Справа № 2-а-18568/09/0570
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/19999/11

№ К/9991/15707/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Блажівської Н.Є.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий скарабей»

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2011 року

у справі № 2-а-18568/09/0570

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий скарабей»

до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотий скарабей» (далі - ТОВ «Золотий скарабей»; позивач) звернулось до суду з позовом до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області (далі - Горлівська ОДПІ Донецької області; відповідач) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень № /0 від 23 жовтня 2009 року та № /0 від 23 жовтня 2009 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2011 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення № /0 від 23 жовтня 2009 року в частині визначення ТОВ «Золотий скарабей» суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 865 014,00 грн. (576 676,00 грн. - основний платіж, 288 338,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції). В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач та позивач оскаржили їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій Горлівською ОДПІ Донецької області касаційній скарзі, з посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, рішення суду апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

ТОВ «Золотий скарабей» у поданій касаційній скарзі, вказуючи на неправильне застосування судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2011 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у цій частині.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційні скарги слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Золотий скарабей» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 22 січня 2007 року по 30 червня 2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 22 січня 2007 року по 30 червня 2009 року, за результатами якої складено акт № 2922/23-3/34782450 від 14 жовтня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 23 жовтня 2009 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 47 031,00 грн. (31 354,00 грн. - основний платіж, 15 677,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції), та податкове повідомлення-рішення № /0 від 23 жовтня 2009 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 886 513,50 грн. (591 009,00 грн. - основний платіж, 295 504,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення товариством пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 334/94-ВР), підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7, пункту 10.2 статті 10 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з неправомірним віднесенням до складу валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість сум, сформованих при придбанні у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 автотранспортних послуг, непідтверджених належним чином оформленими первинними документами, які свідчать про придбання вказаних послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності позивача, протиправним включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних на його адресу Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна-Рибсервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика Меркурій», Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ град», Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком», в яких вказано недостовірні відомості щодо розташування юридичних осіб-постачальників, номерів їх свідоцтв платників податку на додану вартість, індивідуальних податкових номерів продавців та покупця, а також безпідставним віднесенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, непідтверджених податковими накладними.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Отже, за змістом наведених законодавчих норм транспортні послуги для віднесення їх вартості до складу валових витрат мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення відповідної господарської операції.

Згідно з пунктом 11.1 розділу 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Правила), основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Розділом 1 Правил визначено, що товарно-транспортною документацією є комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

А відтак, враховуючи ненадання позивачем товарно-транспортних накладних як обов'язкових первинних документів бухгалтерського обліку, які, відповідно, підтверджують реальність здійснення даного виду господарських операцій, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про законність прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення № /0 від 23 жовтня 2009 року слід визнати правильним.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідних операцій первинними документами.

А відтак, встановивши відсутність у позивача належним чином оформлених первинних документів на підтвердження реального характеру господарських операцій з придбання автотранспортних послуг у ФОП ОСОБА_3, суди першої та апеляційної інстанцій цілком обґрунтовано зазначили про неправомірність віднесення товариством до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 14 333,00 грн.

Доводи контролюючого органу про недійсність податкових накладних, виписаних на адресу позивача ТОВ «Україна-Рибсервіс», ТОВ «Кондитерська фабрика Меркурій», ТОВ «Київ град», ТОВ «Техноком», на переконання колегії суддів, також правильно відхилено попередніми судовими інстанціями, оскільки при оцінці відповідності заповнення податкових накладних вимогам чинного законодавства необхідно враховувати, що окремі недоліки в їх заповненні не тягнуть за собою втрату податковими накладними статусу належних податкових документів, якими вони є в силу підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР.

Податкові накладні є належними та підтверджують право покупця на податковий кредит і в тому разі, якщо заповнені з окремими недоліками, що зумовлені, зокрема, результатом описок чи механічних помилок, проте при цьому дають змогу ідентифікувати продавців, містять достатні дані про зміст господарських операцій, підтверджують фактичність здійснення таких операцій та інші обставини, що підлягають відображенню в податковому обліку.

Відтак неправильне (неточне) зазначення місцезнаходження продавців, номерів їх свідоцтв платників податку на додану вартість, індивідуальних податкових номерів постачальників та покупця в податкових накладних саме собою не призводить до неможливості ідентифікації змісту та обсягу господарських операцій, за умови належного заповнення, як у даному випадку, інших реквізитів податкових накладних та, відповідно, не тягне втрати ними статусу належних податкових документів.

Також, враховуючи долучення ТОВ «Золотий скарабей» до матеріалів справи належним чином оформлених податкових накладних, які підтверджують правомірність віднесення ним до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 487 957,00 грн., та відсутність зазначених податкових документів на час проведення перевірки з підстав їх вилучення Горлівським міським управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, слід погодитись з доводами судів про законність формування позивачем даних податкового обліку за розглядуваним епізодом.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2011 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий скарабей» відхилити, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Блажівська Н.Є.

Карась О.В.