Справа № 752/14405/14-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва з заявою в порядку частини дев'ятої статті 267 КАС України, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва щодо невиконання службовими особами рішень, ухвал та постанов суду, що набрали законної сили, та які перешкоджають їх виконанню та ухиляються від виплати відповідно до вимог статей 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 20.06.2010 року по 25.02.2011 року, незважаючи на законні рішення судів першої та апеляційної інстанції, та виконавчий лист від 01.06.2012 року по справі №2а-506/111, що виданий Голосіївським районним судом м. Києва, про суми боргу у розмірі 26815,87 грн;

- ухвалити постанову про стягнення з відповідача коштів, а саме: стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва належні нараховані та невиплачені кошти у сумі 26815,87 грн відповідно до постанови суду; зобов'язати Державну казначейську службу України виплатити з Державного бюджету України нараховані боржником кошти у сумі 26815,87 грн за рахунок коштів, передбачених для перерахування боржнику з Державного бюджету України, які не віднесені до захищених статей видатків та стягнути з Державного бюджету України нараховані боржником кошти у сумі 26815,87 грн; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва виплатити нараховані боржником кошти у суму 26815,87 грн за рахунок коштів, передбачених для перерахування боржнику з Державного бюджету України, які не віднесені до захищених статей видатків та стягнути їх з Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року заяву задоволено; визнано протиправною бездіяльність вчинену відповідачем на виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2011 року, стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва нараховану відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, суму заборгованості за період з 20.06.2010 року по 25.02.2011 року у розмірі 26815,87 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2011 року у справі №2а-506/11, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року, позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва задоволено, визнано протиправною відмову відповідача, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії згідно статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка повинна становити вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно зі статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленою частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 20 червня 2010 року по 25 лютого 2011 року з урахуванням здійснених виплат.

Згідно розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва від 31.08.2012 року №175436, позивачу на виконання рішення суду здійснено нарахування основної та додаткової пенсії.

Згідно довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії за період з 01.06.2010 року по 28.02.2011 року позивачу здійснено нарахування та перерахунок пенсії на підставі постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2011 року, проте не здійснено виплату вказаних сум у розмірі 26815,87 грн.

Також, те, що позивачу здійснено нарахування пенсії відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2011 року у справі №2а-506/11 за період з 20.06.2010 року по 25.02.2011 року у розмірі 26815,87 грн підтверджується надана ним довідка УПФУ у Голосіївському районі м. Києва від 19.02.2014 року №842.

Окрім цього, 07 травня 2014 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2а-506/11, що виданий Голосіївським районним судом м. Києва. Вказана постанова винесена державним виконавцем у зв'язку із скасуванням постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2013 року у справі №752/3496/13-а постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.12.2012 року.

Згідно положень статті 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу. Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Окремі ухвали, а також ухвали щодо накладення штрафу, постановлені відповідно до цієї статті, можуть бути оскаржені лише в апеляційному порядку.

Вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2011 року у справі №2а-506/11, позивач звернувся до суду з відповідною заявою в порядку частини дев'ятої статті 267 КАС України.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з боку відповідача наявна протиправна бездіяльність щодо виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2011 року, у зв'язку із чим дійшов висновку про стягнення суми заборгованості за період з 20.06.2010 року по 25.02.2011 року у розмірі 26815,87 грн.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини першої та другої статті 2 Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Відповідно до частини першої та другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець:

- здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

- надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

- розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання;

- заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

- роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Отже, у разі невиконання судового рішення у добровільному порядку, державні виконавці державної виконавчої служби здійснюють заходи, необхідні для своєчасного виконання рішення в повному обсязі, зазначені в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2014 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2а-506/11, що виданий Голосіївським районним судом м. Києва.

Будь - яких доказів щодо завершення виконавчого провадження позивачем та відповідачем суду не надані, що свідчить про його тривалість.

Колегія суддів вважає, що за наявністю відкритого виконавчого провадження державний виконавець може здійснити заходи, необхідні для своєчасного і повного виконання рішення.

Тому, без завершення виконавчого провадження задоволення заяви позивача може призвести до наявності двох судових рішень стосовно одного предмета спору.

Крім того, згідно матеріалів справи, з боку Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва відсутня протиправна бездіяльність щодо виконання Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2011 року, оскільки здійснено нарахування та перерахунок пенсії.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є порушення норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва задовольнити.

Скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 16.02.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Оксененко О.М.

Федотов І.В.