Справа № 818/2879/14
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 р.Справа № 818/2879/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Старостіна В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сальпарі" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.11.2014р. по справі № 818/2879/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сальпарі"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сальпарі", звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 30.05.2014 року: № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ), в тому числі за основним платежем 105334 грн., за штрафними санкціями 26333 грн. 50 коп.; № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток, в тому числі за основним платежем 111555 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 51998 грн. 50 коп.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.11.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сальпарі", не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.11.2014 р. та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що висновки відповідача щодо порушень податкового законодавства, зроблені в акті перевірки є необґрунтованими.

Відповідач подав до Харківського апеляційного адміністративного суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає вимоги позивача безпідставними, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що прийнята відповідно до норм діючого законодавства.

У відповідності до положень ст. 197 КАС України, зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 14 квітня по 07 травня 2014 року ДПІ у м. Сумах була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Сальпарі" з питань дотримання вимог податкового законодавства та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р..

За результатами перевірки складено акт №1740/2204/37053084/24 (т.1 а.с.25-73), яким зафіксовано порушення позивачем вимог Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 111555грн. та занижено податок на додану вартість в сумі 105334 грн.

Як вбачається з акту перевірки, у періоді, що перевірявся, ТОВ "Сальпарі" здійснювало реалізацію продукції м'яса птиці кінцевому споживачу, який не є платником цього податку, за цінами, які відрізняються від звичайних більше ніж на двадцять відсотків в бік зменшення, тобто дешевше від звичайних (середня ціна реалізації продукції у співставних умовах юридичним особам (платникам податку на прибуток, непов'язаним особам).

Для визначення звичайної ціни при реалізації м'яса птиці використана інформація щодо реалізації однакових видів продукції непов'язаним юридичним особам та кінцевому споживачу, який не є платником цього податку за період, що перевірявся.

Перевіркою встановлено відхилення договірних цін від звичайних при продажу м'яса птиці кінцевим споживачам згідно наданих для перевірки видаткових накладних, складає 20% в бік зменшення, тобто дешевше від звичайних.

При порівнянні реалізованої однорідної продукції за один звітний період (місяць) юридичним особам та кінцевим споживачам встановлено, що позивачем занижено дохід операційної діяльності (реалізації м'яса птиці) на суму 148 381,00 грн., в тому числі: за 2 квартал 2011 року на суму 2126 грн.; за ІІІ квартал 2012 року на суму 46597 грн.; за IV квартал 2012 року на суму 74 121 грн.; за І-ІІІ квартали 2013 року на суму 25537 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Сумах винесено податкові повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, в тому числі за основним платежем 105334 грн., за штрафними санкціями 26333грн. 50 коп. та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток, в тому числі за основним платежем 111555 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 51998 грн. 50 коп.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Сумській області від 5 серпня 2014 року та рішенням Міністерства доходів і зборів від 7 жовтня 2014 року вищевказані податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки дійшов до висновку, що оскаржувані рішення відповідача прийняті у відповідності до вимог діючого законодавства з урахуванням встановлених в ході перевірки фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.20 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (в редакції Закону України від 22.05.1997 р., далі по тексту - Закон) звичайна ціна товару (робіт, послуг) - це ціна, визначена сторонами договору. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склались на ринку ідентичних (а за їх відсутності-однорідних) товарів (робіт, послуг).

Згідно пп. 1.20.2. п.1.20 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов"язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою.

За приписами абз. 4 пп. 1.20.1 п. 1.20 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. Під час визначення ідентичності товарів беруться до уваги, зокрема, їх фізичні характеристики, які не впливають на їх якісні характеристики і не мають суттєвого значення для визначення ознак товару, якість і репутація на ринку, країна походження та виробник. Незначні відмінності в їх зовнішньому вигляді можуть не враховуватися.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в ході перевірки встановлено здійснення реалізації м'яса птиці кінцевому споживачу (не платнику даного податку).

Відповідно до пп.153.2.1 п.153.2 ст.153 Податкового кодексу України (по тексту - ПК України) оподаткування операцій із пов'язаними особами: дохід, отриманий платником податку від продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) пов'язаним особам, визначається відповідно до договірних цін, але не менших від звичайних цін на такі товари, роботи, послуги, що діяли на дату такого продажу, у разі, якщо договірна ціна на такі товари (роботи, послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (роботи, послуги).

Згідно пп.153.2.3 п.153.2 ст.153 Податкового кодексу України положення підпунктів 153.2.1 і 153.2.2 цього пункту поширюються також на операції з особами, які: не є платниками цього податку; сплачують податок за іншими ставками, ніж платник податку на прибуток.

Порядок визначення звичайної ціни починаючи з 01.01.2013 р. регламентовано статтею 39 ПК України.

Право визначення податкових зобов'язань з застосуванням принципів визначення звичайної ціни, чинним податковим законодавством визначалось як до 01.01.2013 року так і після 01.01.2013 року, різниця полягала лише в тому, що весь цей період, порядок визначення регламентувався п.1.20 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку приватних підприємств", підтвердженням чого є п.п.2 п.2 Розділу XIX Прикінцевих положень ПК України, а з 01.01.2013 року - статтею 39 ПК України, що регламентовано пунктом 8 розділу 10 "Перехідних положень".

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 ПК України, звичайна ціна на товари (роботи, послуги) збігається з договірною ціною, якщо інше не встановлено цим Кодексом і не доведено зворотне, в тому числі в результаті неможливості визначення звичайної ціни із застосуванням положень пунктів 39.3 - 39.4 цієї статті.

Пунктом 39.2 ст.39 ПК України закріплено, що визначення звичайної ціни у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснюється за одним з методів, вказаних в цьому пункті. Встановлюються такі методи визначення звичайної ціни: а) порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу); б) ціни перепродажу; в) "витрати плюс"; г) розподілення прибутку; ґ) чистого прибутку.

В пункті 39.4 статті 39 ПК України встановлено, що за методом порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу) застосовується ціна, яка визначається за ціною на ідентичні (а за їх відсутності - однорідні) товари (роботи, послуги), що реалізуються (придбаваються) не пов'язаній з продавцем (покупцем) особі за звичайних умов діяльності.

Для визначення звичайної ціни товару (роботи, послуги) згідно з методом порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у порівнянних умовах на відповідному ринку товарів (робіт, послуг).

Згідно пп. "а" п. 185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 ПК України.

При цьому постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно із загальним правилом визначення бази оподаткування, встановленим п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб"єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Аналізуючи наведені правові положення, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку ТОВ "Сальпарі" занижено доходи від операційної діяльності на суму 148381грн. та занижено податкові зобов'язання по ПДВ на загальну суму 29676 грн. по операціям з реалізації м'яса птиці кінцевому споживачу, за цінами, які відрізняються від звичайних більше ніж на двадцять відсотків в бік зменшення, тобто дешевше від звичайних.

Позивач безпідставно сформував собівартість придбаних та реалізованих товарів (послуг) на суму 373091 грн., у зв'язку з нереальністю здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ "Торгсервіс", з огляду на наступне.

Так, відповідно до підпункту 14.1.27. пункту 14.1. статті 14 ПК України витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до абз.1 п.139.1.9 ст.139 ПК України до витрат не включаються витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, між ТОВ "Сальпарі" і ТОВ "Торгсервіс" укладений договір поставки від 10.10.2011 року № 49, відповідно до умов якого його предметом є м'ясо птиці (надалі іменується - товар), поставляється у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у товаро-транспортних накладних або видаткових накладних, що виписуються на кожну партію товару. Якість товару, що поставляється повинна відповідати сертифікату якості, який видано виготовлювачем відповідного товару за встановленою формою. Кожна партія товару, що поставляється, повинна супроводжуватися копіями сертифікату якості та ветеринарним сертифікатом форми Ф-2. Поставка товару здійснюється відповідно до офіційних правил тлумачення торгових термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС (т. 2 а.с. 218-220).

Розрахунки за товар було проведено в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку ТОВ "Сальпарі" на рахунок ТОВ "Торгсервіс".

На підтвердження транспортування товару від ТОВ "Торгсервіс" м. Харків до ТОВ "Сальпарі" м. Суми були надані до перевірки товарно-транспортні накладні, оформлені з порушенням, а саме: відсутній номер подорожнього листа, не вказано код автопідприємства, не вказані, які супроводжувальні документи слідують із вантажем, не вказано вантажно-розвантажувальні операції, не вказана вартість транспортних послуг (т. 2228-229, 241-243).

В той же час, пунктом 11.1 "Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, визначено, що основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля, при цьому товарно-транспортна накладна визначена як єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Пунктом 11.3 Правил встановлено, що дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається.

Таким чином, товаротранспортні накладні є обов'язковим документом при транспортуванні товару.

Первинна транспортна документація відноситься до первинних документів, на основі яких ведеться бухгалтерський облік.

Судовим розглядом встановлено, що , документи, які були надані для перевірки, не дають можливості пов'язати дані операції з придбання продукції, її перевезення і використання у власній господарській діяльності, що свідчить про не підтвердження первинними документами, а саме товарно-транспортними накладними факту здійснення операцій з транспортування, відвантаження, приймання-передачі матеріалів між ТОВ "Сальпарі" від ТОВ "Торгсервіс".

Щодо завищення позивачем від'ємного значення об'єкту оподаткування за 2011 рік в сумі 88577 грн., суд першої інстанції правильно застосував відповідні норми матеріального та процесуального права та виходив з наступного.

Відповідно до п. 150.1 ст. 150 ПК України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення. Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

З акту перевірки вбачається, що у рядку 06.6 (06.5) Декларацій "Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний період або від'ємне значення об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року)" показників за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013 р. у загальній сумі 127654 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив відображення збитків 1 кварталу 2011 року.

Також встановлено завищення задекларованих ТОВ "Сальпарі" показників у рядку 06.6 (06.5) Декларацій "від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного періоду" за 2011 - 2013 рік на суму 99200 грн., в результаті ТОВ "Сальпарі" у 2011 році (основна декларація № 96788 від 26.04.11р. з урахувань уточнюючого розрахунку від 11.05.2012 року № 108958) декларувало об'єкт оподаткування (від'ємний) рядок 08 Декларації в сумі 28454 грн. Але до податкових декларацій за 2-4 квартал 2011 року у рядок 06.6 "Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного періоду" відображено 88902 грн., чим завищено рядок 06.6 за 2011 рік в сумі 60448 грн.

ТОВ "Сальпарі" завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування за 2-4 квартал 2011 року на суму 60448 грн.

За даними Декларації з податку на прибуток (ряд. 07) від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2011 рік становить 88577 грн.

В зв'язку із зменшенням суми витрат та враховуючи неправильно перенесене значення за 2011 рік, від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2011 рік дорівнює 0,0 грн.

За даними перевірки рядок 07 "Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності" за 2-4 квартал 2011 року становить 32859 грн.

За даними Декларації з податку на прибуток за 2012 рік "від'ємне значення об'єкту оподаткування попереднього звітного (податкового) року (від'ємне значення ряд. 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік)" ряд. 06.5 визначено в сумі 22144 грн., а за даними перевірки вона становить 0,0 грн.

За даними Декларації з податку на прибуток за 2013 рік "від'ємне значення об'єкту оподаткування попереднього звітного (податкового) року (від'ємне значення ряд. 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік)" ряд. 06.5 визначено в сумі 16608 грн., а за даними перевірки вона становить 0,0 грн.

Отже, в порушення вимог п.150.1 ст.150 ПК України, відповідачем встановлено завищення позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2011 - 2013 роки на суму 99200 грн., в тому числі за 2-4 квартал 2011 року в сумі 60448 грн., за 2012 рік в сумі 22144 грн., за 2013 рік в сумі 16608 грн.

З огляду на зазначені обставини справи та вимоги діючого податкового законодавства України, колегія суддів підтверджує висновки суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав та належних доказів на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 19.11.2014 року по справі № 818/2879/14 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сальпарі" залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.11.2014р. по справі № 818/2879/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Старостін В.В. Ральченко І.М.
.