Справа № 2а-3816/11/1370
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Київ К/800/7209/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Бившевої Л.І.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ДПІ) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «СЦ-Сервіс-Центр-Стрий» (далі - Підприємство), до ДПІ,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року Підприємство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ № /0 та № /0 від 19.08.2010 року.

Зазначило, що у акті перевірки ДПІ не встановила обставини щодо заниження податку на прибуток за І квартал 2010 року та податку на додану вартість за 2009 рік, а лише зафіксувала факти їх наявності.

29 листопада 2013 року постановою Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2014 року, позов задоволено частково.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ № /0 від 19.08.2010 року визнане протиправним та скасоване.

Задовольняючи частково позов, суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що в порушення вимог Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 327 від 10.08.2005 року (далі - Порядок № 327), ДПІ не надала доказів щодо заниження Підприємством податку на прибуток в І кварталі 2010 року, у розмірі 11 379,00 грн.

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 166 від 30.05.1997 року (далі - Порядок № 166), обсяги послуг, отриманих Підприємством від нерезидента на митній території України, у розмірі 229 946,00 грн.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Львівського окружного адміністративного суду та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 12.07.2010 року до 28.07.2010 року ДПІ була здійснена документальна позапланова виїзна перевірка Підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.04.2009 року до 31.03.2010 року, за наслідками якої 4.08.2010 року був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Підприємство у порушення вимог п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України № 334/94-ВР від 28.12.1994 року «Про оподаткування прибутку підприємств» занизило податок на прибуток, у розмірі 11 379,00 грн., у тому числі за І квартал 2010 року - 11 379,00 грн.; пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.3 ст. 4, п. 6.5 ст. 6, пп.7.3.6 п. 7.3 ст. 7 Закону України №168/97-ВР від 3.04.1997 року «Про податок на додану вартість» - занизило податок на додану вартість, у розмірі 229 946,00 грн., у тому числі за травень 2009 року - 25 547,00 грн., червень 2009 року - 26 029,00 грн., липень 2009 року - 28 127,00 грн., серпень 2009 року - 29 836,00 грн., вересень 2009 року - 30 300,00 грн., жовтень 2009 року - 30 759,00 грн., листопад 2009 року - 30 955,00 грн., грудень 2009 року - 28 393,00 грн.

19 серпня 2010 року ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: №/0 щодо визначення Підприємству грошового зобов'язання з податку на прибуток, у розмірі 13 655 грн., у тому числі 11 379,00 грн. - основного платежу, 2 276,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій; № /0 про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 344 919,00 грн., у тому числі 229 946,00 грн. - основного платежу, 114 973,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або не матеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг,) які придбаваються (виготовляються) у власній господарській діяльності.

Згідно з ч.,ч. 1, 2 ст. 9 Закону України № 996 від 16.07.1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 1.6 ч. 2 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації № 143 від 29.03.2003 року, дані наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що протягом І кварталу 2010 року Підприємство включило до складу валових витрат суму, у розмірі 1 591 258, 00 грн., що відображена у п. 04.1. Декларації з податку на прибуток за І квартал 2010 року. Зазначена сума валових витрат повністю підтверджується первинними документами, оформленими відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

ДПІ не надала судам попередніх інстанцій доказів того, що податкові органи зверталися до Підприємства з вимогою щодо надання первинних бухгалтерських документів з письмовими поясненнями посадових осіб Підприємства на підтвердження задекларованих у рядку 04.1 Декларації з податку на прибуток підприємств витрат у І кварталі 2010 року, на суму 45 516,00 грн.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що Підприємство у І кварталі 2010 року правомірно сформувало витрати на суму 45 516,00 грн.

31 грудня 2008 року між Підприємством та фірмою «С&С Чернер Хандельзгезельшафт мбХ» (м. Тобельбад, Австрія) були укладені контракти № 1 на отримання інтелектуальних послуг, що передбачає надання консультацій з питань організації обслуговування в підприємствах харчування закритого типу на загальну суму 80 000 Євро та № 2 на отримання інтелектуальних послуг, що передбачає надання консультацій з питань вивезення-перероблення ТВ (твердих відходів) і сортування ТВ (твердих відходів) на суму 70 000 Євро.

Відповідно до пп. 7.3.6 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення податкових зобов'язань при імпортуванні робіт (послуг) є дата списання коштів з розрахункового рахунка платника податку в оплату робіт (послуг) або дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) нерезидентом залежно від того, яка з подій відбулася першою.

Для підтвердження надання нерезидентом Підприємству послуг згідно контрактів сторонами були складені акти приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з пп. «а» п. 6.5 ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість» місцем поставки послуг вважається за винятками, визначеними у підпунктах «в», «д»-«е» цього підпункту, - місце, де особа, яка надає послугу, зареєстрована платником цього податку, а у разі якщо така послуга надається нерезидентом - місце розташування його представництва, а за відсутності такого - місце розташування резидента, який виконує агентські (представницькі) дії від імені такого нерезидента, а за відсутності такого - місце фактичного розташування покупця (отримувача), який у цьому випадку виступає податковим агентом такого нерезидента.

Відповідно до п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість» особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету при наданні послуг нерезидентом, є його постійне представництво, а при відсутності такого - особа, яка отримує такі послуги, якщо місце надання таких послуг знаходиться на митній території України.

Згідно з п. 5.5 Порядку № 166 обсяги послуг, отриманих від нерезидента на митній території України, включаються до рядка 7 розділу 1 «Податкові зобов'язання» податкової декларації з податку на додану вартість.

Відповідно до декларацій Підприємства з податку на додану вартість за травень-грудень 2009 року в рядку 7 «Послуги, отримані від нерезидента на митній території України» розділу 1 «Податкові зобов'язання» Підприємством зазначено « - ».

Підприємством не були надані докази того, що нерезидентом фірмою «С&С Чернер Хандельзгезельшафт мбХ» на території України зареєстровано її постійне представництво. Відсутність ж такої реєстрації позбавляє права виписувати податкову накладну.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначили, що Підприємство не відобразило у деклараціях з податку на додану вартість за травень-грудень 2009 року суми податку на додану вартість за отримані послуги від нерезидента фірми «С&С Чернер Хандельзгезельшафт мбХ» у складі податкових зобов'язань. Податкове повідомлення-рішення ДПІ №/0 від 19.08.2010 року прийняла відповідно до вимог Закону України «Про податок на додану вартість».

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Бившева Л.І.

Юрченко В.П.