Справа № 2а-1916/11/0170
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/32137/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора до Ялтинської міської ради, третя особа - Кримське республіканське підприємство «Протизсувне управління», Приватне підприємство «Спарта-Крим» про визнання протиправним та скасування рішення, що переглядається за касаційною скаргою заступника прокурора Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 30 червня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2012 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року Сімферопольський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до суду з позовом до Ялтинської міської ради (Рада) про визнання протиправним та скасування рішення.

Зазначав, що оскаржуваним рішенням Ради Приватному підприємству «Спарта-Крим» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0.03 гектара для обслуговування кафе. 15 липня 2010 року прокурор приніс протест на це рішення, який відхилено рішенням Ради від 19 жовтня 2010 року № 333.

Посилаючись на те, що земельна ділянка, про передачу якої йдеться, знаходилась в користуванні третьої особи та не вилучалась, на ній знаходиться берегозахисна гідротехнічна споруда, а також на те, що Радою порушено порядок передачі ділянки в оренду шляхом проведення земельних торгів, просив визнати протиправним та скасувати рішення Ради від 23 квітня 2010 року № 718.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 30 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Автономної Республіки Крим, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням Ради від 23 квітня 2010 року № 718 Приватному підприємству «Спарта-Крим» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,03 гектара за адресою: м. Ялта, набережна ім. Леніна, пляж «Приморський», із наступною передачею в оренду для розміщення кафе.

Також встановлено, що на цій ділянці знаходиться берегоукріплювальна споруда, що входила до майнового комплексу Кримського протизсувного управління та знаходилася на його балансі відповідно до постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 19 лютого 2003 року № 444-3/03.

Постановою Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 21 квітня 2010 року № 1709-5/10 вирішено передати до комунальної власності територіальної громади м. Ялта берегоукріплювальні споруди на ділянці пляжу «Приморський», що знаходяться на балансі Кримського протизсувного управління.

Відповідне майно передане до комунальної власності територіальної громади м. Ялта на підставі акта прийому-передачі від 26 липня 2010 року.

15 липня 2010 року Сімферопольський міжрайонний природоохоронний прокурор приніс протест на оскаржуване рішення Ради, який відхилено рішенням Ради від 19 жовтня 2010 року № 333, що стало підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом.

Відмовивши у його задоволенні, суди виходили з того, що на момент розгляду справи відповідну ділянку передано у власність територіальній громаді м. Ялти, тому Рада мала право на її відчуження. Крім того, послались на те, що оскаржуваним рішенням вирішено питання лише про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, тому проведення земельних торгів є передчасним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з висновками судів не погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не заперечують віднесення спірної ділянки до тієї категорії земель, передача в оренду яких здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Частиною 2 статті 124 Земельного кодексу (ЗК) України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 статті 134 ЗК України.

Частиною першою статті 134 ЗК України статті передбачено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною 2 статті 134 ЗК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 135 ЗК України передбачено, що органи державної влади або органи місцевого самоврядування, уповноважені приймати рішення про відчуження земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної або комунальної власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису), визначають перелік таких земельних ділянок для продажу на земельних торгах окремими лотами.

Добір земельних ділянок державної або комунальної власності для формування переліку, зазначеного в частині першій цієї статті, здійснюється на підставі затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, регіональних або місцевих правил забудови. При доборі земельних ділянок враховуються маркетингові дослідження, інвестиційна привабливість, звернення громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Частиною сьомою цієї ж статті передбачено, що технічний паспорт об'єкта продажу (лота) та документація із землеустрою, необхідна для підготовки земельної ділянки до аукціону, виготовляються на замовлення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування чи державних органів приватизації, відповідно до їх повноважень щодо продажу земель, та після укладення договору купівлі-продажу об'єкта продажу (лота) передаються безоплатно покупцю цього об'єкта продажу (лота).

Таким чином, ЗК України не передбачає виготовлення фізичними або юридичними особами проектної документації із землеустрою щодо ділянки, права на яку мають бути реалізованими на земельних торгах.

Тому оскаржуване рішення Ради, яким приватному підприємству надано дозвіл на розробку такої документації із подальшою передачею ділянки в оренду, є незаконним.

Суди дійшли помилкових висновків про його відповідність вимогам законодавства, тому їх рішення підлягають скасуванню у відповідності до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами цієї статті суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Автономної Республіки Крим задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 30 червня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2012 року скасувати, а у справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ялтинської міської ради від 23 квітня 2010 року № 718.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов