Справа № 2а-261/10/2270
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/9991/29564/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

секретар судового засідання Іванов К.Ю.

за участю представників згідно журналу судового засіданні від 22.01.2015 (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012

у справі № 2а-261/10/2270

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

про визнання нечинними рішень про застосування штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому (правонаступник - Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому Державної податкової служби) про визнання нечинними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /5733 від 23.07.2009; №/5734 від 23.07.2009.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2010 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2010 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в який просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанції при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка магазину позивача розміщеного в орендованому приміщенні власником якого є ТОВ „Аскона" з питань дотримання порядку ведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій та складено акт від 07.07.2009.

За результатами перевірки відповідачем прийнято рішення: №/5734 від 23.02.2010, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в сумі 2698516 грн.; №/5733 від 23.02.2010, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в сумі 643284 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 12 ст. 3 п. 6 ст. 9 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 N 265/95-ВР, щодо обліку платником єдиного податку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації та продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за даними перевірки станом на 07.07.2009 позивач не відобразив в Книзі обліку доходів та витрат залишки товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1349258, 03 грн., порушення позивачем вимог п.2.2, п.2.6 ст.2, п.7.15 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні та не оприбуткування в Книзі обліку доходів та витрат фактично отриманої від реалізації товару суми готівкових коштів на загальну суму 128656,8 грн.

Відповідно з приписами Додатку N 7 „Про склад валових витрат виробництва (обігу), що виключаються з валового доходу платників податку - фізичних осіб" до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженим наказом ДПА України від 14.02.2001 N 53, до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств".

Таким чином, вписати придбаний товар в Книгу обліку доходів і витрат необхідна наявність таких обставин: фактичне отримання товару, що придбавався та підлягає реалізації, його оплата позивачем та отримання доходу від реалізації вказаного товару.

При цьому положення статті 5 ("Валові витрати") застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до видаткової накладної № К/Ас - 01321 від 01.07.2009 передається товар (будівельні матеріали) в загальному обсязі 231623,6 т. загальною вартістю 1189033,54 грн.

Загальна вартість товару, сказаного в цій накладній, з урахуванням знижки в розмірі 7% вартості товару, яка є винагородою позивача (п.4.1 договору консигнації) і складає 83232, 76 грн., - 1326960,94 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 221160, 16 грн.

В той же час за змістом письмового пояснення позивача від 08.07.2009 та листа ТОВ „Аскона" № 267 від 08.07.2009 станом на 07.07.2009 обсяг поставлених ним товарів за цінами реалізації складає 252023, 62 т. на загальну суму 1349258, 03 грн.

Також судами встановлено, що договір консигнації від 30.06.2009 його сторонами не виконувався, товар, відображений в видатковій накладній №К/Ас - 01321 від 01.07.2009 позивач від ТОВ „Аскона" для реалізації не отримував.

Пунктом 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 N 599, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 N 752/4045 передбачено, що обов'язковому заповненню підлягають зокрема графи Книгу обліку доходів і витрат "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий доход".

При цьому, у відповідності до положень зазначеного вище п.8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку Книга обліку доходів і витрат використовується для визначення результатів власної господарської діяльності.

Таким чином, саме в цих графах Книги обліку доходів та втрат відповідач зобов'язаний відображати рух готівкових коштів, отриманих за результатами власної господарської діяльності.

Готівкові кошти в сумі 128656, 80 грн. перераховані позивачем на розрахунковий рахунок ТОВ „Аскона", отримані ним за результатом його власної господарської діяльності як суб'єкта підприємницької діяльності.

Позивач на підставі виданої ТОВ „Аскона'" довіреності № 251 від 30.06.2009 отримував від покупців кошти, які також належать ТОВ „Аскона", і перераховував їх на розрахунковий рахунок товариства, що підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 03.07.2009, №2 від 06.07.2009, №3 від 07.07.2009, № 4 від 08.07.2009 та розхідними накладними.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з Книгу обліку доходів та витрат, яка використовується позивачем для обліку результатів діяльності в магазині за період з 01.07.2009 по 06.07.2009, позивачем відображено в графі 10 "сума виручки від реалізації товару в день здійснення торгівлі" отриману комісійну винагороду.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції стосовно того, що позивач не був зобов'язаний відображати в Книзі обліку доходів та витрат готівкові кошти на загальну суму 128656,8 грн., які належать ТОВ „Аскона".

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 у справі № 2а-261/10/2270 залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 у справі № 2а-261/10/2270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко