Справа № 698/518/14-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 698/518/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Зінченко М.Г. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Єлизаветської сільської ради на постанову Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконкому Єлизаветської сільської ради, третя особа ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулися до Катеринопільського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до виконкому Єлизаветської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень: № 21 від 10.03.2012 року про визнання за ОСОБА_5 права власності на комплекс будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1, що складається із майстерні 1959 року, приміщення пилорами 1960 року, лісорами 1960 року, складів майстерні 1985 року, огорожі майстерні; №19/4-5 від 16.03.2010 року «Про погодження надання земельної ділянки в користування на умовах оренди, яка знаходяться під господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1».

Постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17.11.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Єлизаветська сільська рада подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Апеляційна інстанція повністю підтримує таку правову позицію з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі в своїй позовній заяві ставлять питання про скасування рішень щодо визнання права власності на майно та щодо погодження надання земельної ділянки в користування на умовах оренди.

Катеринопільський районний суд Черкаської області, задовольняючи позов, прийшов до висновку про належне обґрунтування позовних вимог та їх законність. Апеляційна інстанція не виключає можливості порушення прав позивача або ж необґрунтованості позовних вимог, проте приходить до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на порушення в даному випадку підвідомчості спору. А саме: дані правовідносини є цивільно-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.ст. 198, ч. 1 ст. 203 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції скасовує її і закриває провадження по справі з підстав, визначених ст. 157 КАС України.

В даному випадку суду першої інстанції при прийнятті позову та відкритті провадження по даній справі було б доцільно звернути увагу на ч. 1 ст. 2 КАС України, відповідно до положень якої, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч.1 ст. 3 КАС України).

Спірним рішенням від 10.03.2012 року № 21 відповідач визнав за ОСОБА_5 право власності на комплекс будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1, що складається із майстерні 1959 року, приміщення пилорами 1960 року, лісорами 1960 року, складів майстерні 1985 року, огорожі майстерні.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте відповідачем (як суб'єктом владних повноважень) рішення про визнання права власності на спірне майно є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника спірного майна, оскільки захист порушеного права у разі набуття фізичною особою права власності на майно має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність майна, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника майна, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (наприклад, рішення про визнання права власності на майно), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачами спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 року по справі № 21-405а14.

Приймаючи до уваги те, що розгляд даного позову не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності на майно до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків), колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви прокурора.

Отже, правовідносини, що склалися між сторонами, є лише цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору у адміністративному процесі, оскільки в даному випадку в наявності спір про право цивільне.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не враховано одну дуже важливу обставину - підвідомчість спору, а тому є неправильними всі процесуальні дії, вчинені судом по даній справі: прийняття позову, відкриття провадження, постановлення рішення по суті заявлених вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 157 КАС України колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити позивачеві, що даний спір відноситься до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, з закриттям провадження по даній справі.

Керуючись ст.ст. 41, 157, 160, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Єлизаветської сільської ради - задовольнити частково.

Постанову Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17.11.2014 року - скасувати, провадження по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконкому Єлизаветської сільської ради, третя особа ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.