Справа № 2а/1570/1077/12
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/9991/64444/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012

у справі № 2а/1570/1077/12

за позовом Дочірнього підприємства «Борол»

до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання незаконним та скасування наказу про проведення перевірки

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Борол» (далі по тексту - позивач, ДП «Борол») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, у Біляївському районі Одеської області ДПС) про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2011 на суму 490000,00 грн. за основним платежем та на суму 1,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, визнання незаконним та скасування наказу №900 від 20.09.2011 про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ДП «Борол».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2012 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012 скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2011. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Борол» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Енерра» за червень 2011 року, за наслідками якої встановлено порушення абз. «а» п. 198.1 п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит за червень 2011 року на суму 490000,00 грн.

На підставі висновків перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.10.2011 № про донарахування податку на додану вартість в сумі 490000,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій по цьому податку в сумі 1,00 грн.

Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з наступних обставин, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У пункті 198.6 наведеної норми визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Як було вірно встановлено судом апеляційної інстанції, факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, виписаними позивачу його контрагентом, а саме - договором купівлі-продажу, додатком до договору, податковою накладною, видатковою накладною, актом приймання-передачі товару та ін.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Нафтобудсервіс» було підрядником при здійсненні ремонтних робіт автозаправочної станції, яка належить позивачу, у зв'язку з чим було укладено договір субпідряду з ТОВ «Нафтобудсервіс», а придбані за договором купівлі-продажу №15/06-1 від 15.06.2011 у ТОВ «Енерра» будівельні матеріали за актами приймання-передачі від 30.06.2011 були передані вказаному підряднику.

На час укладання договору із позивачем, його контрагент був платником ПДВ згідно чинного законодавства та належним чином зареєстрованим у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, тобто мав достатній об'єм правоздатності для укладення спірної угоди.

Також, із результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів ДПА України вбачається, що ТОВ «Енерра» відобразило в податкових зобов'язаннях спірну суму ПДВ, віднесену ДП «Борол» до податкового кредиту.

Таким чином, доводи відповідача про нікчемність угоди, укладеної між позивачем та його контрагентом, судом апеляційної інстанції правомірно не прийняті до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такого факту.

Крім того, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Невиконання контрагентом свого зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету зумовлює відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров