Справа № 547/1536/14-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 р.Справа № 547/1536/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області на постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 22.12.2014р. по справі № 547/1536/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області ( далі - відповідач) про визнання дій, що виразилися у нсврахуванні при розрахунку її пенсії інших виплат, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок га виплату пенсії з врахуванням вказаних виплат.

Постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 22.12.2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Семенівському районі Полтавської області, що виразилися у неврахуванні при розрахунку пенсії ОСОБА_1 інших виплат, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування -неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Семенівському районі Полтавської області провести з 01 листопада 2014 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені внески - на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до довідки Державної фінансової інспекції в Полтавській області від 29.10.2014 року № 16-11-3-14/8405 з врахуванням раніше проведених виплат.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову змінити в частині терміну проведення перерахунку та виплати пенсії державного службовця.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги судом зроблено висновок, що відповідачем було призначено пенсію ОСОБА_1 без врахування інших виплат, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суд вважає що дії Управління Пенсійного фонду України у Семенівському районі Полтавської області, що виразилися у неврахуванні при розрахунку пенсії ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є неправомірними. Вимоги позивача про зобов'язання проводити і в подальшому перерахунок та виплати пенсії, встановленої Законом, не підлягають задоволенню, оскільки права позивача ще не порушенні.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 18.02.2008 року Управлінням Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області було призначено пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки Контрольно-ревізійного управління в Полтавській області від 12.02.2008 року № 11-14/771 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно вказаної довідки в графі «Інші виплати» не зазначена сума матеріальної допомоги па оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, з яких були нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Встановлено, що пенсія позивачу була призначена 18.02.2008 року без врахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, з яких були нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

31 жовтня 2014 року, позивач звернувся із заявою до УПФУ в Семенівському районі Полтавської області, в якій просила приєднати до її пенсійної справи уточнюючу довідку Державної фінансової інспекції в Полтавській області від 29.10.2014 року № 16-11-3-14/8405 про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» і здійснити розрахунок розміру пенсії з урахуванням «Інших виплат», на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до копії вказаної довідки Державної фінансової інспекції в Полтавській області від 29.10.2014 року № 16-11-3-14/8405 до графи «Інші виплати» включено суми допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, з яких були нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно листа УПФУ в Семенівському районі Полтавської області від 07.11.2014року №29/М-03 у перерахунку пенсії позивачу з урахуванням «Інших виплат» було відмовлено.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно до преамбули Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в У країні», цей закон гарантує ветеранам праці та громадянам похилого віку рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для повноцінного способу життя, а також у зв'язку з тим, що зазначений закон не встановлює обмежень для громадян похилого віку в залежності від посад, які вони займали до виходу на пенсію, суд дійшов висновку, що норма, викладена у статті 21 зазначеного закону, повинна застосовуватися також у разі призначення пенсій відповідно доЗакону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХП.

Також, одним із законів, що регулює відносини у сфері пенсійного забезпечення є Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», оскільки частина сьома статті 21 цього закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Законом України «Про державну службу», зокрема статтею 37 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року -страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону № 1166-VII від .27.03.2014р.).

Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Колегія суддів зазначає, що положеннями пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. При цьому пунктом п'ятим цієї ж постанови встановлено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на момент її звернення 31 жовтня 2014 року до відповідача, набула право на пенсію державного службовця, а тому виходячи із сум її заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на пенсію.

Відповідно до частини другої статті 33 цього ж Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно частини сьомої статті 33 Закону № 3723-ХІІ. державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, умови оплати праці державних службовців, розміри к посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз положень статті 33 Закону України «Про державну службу» дозволяє зробити висновок про те, що законодавець у тексті статті відокремив поняття «надбавки та доплати» від поняття «матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Однако, за визначенням статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески. Також, за визначенням статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії.

Із змісту статті 40 вказаного Закону видно, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини першої статті 244-2 КАС України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010р № 2747-ІУ) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до рішення Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 21-430/11 та висновках Верховного Суду України від 1 лютого 2013 року, викладених у рішеннях, зокрема у зазначеному рішенню, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було призначено пенсію ОСОБА_1 без врахування інших виплат, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та вважає що дії Управління Пенсійного фонду України у Семенівському районі Полтавської області, що виразилися у неврахуванні при розрахунку пенсії ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є неправомірними.

Також, колегія суддів зазначає, що вимоги позивача про зобов'язання проводити і в подальшому перерахунок та виплати пенсії, встановленої Законом, не підлягають задоволенню, оскільки права позивачки ще не порушенні. Така вимога не підлягає задоволенню у зва»язку з тим, що суд не має права зобов'язувати відповідача на майбутнє вчиняти якісь дії.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційних скарг є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 22.12.2014р. по справі № 547/1536/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калитка О.М.