Справа № 806/8212/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/800/39531/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівЗайця В. С.,
Єрьоміна А. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року у справі за позовом Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування пункту вимоги,

встановив:

Коростишівська районна державна адміністрація Житомирської області звернулась з позовом до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування пункту п. 4 вимоги від 24 жовтня 2013 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в яких просив їх скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

В запереченнях на скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що Державною фінансовою інспекцією у Житомирській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Коростишівської районної державної адміністрації за період з 01 січня 2010 року по 01 червня 2013 року.

За наслідками ревізії складено акт № 64-09/58 від 16 вересня 2013 року, яким встановлено, що Коростишівськю РДА укладено ряд договорів оренди земельних ділянок і водних об'єктів. Проте у порушення вимог чинного законодавства місцевими бюджетами недоотримано орендної плати за договорами оренди на загальну суму 1 265 021 грн. 00 коп.

На підставі вказаного акту відповідачем винесено вимогу № 64-17/1281 від 24 жовтня 2013 року про усунення виявлених ревізією порушень, зокрема в частині зобов'язання провести з орендарями претензійно-позовну роботу щодо сплати до бюджету орендної плати, у загальній сумі 1 265 021 грн 00 коп., та надати підтверджуючі документи щодо сплати орендарями недоотриманої бюджетом сільської ради орендної плати за землю відповідно до умов укладених договорів оренди землі.

Не погоджуючись з вимогою відповідача, позивач заявив цей позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про достатності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками судів, виходячи з такого.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу» (в редакції на час ухвалення судового рішення) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для підтвердження виявлених в ході операційного аудиту фактів порушення законодавства та належного їх документування контролюючий орган забезпечує проведення ревізії відповідно до Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550.

Пунктом 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному підприємству завдано шкоду, управління ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку встановлено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно із статтею 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту вказаних положень законодавства вбачається, що відповідач здійснює фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Відповідний контроль здійснюється шляхом проведення ревізії. У випадку встановлення порушень законодавства відповідач має право пред'являти письмову вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства. Зміст вимоги відповідача повинен узгоджуватися з приписами чинного законодавства, що, зокрема, означає те, що вимога повинна містити вичерпну вказівку підконтрольному суб'єкту щодо вчинення дій, які відповідно до норм законодавства будуть направлені на усунення порушених вимог закону.

Дослідивши пункт 4 вимоги № 210-11/878 від 24 жовтня 2013 року, колегія суддів прийшла до висновку, що він прийнятий з порушенням вимог законодавства.

Так, зміст пред'явленої позивачу вимоги вказує на те, що відповідач зобов'язує позивача вжити заходів щодо повернення коштів шляхом проведення претензійно-позовної роботи.

Між тим, відповідач не вказує на те, якою нормою закону (підзаконного акту) передбачено відновлення порушених вимог законодавства саме в такий спосіб, як і не зазначає норму закону, яка надає йому повноваження вимагати від підконтрольних суб'єктів вчинити будь-які дії, що стосуються інших суб'єктів господарювання.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відшкодування збитків, завданих державі, тобто фактично захист права держави, порушеного діями об'єкта контролю, може відбуватись лише в порядку позовного провадження, під час якого суд перевіряє і оцінює всі обставини, необхідні для встановлення наявності підстав для стягнення збитків.

Таким чином, про виявлені під час ревізії збитків фінансова інспекція зобов'язана зазначити про це в акті перевірки, однак ці збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом зобов'язання сторони забезпечити стягнення чи повернення коштів у вимозі.

За висновком колегії суддів, виявлені в ході ревізії збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Крім того, відповідач не враховує, що результат проведення претензійно-позовної роботи не може бути відомий заздалегідь, тобто вчинення таких дій не обов'язково призведе до усунення порушення.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів, що пункт 4 вимоги не узгоджується з приписами законодавства України у повному обсязі.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: