Справа № 344/1222/13-а 2а/344/292/13
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Львів Справа № 876/9061/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу міського голови м. Івано-Франківська на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 травня 2013 року по справі № 344/1222/13-а за позовом міського голови м. Івано-Франківська до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Міський голова м. Івано-Франківська звернувся до суду із адміністративним позовом до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області), старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області Сапіжака І.І. щодо винесення постанови від 17 січня 2013 року ВП № 32834406 про накладення на нього штрафу в розмірі 340.00 грн. та скасувати вказану постанову.

Позовні вимоги обґрунтовував посиланням на те, що невиконання ним виконавчого листа у виконавчому провадженні ВП № 32834406 не може слугувати підставою для застосування штрафних санкцій, оскільки виконання згаданого виконавчого листа є неможливим з огляду на надані Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» міському голові повноваження та факт припинення юридичної особи - управління архітектури і містобудування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 травня 2013 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 травня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області Сапіжаком І.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 32834406 на підставі виконавчого листа від 03 травня 2012 року № 9, виданого Львівським апеляційним адміністративним судом, про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м. Івано-Франківська від 17 грудня 2007 року № 174-с, поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника начальника управління архітектури і містобудування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з 17 грудня 2007 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 137424.65 грн., боржником у якому визначено міського голову м. Івано-Франківська.

24 грудня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області Сапіжаком І.І. направлено міському голові м. Івано-Франківська вимогу, якою зобов'язано виконати вказане вище рішення суду та надати докази його виконання.

27 грудня 2012 року міський голова м. Івано-Франківська повідомив орган виконавчої служби про неможливість виконання рішення суду у зв'язку із тим, що управління архітектури і містобудування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, яке було відповідачем по даній справі, станом на 09 квітня 2012 року відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців є припиненим, що міський голова не наділений повноваженнями щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам самостійних управлінь, які мають власну бухгалтерію та керівника, який забезпечує виплату заробітної плати в межах фінансових призначень.

Враховуючи те, що міським головою м. Івано-Франківська рішення суду не виконано, 17 січня 2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області Сапіжаком І.І. винесена постанова ВП № 32834406 про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду у розмірі 340.00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження ВП № 32834406 відкрито на підставі виконавчого листа від 03 травня 2012 року № 9, виданого Львівським апеляційним адміністративним судом на виконання постанови суду, яка не скасована, відтак, підлягає виконанню визначеним в такому виконавчому листі боржником, що свідчить про правомірність дій щодо застосовування до позивача штрафних санкцій оскаржуваною постановою.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до частин 1 та 3 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання зазначених у статті 3 цього Закону рішень є обов'язковими для усіх органів, організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Положеннями статті 8 вищевказаного Закону встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Особливості виконання рішення про поновлення на роботі регламентовано статтею 76 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Згідно з статтею 89 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Враховуючи, що позивач, як боржник у виконавчому провадженні ВП № 32834406 не виконав судове рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області Сапіжака І.І. при винесенні постанови про накладення штрафу.

Також слід зазначити, що реалізація виконання судового рішення щодо поновлення незаконно звільненого працівника з посади та виплати йому середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу покладена на керівника (начальника) органу (установи, організації), а безпідставне зволікання з виконанням рішення суду щодо поновлення на роботі тягне за собою можливість притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які є відповідальними за такі дії.

Відповідно до статей 89, 90 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. За наявності ознак злочину в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу міського голови м. Івано-Франківська залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 травня 2013 року по справі № 344/1222/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський