Справа № 345/3163/14-а
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р. Справа № 876/10302/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

позивача ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача Пукіш Г.В.,

третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Фран-ківської області від 20 жовтня 2014 року в адміністративній справі № 345/3163/14-а за позовом ОСОБА_2 до Мостищенської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_7, про визнання рішення незаконним та його скасування,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області із вказаним позовом, у якому зазначила, що вона, як спадкоємиця після смерті своєї бабусі ОСОБА_8, набула право власності на спадкове майно - будинковолодіння за АДРЕСА_1.

31.07.2013 року Мостищенська сільська рада своїм рішенням за № 67-20/2013 надала їй дозвіл на приватизацію земельної ділянки за вищевказаною адресою загальною площею 0,1384 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На її замовлення була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передана відповідачу для погодження.

Проте, їй стало відомо, що 08.05.2014 року Мостищенська сільська рада, розглянувши звернення ОСОБА_7 щодо спільного заїзду до власного домоволодіння, який позивач має намір включити до технічної документації із землеустрою встановлення меж земельної ділянки в натурі, прийняла рішення, котрим затвердила ширину заїзду до домоволодінь ОСОБА_7 у розмірі 3,10 м.

Даним рішенням відповідач фактично затвердив дорогу через її подвір'я, обмеживши право на приватизацію земельної ділянки в межах існуючої та належної їй на праві власності огорожі. Окрім того, спірним рішенням фактично змінено рішення за № 67-20/2013 від 31.07.2013 року, яким надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,1384 га.

А тому, позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Мостищенської сільської ради від 08.05.2014 року за № 30-26/2014 року «Про розгляд звернення ОСОБА_7.».

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила ОСОБА_2, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального права. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 25 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За приписами частин першої, другої та десятої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Крім того, згідно із пунктами й) та к) частини першої статті 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, № 2768-III (надалі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною першою статті 38 ЗК України визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (частина перша статті 39 ЗК України).

Відповідно до частини третьої статті 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Із копії рішення суду та витягу про державну реєстрацію прав від 26.12.2012 року видно, що на підставі рішення Калуського міськрайонного суду від 12.12.2012 року позивач набула право власності на спадкове майно після смерті своєї бабусі ОСОБА_8, зокрема й на будинковолодіння за АДРЕСА_1.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 Мостищенська сільська рада своїм рішенням від 31.07.2013 року за № 67-20/2013 надала їй дозвіл на приватизацію земельної ділянки за вищевказаною адресою загальною площею 0,1384 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У абзаці другому резолютивної частини цього рішення зазначено, що у випадку розбіжностей між площею приватизованої земельної ділянки згідно даного рішення та фактичними обмірами, проведеними проектною організацією, дане рішення повинно бути затверджене новим рішенням.

На підставі цього рішення, за замовленням ОСОБА_2 була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передана відповідачу для погодження.

Проте, Мостищенська сільська рада своїм рішенням від 08.05.2014 року за № 31-26/2014 відмовила позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною вище адресою, у зв'язку із відсутністю надання пакету оригіналів документів, а в наданих копіях надано суперечливі, неправдиві дані.

Як встановлено судом, підставою для прийняття цього рішення було те, що позивачем у площу земельної ділянки для приватизації було включено спільний проїзд до домоволодіння ОСОБА_7

Крім того, 27.03.2014 року ОСОБА_7 звернулася до Мостищенської сільської ради із заявою про розгляд питання про те, що ОСОБА_2 хоче до свого подвір'я приватизувати дорогу, яка є спільною з нею.

Розглянувши це звернення ОСОБА_7, 08.05.2014 року Мостищенська сільська рада прийняла рішення за № 30-26/2014 року «Про розгляд звернення ОСОБА_7», яким затвердила ширину заїзду до домоволодінь ОСОБА_7 у розмірі 3,10 м.

Також, судом встановлено, що за життя спадкодавиці ОСОБА_8 рішенням Мостищенської сільської ради від 15.07.2007 року їй було надано дозвіл на передачу у власність земельних ділянок, закріплених за нею згідно погосподарської книги № 2 особовий рахунок № 71 ст.25, в тому числі - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських приміщень 0,113 га (а.с.44).

Проте, остання не встигла оформити право власності на цю земельну ділянку, у зв'язку зі смертю.

На підставі аналізу зазначених фактичних обставин, пояснень третьої особи, представника відповідача, копії рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.07.2013 р. у справі № 345/3729/13-ц за позовом Мостищенської сільської ради до ОСОБА_3 про усунення порушень вимог земельного законодавства (а.с.47), викопіювань з генплану с.Мостище Калуського району, акта обстеження спільного проїзду від 13.09.2000 року, затвердженого рішенням п'ятнадцятої сесії третього демократичного скликання від 16.09.2001 року, та інших графічних матеріалів колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_8 було погоджено межі на площу 0,113 га, а ОСОБА_2 збільшила площу до 0,1384 га, за рахунок приєднання до земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ОСОБА_8 згідно погосподарської книги, спільного проїзду (проектної дороги), яким спільно користуються позивач та ОСОБА_7, а надалі до дороги - й ОСОБА_3

За приписами пункту а) частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта на те, що оскаржуваним рішенням відповідач фактично затвердив дорогу через її подвір'я, обмеживши право на приватизацію земельної ділянки в межах існуючої та належної їй на праві власності огорожі, та що спірним рішенням фактично змінено рішення за № 67-20/2013 від 31.07.2013 року, яким надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,1384 га, оскільки право особи на приватизацію земельної ділянки не повинно суперечити чинному законодавству та порушувати права інших осіб.

Як видно із акта обстеження спільного проїзду жителів с.Мостище ОСОБА_9 і ОСОБА_10 від 13.09.2000 р., складеного комісією Мостищенської сільської ради та затвердженого рішенням Мостищенської сільської ради від 16.09.2001 року, спори щодо спільного проїзду виникали ще й раніше і цим документом було вирішено, що ОСОБА_10 може користуватись спільним проїздом разом із сусідкою ОСОБА_8, а остання не повинна створювати проблематичних умов при проїзді даною дорогою ОСОБА_10 (а.с.48, 49).

У даному акті також зазначено, що дорога проходить вздовж подвір'я ОСОБА_8 аж до в'їзду в подвір'я ОСОБА_10 відповідно до генплану села. У найвужчому місці, а саме навпроти гаражу ОСОБА_8 ширина проїзду становить 3,1 м (відстань від стіни гаражу до паркану становить 4,0 м).

Тобто, Мостищенська сільська рада не утворила новий заїзд через подвір'я ОСОБА_2, а закріпила ширину давно існуючого спільного заїзду шириною 3,10 м відповідно до генплану села.

При цьому, встановлення позивачем огорожі та брами, без будь-яких правовстановлюючих документів і без визначення меж в натурі у встановленому законодавством порядку, не має будь-якого юридичного значення і, за поясненнями представника відповідача, вчинене самочинно.

Згідно із поясненнями представника відповідача, дозвіл на приватизацію земельної ділянки в розмірі 0,1384 га, згідно із рішенням № 67-20/2013 від 31.07.2013 року, Мостищенською сільською радою позивачу було надано помилкового, всупереч генплану села. Вказана помилка була виправлена рішенням Мостищенської сільської ради за № 44-29/2014 від 19.08.2014 року, яким дозволено ОСОБА_2 приватизувати земельну ділянку за зазначеною вище адресою загальною площею 0,113 га, тобто у розмірі, яким користувалася ОСОБА_8 і в розмірі, на який їй було надано дозвіл на передачу у власність.

Треба зазначити, що оспорюване рішення не скасовує та не змінює будь-які інші рішення Мостищенської сільської ради, тому покликання апелянта на рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) є безпідставним.

Також судом не було встановлено процесуальних порушень, допущених Мостищенською сільською радою при прийнятті оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання незаконним та скасування рішення Мостищенської сільської ради від 08.05.2014 року за № 30-26/2014 року «Про розгляд звернення ОСОБА_7» та правомірність відмови в задоволенні таких вимог судом першої інстанції, оскільки цим рішенням не були порушені будь-які права позивача і при прийнятті цього рішення Мостищенська сільська рада діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2014 року в адміністративній справі № 345/3163/14-а, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 09 лютого 2015 року.