Справа № 825/3676/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3676/14 Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі за участю: представника позивачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові в якому просив скасувати рішення УПФУ в м. Чернігові від 17.04.2014 № 800, а також рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 29.05.2014 № 2762/10 та ПФУ від 26.06.2014 № 16893/09-10.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку в УПФУ в м. Чернігові.

УПФУ в м. Чернігові 17.04.2014 було сформовано та направлено позивачу рішення № 800 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду. Зазначеним рішенням до позивача застосовано штраф в сумі 4 042,23 грн. та нарахована пеня в розмірі 29 451,29 грн., за період з 16.04.2009 по 05.03.2013 (а.с.7).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 29.05.2014 № 2762/10 та рішенням Пенсійного фонду України 26.06.2014 № 16893/09-10, в задоволенні його скарги було відмовлено, а оскаржуване рішення - залишено без змін (а.с.10-12, 18-19).

Вважаючи оскаржуване рішення неправомірним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України № 1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону України № 1058-IV, страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Частиною 10 ст. 20 Закону України № 1058-IV визначено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 2 ст. 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

В силу вимог п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України № 1058-IV, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, який набрав чинності 01 січня 2011 року, виключено частини першу - дев'яту ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Проаналізувавши зазначені норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що виключаючи з 01 січня 2011 року положення частин першої - дев'ятої ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавець передбачив правило, згідно якого, при визначенні штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату страхових внесків не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, фонди загальнообов'язкового державного страхування повинні застосовувати законодавство, що діяло до 1 січня 2011 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_6 був переведений до УПФУ в м. Чернігові з УПФУ в Чернігівському районі з 01.03.2009. На дату його переведення, згідно картки особового рахунку фізичної особи недоїмка зі сплати страхових внесків, які нараховані на суму чистого доходу заявлену у податковій декларації в межах максимальної величини становила 10 654,72 грн. (а.с.30).

Згідно розрахунку сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2009 рік сума чистого доходу становила 3 705,12 грн. (а.с.31).

Позивач заборгованість зі сплати страхових внесків, які нараховані на суму чистого доходу заявлену у податковій декларації в межах максимальної величини на суму 10 654,72 грн. та 3 705,12 грн. сплатив 05.03.2013, тобто з порушенням встановлених строків для їх сплати, що підтверджується розрахунком штрафних санкцій та пені по особовому рахунку (а.с.28, 29).

Відповідно до поданих позивачем розрахунків сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та даних картки особового рахунку фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності, страхові внески сплачувались ФОП ОСОБА_6 з порушенням встановлених законодавством строків їх сплати.

Таким чином, порушення прав позивача з боку УПФУ в м. Чернігові відсутні, оскільки рішення № 800 від 17.04.2014 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерарахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду було винесено на підставі облікових даних з картки особового рахунку ФОП ОСОБА_6, у зв'язку з несвоєчасною сплатою страхових внесків, за період з 16.04.2009 по 05.03.2013, а відтак і накладені штрафні санкції та пеня, мають бути застосовані (стягнуті) і після 01 січня 2011 року, оскільки зазначена заборгованість виникла в період дії першої - дев'ятої частини статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення, тобто є правомірним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 19.02.2013 року у справі №21-432а12, від 26.03.2013 року у справі №21-71а13 та від 15.10.2013 року у справі №21-318а13.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 9.3.2 пункту 9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, розрахунок фінансової санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Таким чином, відповідачем правомірно визначено суму штрафної санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання та нараховано пеню за період з 16.04.2009 по 05.03.2013.

Інші доводи апелянта є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 13.02.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.