок 12.1 кол. Б) у сумі 144536 грн. (або 84,0 %).

Враховуючи вимоги п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, податковим органом підтверджено, що бюджетному відшкодуванню ПДВ по декларації за вересень 2014 року підлягає сума у розмірі 16449 грн. (в межах від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за серпень 2014р.)

Проте, ПП "АЗЧ Постач" перенесено фактично сплачений в ціні товару податок на додану вартість до податкового кредиту в межах від'ємного значення (р.19) серпня 2014 року у розмірі 16449 грн. до залишку від'ємного значення (рядку 24) податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 року. У поданому до ДПІ додатку 2 до декларації по ПДВ за вересень 2014 року позивачем зазначено нульове значення у графі "частина залишку від'ємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України включена до податкових зобов'язань у декларації, у попередніх звітних періодах та не погашена податковими зобов'язаннями попередніх звітних періодів або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування)", внаслідок чого ПП "АЗЧ Постач" порушено п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України та завищено значення рядка 24 у податковій декларації за вересень 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновками податкового органу, враховуючи наступне.

Так, статтею 200 Податкового кодексу України регламентовано порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню).

Згідно п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У відповідності до положень пунктів 200.2 та 200.3 ст.200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі, розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За змістом п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

На підставі п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

Згідно п. 6 розділу III "Розрахунки за звітний період" Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 13.11.2013 року № 678 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту (заповнено рядок 19 декларації), така сума:

у декларації 0110 враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу (відображається у рядку 20.1 декларації), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), до декларації 0110 подається (Д2) (додаток 2).

Платники, які заповнили рядок 22 декларації 0110 та відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають до декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації 0110 за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або в рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації 0110.

При цьому платники податку, які мають право на отримання бюджетного відшкодування та прийняли рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (заповнено рядок 23.1 декларації 0110), подають до декларації 0110 (Д4) (додаток 4).

Аналізуючи зміст викладених правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань, що виникли протягом наступних звітних періодів, проте, за умови дотримання встановленої законодавцем вимоги, що передумовою цього є обов'язкове декларування суми бюджетного відшкодування, фактично сплаченої у попередніх податкових періодах.

Втім, позивач, який має від'ємне значення за попередній звітний період, і який прийняв рішення про зарахування суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань наступних періодів у відповідності до вимог п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України, при заповненні декларації з податку на додану вартість відобразив залишок від'ємного значення у рядку 24 - "залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22 - рядок 23) (значення цього рядка переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду), а не 23.2 - сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню - "у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів".

Згідно Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість № 678, залишок від'ємного значення (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Слід зазначити, що правило перенесення від'ємного значення попереднього звітного періоду означає, що в звітному податковому періоді у платника податку може виникнути право на бюджетне відшкодування, але платник податку може отримати лише ту частину, яка буде дорівнювати сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам товарів (послуг).

Платник податку, який не мав права на бюджетне відшкодування через відсутність оподатковуваних поставок, має право в рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість відображати залишок від'ємного значення податку, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та з дати виникнення якого минуло 1095 днів, до повного його погашення. Відповідні роз'яснення викладено в листах ДПС України від 12.01.2012 р. № 808/7/15-3417-16 та від 12.01.2012 р. № 608/6/15-3415-16.

Приписами п.200.5 ст.200 ПК України встановлено, що не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

З огляду на зазначене, платники податку, які не мали права на бюджетне відшкодування у зв'язку з встановленими Податковим кодексом України обмеженнями, мають право в рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість відображати залишок від'ємного значення податку, до повного його погашення або шляхом нарахування податкових зобов'язань, або шляхом отримання права на бюджетне відшкодування.

Під час перевірки встановлено відповідність ПП "АЗЧ Постач" вимогам законодавства щодо наявності права на отримання бюджетного відшкодування, вказаних у підпункті п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу, та наявність фактичної сплати (ПДВ, сплачений митним органам) в межах від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за серпень 2014 року у розмірі 16449 грн.

Згідно пп. а) п. 200.14 цієї статті якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

- у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що за наслідком порушення позивачем пункту 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, податковим органом було правомірно зменшено значення рядка 24 податкової декларації з податку на додану вартість на суму 16 449 грн., що зумовлює перенесення, на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, до картки особового рахунку платника податку суми заниженого бюджетного відшкодування у розмірі 16 449 грн., яка в подальшому буде брати участь у погашенні податкових зобов'язань з податку на додану вартість позивача наступних звітних (податкових) періодів (п.п.200.6, 200.14 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № від 04.12.2014 р., відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, право позивача у спірних правовідносинах не порушено, а тому позовні вимоги ПП "АЗЧ Постач" є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2015 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям в нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2015р. по справі № 820/20012/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Приватного підприємства "АЗЧ Постач" до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 16.02.2015 р.