Справа № 826/17685/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
10 лютого 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Булаєвої М.І., Дмитрієва А.А., Кошеля М.М., розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту наказу, -
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.
Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, почснення представників осіб, що з`явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України Міністерства оборони України від 19 грудня 2007 року № 570 призначено у Військово-Морські Сили Збройних Сил України полковника юстиції Школяра В`ячеслава Івановича, помічника Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України - начальником юридичного відділу цього ж командування, ВОС -8503002.
Пунктом 4 наказу Міністерства оборони України від 08 вересня 2014 року № 629 за порушення вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 3.5, 3.7 Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом міністра оборони України від 14 грудня 2007 року № 686, посадової інструкції заступника начальника юридичної служби командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо забезпечення належного захисту законних інтересів командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та недопущення заподіяння збитків та майнових втрат державі, враховуючи частину 2 статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, попереджено полковника юстиції ОСОБА_1 про неповну службову відповідність.
Зазначений наказ винесений на підставі висновків службового розслідування від 09 серпня 2014 року.
Позивач, не погоджуючись із висновками службового розслідування та прийнятим на його підставі наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, подав позов до суду.
Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на те, що в даному випадку відсутні докази встановлення вини військовослужбовця - ОСОБА_1 . Відтак, застосування до останнього дисциплінарного стягнення є протиправним.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з наказом Міністерства оборони України від 01 липня 2014 року № 431 "Про призначення службового розслідування" Головним управлінням Військової служби правопорядку Збройних Сил України проведено службове розслідування з метою встановлення причин та умов неналежного представництва інтересів військової частини НОМЕР_1 під час розгляду судової справи № 919/1381/13 щодо сплати заборгованості за виконані роботи з модернізації підводного човна "Запоріжжя", та встановлення ступеня вини посадових осіб.
В ході проведення службового розслідування встановлені наступні обставини.
Міністерством оборони України в особі Головнокомандувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_1 , який діяв на підставі Довіреності Міністра оборони України від 18 травня 2000 року № 148/464, з Державним підприємством "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець", був укладений договір від 23 вересня 2001 року № 15-2001 про виконання робіт з модернізації великого підводного човна "Запоріжжя".
Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 05 квітня 2013 року № 243 утворена комісія з приймання виконаних робіт з модернізації та модернізаційних робіт великого підводного човна "Запоріжжя".
За результатами роботи комісії був складений приймально-здавальний акт від 14 травня 2013 року № 641 АБ.МОУ.130514 з приймання виконаних робіт з модернізації та модернізаційних робіт великого підводного човна "Запоріжжя", який затверджений Міністром оборони України.
Відповідно до акту від 14 травня 2013 року, комісія дійшла висновку, що роботи за договором від 23 вересня 2001 року № 15-2001 виконані. За даними Міністерства оборони України вартість виконаних робіт складає 23 534 202,42 грн., яку було сплачено Державному підприємству "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець" у повному обсязі. Але за даними Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець" вартість виконаних робіт складає 26 343 514,11 грн.
З огляду на таку обставину, комісією запропоновано подальше врегулювання розбіжностей стосовно вартості виконаних робіт шляхом звернення до суду..
13 листопада 2013 року Державне підприємство "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець'' звернулось до Господарського суду м. Севастополя з позовом до Міністерства оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 3 153 553,85 грн., з яких: сума вартості наданих послуг - 3 047 452,27 грн. та 106 101,58 грн. - збитки.
Ухвалою Господарського суду м. Севастополя від 02 грудня 2013 року позовну заяву Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 919/1381/13. Судове засідання відбулось 12 грудня 2013 року.
Помічник командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з правової роботи - начальник юридичної служби підполковник юстиції Залюбовський Л.В., доручив тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника юридичної служби командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України полковнику юстиції Школяру В`ячеславу Івановичу представляти інтереси військової частини НОМЕР_1 під час розгляду судової справи № 919/1381/13, про що доповів командувачу Військово-Морських Сил Збройних Сил України адміралу ОСОБА_2 .
Як встановлено під час службового розс лідування, представник військової частини НОМЕР_1 полковник юстиції Школяр В.І., в порушення вимог пункту 3.7 Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14 грудня 2007 року № 686, відзив на позовну заяву Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець" до суду не надав.
Водночас у судовому засіданні 12 грудня 2013 року представник військової частини НОМЕР_1 полковник юстиції Школяр В.І. заявив клопотання про припинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору. Суд, розглянувши зазначене клопотання, зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для його задоволення, при цьому зробивши висновок, що відповідачем є саме військова частина НОМЕР_1 .
При цьому, Комісією встановлено, що в рішенні Господарського суду м. Севастополя від 27 січня 2014 року у справі № 919/1381/13 не зазначено, що представником військової частини НОМЕР_1 полковником юстиції Школярем В.І., було зроблено будь-яке заперечення по суті спору під час представництва у суді першої інстанції.
Згідно з матеріалами справи, рішенням Господарського суд м. Севастополя від 27 січня 2014 року у справі № 919/1381/13 вирішено стягнути на користь Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець" з військової частини НОМЕР_1 вартість наданих послуг в сумі 3 047 452,27 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням Господарського суду м. Севастополя від 27 січня 2014 року у справі № 919/1381/13, командуванням військової частини НОМЕР_1 до Севастопольського апеляційного господарського суду 07 лютого 2014 року подано апеляційну скаргу № 154/11/1-359, яку підписав полковник юстиції ОСОБА_1 ,, який діяв на підставі довіреності командира військової частини НОМЕР_1 від 30 грудня 2013 року № 98.
Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23 травня 2014 року рішення Господарського суду м. Севастополя від 27 січня 2014 року у справі № 919/1381/13 залишено без змін, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - без задоволення.
Як вбачається з копії рішення Господарського суду м. Севастополя від 27 січня 2014 року у справі № 919/1381/13 та апеляційної скарги від 07 лютого 2014 року № 154/11/1-359, представником військової частини НОМЕР_1 полковником юстиції Школярем В.І., під час здійснення позовної роботи, насамперед, щодо стягнення заявленої в позовній заяві Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець" суми вартості наданих послуг (3 047 452,27 грн.), не надано заперечень (пояснень) по суті позову, що не відповідає позиції, зафіксованій в акті від 14 травня 2013 року № 641АБ.МОУ.130514 та є порушенням положень пункту 3.5 Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14 грудня 2007 року № 686, а також посадової інструкції заступника начальника юридичної служби командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо забезпечення належного захисту законних інтересів командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та недопущення заподіяння збитків та майнових втрат державі. Тобто представництво інтересів військової частини НОМЕР_1 було зведено лише до заміни первісного відповідача (військова частина НОМЕР_1 ) належним відповідачем - Міністерством оборони України.
Комісія також зауважила, що військова частина не має своїх оборотних коштів та є бюджетною установою, яка існує та здійснює свою діяльність у системі головного розпорядника бюджетних коштів, а також є складовою частиною військового формування, яке управляється та фінансується Міністерством оборони України.
Відповідно до пункту 1.9 Положення з бухгалтерського обліку в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21 червня 2007 року № 363, обсяги коштів Державного бюджету України, виділені на утримання військової частини, передбачаються в кошторисі, що є складовою частиною кошторису Міністерства оборони України і затверджуються відповідною фінансовою службою, яка забезпечує дану військову частину. Утримання військової частини здійснюється за рахунок коштів загального та спеціального фондів Державного бюджету України.
Як вбачається з пункту 3.5 Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14 грудня 2007 року № 686, позовна робота - це система заходів, що вживаються керівним складом та іншими посадовими і службовими особами військових частин для організації вирішення в судовому порядку спірних правовідносин, забезпечення належного представництва інтересів військових частин під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, недопущення заподіяння збитків та майнових втрат державі.
В акті службового розслідування встановлено, що позовна робота, яку проводив полковник юстиції ОСОБА_1 у справі № 919/1381/13, не тільки не сприяла недопущенню майнових втрат державі, а навпаки створила передумови до їх заподіяння.
Зазначене, як слідує з Акта службового розслідування, стало можливим унаслідок порушення вимог Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14 грудня 2007 року № 686 у частині неналежної організації представництва інтересів держави з боку колишнього командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 та у частині неналежного безпосереднього представництва інтересів держави тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника юридичної служби командування Військово- Морських Сил Збройних Сил України, на той час полковником юстиції Школярем В.І., як безпосереднім представником у судовій справі № 919/1381/13».
З урахування наведених висновків, відповідачем прийнято спірний наказ, пунктом 4 якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 3.5, 3.7 Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом міністра оборони України від 14 грудня 2007 року № 686, посадової інструкції заступника начальника юридичної служби командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо забезпечення належного захисту законних інтересів командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
Щодо правомірності накладення дисциплінарного стягнення за дії ОСОБА_1 під час здійснення представництва в суді, та як встановлено судом, неналежного захисту інтересів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Наказом міністра оборони України від 14 грудня 2007 року № 686 затверджено Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів (далі Інструкція).
Згідно з пунктами 3.5 та 3.7 Інструкції позовна робота - це система заходів, що вживаються керівним складом та іншими посадовими і службовими особами військових частин для організації вирішення в судовому порядку спірних правовідносин, забезпечення належного представництва інтересів військових частин під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, недопущення заподіяння збитків та майнових втрат державі.
До позовної роботи належить: підготовка, збір, одержання та складання документів, необхідних для пред`явлення і розгляду позовів; підготовка позовів; підготовка відповідей (заперечень, відзивів) на позови та апеляційних (касаційних) скарг на рішення, ухвали, постанови судів загальної юрисдикції; захист інтересів військових частин під час розгляду спорів у судах загальної юрисдикції; здійснення організаційно-технічних заходів (реєстрація, облік, зберігання та відправка претензійно-позовних матеріалів); забезпечення контролю за позовним провадженням; розгляд, аналіз та узагальнення результатів позовної роботи; підготовка висновків та пропозицій щодо поліпшення позовної роботи.
Позовна робота здійснюється юридичною службою (юрисконсультом) військової частини за участю фінансової (фінансово-економічної служби) та відповідальних підрозділів.
У разі відсутності у військовій частині юридичної служби (юрисконсульта) позовна робота здійснюється визначеною наказом командира військової частини посадовою службовою) особою.
Фінансова (фінансово-економічна) служба військової частини відповідно до стверджених у кошторисі військової частини асигнувань на ці цілі забезпечує своєчасну сплату іержавного мита за подання позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг та інших, пов`язаних і ними витрат, а також надає до юридичної служби (юрисконсульту) відповідні документи, що йдтверджують сплату державного мита.
У разі відсутності у військовій частині асигнувань на сплату державного мита та інших, юв`язаних з ними витрат, начальник фінансової (фінансово-економічної) служби в становленому порядку негайно запитує необхідні кошти від забезпечувального фінансового іргану.
Начальник фінансової (фінансово-економічної) служби військової частини несе персональну відповідальність за своєчасність сплати державного мита та надання документів, що підтверджують сплату державного мита, до юридичної служби (юрисконсульту).
За відсутності у військовій частині юридичної служби (юрисконсульта) ведення Журналу обліку позовних заяв, пред`явлених військовою частиною (додаток 7 до Інструкції), Журналу обліку позовних заяв, пред`явлених до військової частини (додаток 8 до Інструкції) покладається на структурний підрозділ, визначений командиром військової частини.
Позовні заяви, отримані військовою частиною, після їх реєстрації в Журналі реєстрації вхідних документів (додаток 15 до наказу Міністра оборони України від 11 листопада 1998 року № 400 «Про затвердження Інструкції з діловодства у Збройних Силах України» (зі змінами) (далі - журнал реєстрації вхідних документів), негайно подаються командиру військової частини, який невідкладно організовує роботу щодо захисту інтересів військової частини.
Після розгляду командиром військової частини позовна заява невідкладно передається до юридичної служби (юрисконсульту), яка обліковує її в Журналі обліку позовних заяв, пред`явлених до військової частини (додаток 8 до Інструкції), та забезпечує збереження шляхом підшивання до відповідної справи.
Юридична служба (юрисконсульт) військової частини за участю відповідальних підрозділів та фінансової (фінансово-економічної) служби готує письмовий відзив (заперечення) стосовно позовних вимог.
За необхідності, юридична служба (юрисконсульт) військової частини готує та подає зустрічний позов у порядку, встановленому підрозділом 3.6 цієї Інструкції. Відзив на позовну заяву після його візування керівниками відповідального підрозділу, фінансово-економічної та юридичної служб підписується командиром військової частини або посадовою (службовою) особою, уповноваженою на здійснення таких дій відповідною довіреністю.
Після підписання відзив на позовну заяву реєструється в журналі реєстрації вихідних документів та обліковується юридичною службою (юрисконсультом) у Журналі обліку позовних заяв, пред`явлених до військової частини (додаток 8 до Інструкції).
Відзив обліковується юридичною службою (юрисконсультом) у Журналі обліку позовних заяв, пред`явлених до військової частини (додаток 8 до Інструкції).
Рішення про визнання позову, а також про укладення мирової угоди приймається командиром військової частини виключно після отримання письмової згоди керівника структурного підрозділу Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, визначеного відповідальним за бюджетну програму, за якою передбачено стягнення коштів (його правонаступника), або заступника Міністра оборони України (згідно з розподілом функціональних повноважень).

Яв вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі № 919/1381/13 було Державне підприємство «Центральне конструкторське бюро «Чорноморець», а відповідачем Міністерство оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 проти позову заперечувалося протягом всього провадження, що підтверджується письмовим клопотанням військової частини НОМЕР_1 від 12 грудня 2013 року про припинення провадження у справі № 919/1381/13 у зв`язку з відсутністю предмету спору, що підтверджується вхідною відміткою Господарського суду міста Севастополя від 12 грудня 2013 року за № 14821/13 та протоколом судового засідання від 12 грудня 2013 року; письмовим клопотання військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2013 року № 154/11/1-4075 про заміну первісного відповідача належним відповідачем у господарській справі № 919/1381/13, що підтверджується вхідною відміткою Господарського суду міста Севастополя від 18 грудня 2013 року за № 15104/13 та протоколом судового засідання у справі № 919/1381/13 від 12 грудня 2013 року; відзивом військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2013 року за № 154/11/1-4073 на позовну заяву, що підтверджується реєстрацією Господарського суду міста Севастополя від 10 січня 2014 року за № 208/4 та протоколом судового засідання у справі № 919/1381/13 від 10 січня 2014 року.

Водночас військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Севастополя від 27 січня 2014 року у справі № 919/1381/13 у встановлені строки, що підтверджується і відповідачем в оскаржуваному наказі.

Згідно з матеріалами справи, в акті службового розслідування зазначено, що відзив на позовну заяву Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Чорноморець" до суду не був поданий, однак, такі висновки спростовуються матеріалами справи та наведеними обставинами.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що необґрунтованими є доводи Міністерства оборони України про те, що в рішенні Господарського суду м. Севастополя від 27 січня 2014 року у справі № 919/1381/13 не зазначено, що представником військової частини НОМЕР_1 полковником юстиції Школярем В.І. було зроблено будь-яке заперечення по суті спору під час представництва у суді першої інстанції, оскільки матеріали справи місять копію відзиву Військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву Державного підприємства «Центральне конструкторське бюро «Чорноморець», яка подана до господарського суду міста Севастополь 10 січня 2014 року (відповідно до відмітки вхідної кореспонденції суду) за змістом яких вбачається, що представник відповідача міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 у справі № 919/1381/13 заперечує проти позовних вимог, наводить доводи на підтвердження заперечень та просить суд відмовити у задоволенні позову Державного підприємства «Центральне конструкторське бюро «Чорноморець».

Окрім того, дійсно, необґрунтованими є посилання відповідача, що ОСОБА_1 представляв інтереси лише Військової частини НОМЕР_1 , оскільки як свідчать журнали судових засідань від 1 грудня 2013 року та 10 січня 2014 року ОСОБА_1 представляв інтереси Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 . При цьому, матеріали справи не містять доказів видання позивачеві довіреності від Міністерства оборони України.

Також, відповідачем надано копію довіреності Міністерства оборони України від 10 грудня 2012 року № 220/926/д на ім`я ОСОБА_1 на представлення інтересів Міністерства оборони України у судах, в тому числі господарських. Разом з тим, докази отримання зазначено довіреності позивачем відсутні в матеріалах справи.

Як встановлено судом, що зазначена довіреність чинна до 31 грудня 2013 року, разом з тим, рішення Господарського суду міста Севастополя у справі № 919/1381/13 приймалось у 2014 році.

Водночас варто зауважити, що з пояснень ОСОБА_3 - помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з правової роботи начальника юридичної служби 10 липня 2014 року, слідує, що станом на день прийняття рішення Господарським судом міста Севастополя рішення у справі № 919/1381/13 до Командування ВМС ЗС України від Департаменту правового забезпечення не надходило Довіреностей на представництво інтересів Міністерства оборони України на 2014 рік, зокрема і на ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу судового засідання від 12 грудня 2013 року, позивачем представлялись інтереси Міністерства оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 ,. Проте, у 2014 році у позивача були відсутні повноваження на представлення інтересів Міністерства оборони України за відсутності довіреності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені докази встановлюють відсутність як правопорушення так і обставин, якими відповідач обґрунтовує накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Суть службової дисципліни, права та обов`язки посадових осіб збройних сил України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників, начальників щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, визначено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 4 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статей 83-84 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (стаття 85 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»).

Статтею 86 цього Закону встановлено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні докази встановлення вини військовослужбовця - ОСОБА_1 . Відтак, застосування до останнього дисциплінарного стягнення є протиправним.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160,195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлений 16.02.2015 року.

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.