Справа № 341/2216/13-а (6а/341/19/13)
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2015 р. м. Київ К/800/39404/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області про стягнення недоплаченої щомісячної допомоги до пенсії Дитині війни, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася в суд із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, шляхом стягнення з управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області недоплаченої суми підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 08 червня 2010 року по 31 серпня 2013 року відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2013 року заяву задоволено: змінено спосіб виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року в частині зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на користь позивача, починаючи з 08.06.2010 року із врахуванням ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум на стягнення з Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області на користь позивача підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, із врахуванням ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 08.06.2010 року по 31.08.2013 року в розмірі 7 250,30 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким заяву задоволено частково: змінено спосіб виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 року в адміністративній справі за позовом позивача до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області про нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 08.06.2010 року, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на стягнення 1117, 50 грн. за період з 08.06.2010 року по 31.12.2010 року. В решті в задоволенні поданої заяви відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позивних вимог.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на користь позивача з 08.06.2010 року із врахуванням ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

В серпні 2013 року позивач звернулась із заявою, в якій просила винести ухвалу про зміну способу і порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року та стягнути з боржника на її користь 7250,30 грн.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України висновок суддів першої та апеляційної інстанцій щодо зміни способу виконання судового рішення про нарахування та виплату підвищення до пенсії на стягнення 7250, 30 грн. вважає помилковим, виходячи з такого.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 13 грудня 2011 року задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4, у тому числі й стосовно зобов'язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Тобто, колегія суддів зазначає, що зобов'язання, покладені на відповідача судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин, заявник просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Отже, суди попередніх інстанцій, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернули увагу та не врахували відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною 1 ст. 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З змісту касаційної скарги вбачається, що виконання постанови суду апеляційної інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що "захист порушеного права у судовому рішенні" і "спосіб виконання судового рішення" не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції.

Цього також не врахував суд апеляційної інстанції під час перегляду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Статтею 229 КАС України надано право суду касаційної інстанції скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи судом апеляційної інстанції встановлено повно та правильно, але неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, відповідно до повноважень, наданих статтею 229 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 231, 254, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області про стягнення недоплаченої щомісячної допомоги до пенсії Дитині війни - в і д м о в и т и.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)