Справа № 607/15166/14-а
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року Справа № 11107/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Гудима Л.Я., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.10.2014 року у справі № 607/15166/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці,-

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі в якому просив визнати дії відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі протиправними щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку із зміною суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді. Зобов'язати відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі провести перерахунок та виплатити щомісячне грошове довічне утримання судді у відставці виходячи з розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді з 07.07.2010 року по 01.10.2013 року у розмірі 90% суддівської винагороди без обмеження граничного розміру щомісячного грошового довічного утримання судді, з урахуванням фактично виплачених сум. Стягнути з відповідача 73 грн. 08 коп. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.10.2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді з 07 липня 2010 року по 01 жовтня 2013 року у розмірі 90% суддівської винагороди, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового довічного утримання, з урахуванням фактично виплачених сум. Допущено негайне виконання постанови суду в межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.10.2014 року та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що на виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду від 25.11.2013 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 у квітні 2014 року позивачу проведено перерахунок щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді апеляційного суду на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового довічного утримання, з урахуванням виплачених сум

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в Управління Пенсійного фонду з заявою в порядку звернень громадян відповідно до Закону України "Про звернення громадян" про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 07.07.2010 по 30.09.2013.

Статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», чинною з 01.01.2012 року, передбачено поетапне підвищення посадового окладу суддям місцевого суду.

Проте, частиною 4 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України.

Відповідно до Конституції України судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації. Найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції є Верховний Суд України.

Оскільки даним Законом передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання лише суддям Конституційного Суду України, і не передбачено проведення такого перерахунку суддям місцевих судів, тому позивач права на перерахунок немає.

Крім того позивач в своїй позовній заяві просить провести перерахунок довічного грошового утримання з 07.07.2010 року та посилається на те, що Конституційний суд України своїм рішенням від 03.06.2013 №3-рп/2013 відновив перерахунок довічного грошового утримання. Однак в даному рішенні чітко зазначено, що положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-УІ та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 03.06.2013 року.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу чи постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Тернопільського обласного суду.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Тернополі і отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді.

Згідно посвідчення № 76, виданого 28 лютого 2001 року безстроково, ОСОБА_1 є суддею Тернопільського обласного суду у відставці.

Згідно довідки №55 про складові заробітної плати, що подається для перерахунку пенсії, виданої 26.08.2014р. №5112/14 Апеляційним судом Тернопільської області, ОСОБА_1 працював в апеляційному суді Тернопільської області на посаді судді, заробітна плата судді за аналогічною посадою, станом на 07.07.2010 р. становить 5079,60 грн. (2988,00 грн. посадовий оклад, 2091,60 грн. надбавка за вислугу років (70%).

Згідно довідки №55 про складові заробітної плати, що подається для перерахунку пенсії, виданої 26.08.2014р. №5112/14 Апеляційним судом Тернопільської області, ОСОБА_1 працював в апеляційному суді Тернопільської області на посаді судді, заробітна плата судді за аналогічною посадою, станом на 01.01.2012 р. становить 16051,40 грн. (9442,00 грн. посадовий оклад, 6609,40 грн. надбавка за вислугу років (70%).

Згідно довідки №58 про складові заробітної плати, що подається для перерахунку пенсії, виданої 26.08.2014р. №5112/14 Апеляційним судом Тернопільської області, ОСОБА_1 працював в апеляційному суді Тернопільської області на посаді судді, заробітна плата судді за аналогічною посадою, станом на 01.04.2012 р. становить 16365,90 грн. (9627,00 грн. посадовий оклад, 6738,90грн. надбавка за вислугу років (70%).

Згідно довідки №59 про складові заробітної плати, що подається для перерахунку пенсії, виданої 26.08.2014р. №5112/14 Апеляційним судом Тернопільської області, ОСОБА_1 працював в апеляційному суді Тернопільської області на посаді судді, заробітна плата судді за аналогічною посадою, станом на 01.07.2012 р. становить 16486,60 грн. (9698,00 грн. посадовий оклад, 6788,60 грн. надбавка за вислугу років (70%).

Згідно довідки №60 про складові заробітної плати, що подається для перерахунку пенсії, виданої 26.08.2014р. №5112/14 Апеляційним судом Тернопільської області, ОСОБА_1 працював в апеляційному суді Тернопільської області на посаді судді, заробітна плата судді за аналогічною посадою, станом на 01.10.2012 р. становить 16724,60 грн. (9838,00 грн. посадовий оклад, 6886,60 грн. надбавка за вислугу років (70%).

Згідно довідки №61 про складові заробітної плати, що подається для перерахунку пенсії, виданої 26.08.2014р. №5112/14 Апеляційним судом Тернопільської області, ОСОБА_1 працював в апеляційному суді Тернопільської області на посаді судді, заробітна плата судді за аналогічною посадою, станом на 01.12.2012 р. становить 16964,30 грн. (9979,00 грн. посадовий оклад, 6985,30грн. надбавка за вислугу років (70%).

Згідно довідки №62 про складові заробітної плати, що подається для перерахунку пенсії, виданої 26.08.2014р. №5112/14 Апеляційним судом Тернопільської області, ОСОБА_1 працював в апеляційному суді Тернопільської області на посаді судді, заробітна плата судді за аналогічною посадою, станом на 01.01.2013 р. становить 21448,90 грн. (12617,00 грн. посадовий оклад, 8831,90 грн. надбавка за вислугу років (70%).

Згідно довідки №63 про складові заробітної плати, що подається для перерахунку пенсії, виданої 26.08.2014р. №5112/14 Апеляційним судом Тернопільської області, ОСОБА_1 працював в апеляційному суді Тернопільської області на посаді судді, заробітна плата судді за аналогічною посадою, станом на 01.09.2013 р. становить 21448,90 грн. (12617,00 грн. посадовий оклад, 8831,90 грн. надбавка за вислугу років (70%).

Згідно ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантуються Конституцією України і законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів. Відповідно до ст.. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Одним зі складових правового статусу професійного судді є право на відставку, а також право судді у відставці отримувати щомісячне довічне грошове утримання.

Як зазначив Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємопов'язаними. Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

Частиною 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 07 липня 2010 року встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. 3а кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

З 01 жовтня 2011 року положення ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» були викладені в іншій редакції, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. При цьому, нормативному терміну про дію положення про виплату довічного грошового утримання судді у відставці у процентному відношенні до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, у відповідності до зміненої норми закону, немає.

Проте, в пункті 8 рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 р. № 3-рп/2013 (справа №1-2/2013 р.) було вказано, що частина третя статті 138 Закону №2453 у редакції Закону №3668, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання".

Розглядаючи норми Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у контексті тривалості правовідносин позивача та збереження його статусу судді у відставці, суд першої інстанції виходив з правового поняття «дія закону у часі».

У відповідності до положень ст. ст. 22, 58 Конституції України, Закон, який відміняє чи звужує права, обмежує їх використання не має зворотної сили.

Пунктом 2 Заключних та Перехідних положень (розділ ІІ) Закону України «Про міри законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року встановлюється, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не розповсюджується на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до вступу у силу цього Закону. Тобто має місце принцип дій нормативно-правового акту в часі «переживання закону», коли закон втративши юридичну силу за спеціальною вказівкою нового закону, може продовжити регулювати деякі питання.

На підставі викладеного аналізу, суд приходить до висновку, з урахуванням принципів призначення, отримання та виплати щомісячного довічного грошового утримання, передбачених у попередніх редакція Закону, що дія положень ч. 3 ст. 138 Закону в редакції від 08.07.2011 року по суті та змісту підлягає застосуванню до розглянутих правовідносин позивача, до його права на отримання щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів, працюючих на відповідних посадах на сьогодення.

Крім того, ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З аналізу наведених вище положень вбачається, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. При цьому, законодавець не обмежує розмір довічного грошового утримання судді у відставці розміром грошового утримання працюючого судді, діючим на дату призначення судді у відставці грошового довічного утримання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки діючим законодавством чітко визначено, що розмір довічного утримання, який призначаю та виплачується судді у відставці розраховується із розміру грошового утримання працюючого судді, а тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, повинен збільшуватися розмір довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Одночасно, обов'язок здійснення перерахунку відповідачем грошового довічного утримання судді у відставці у випадку збільшення розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді передбачено п.3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року №384/2011, та з урахуванням пп. 3, 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 ( у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року №5-5), оскільки завданням Пенсійного фонду України та управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах є, зокрема, забезпечення призначення (перерахунку) пенсій, щомісячного грошового довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати.

Крім того, відповідно до додатку №2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного грошового довічного утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1, затверджено зразок Довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці, у якому зокрема зазначено відомості, що його (її) заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового довічного утримання суддям у відставці.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди загальної юрисдикції утворюють єдину систему судів. Єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України.

Як встановлено положеннями ч.4 ст. 17 вказаного Закону, єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема, єдиними засадами організації та діяльності судів: єдиним статусом суддів, єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності судів, фінансуванням судів виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Згідно ч.5 ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканості, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Врахувавши вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на нарахування грошового довічного утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді у розмірі 90% суддівської винагороди, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, повинно залишатися незмінним, а відтак дії управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці є протиправними.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.. 41, ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.10.2014 року у справі № 607/15166/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: Л.Я. Гудим

І.В. Глушко