Справа № 824/2010/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/800/7768/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року у справі № 824/2010/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.09.2013 року №53/13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в розмірі 11470,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на момент вчинення позивачем правопорушення, а саме закінчення будівництва адміністративної будівлі, був чинний Закон України "Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування", відповідно до положень якого відповідальність застосовувалась лише за правопорушення, вчинені на той час підприємствами, їх об'єднаннями, установами та організаціями, а не фізичними особами-підприємцями, у зв'язку з чим постанова від 19.09.2013 року №53/13 про накладення штрафу незаконно винесена відповідачем на підставі Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", який на час вчинення правопорушення не передбачав притягнення до відповідальності фізичних осіб-підприємців за такі порушення.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, на підставі поданої позивачем декларації про готовність об'єкта до експлуатації (адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 в м. Герца, Чернівецької області), заяви про прийняття в експлуатацію об'єкта від 11.09.2013 року та наказу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області від 13.09.2013 року №922-п "Про проведення позапланових перевірок" проведено позапланову перевірку щодо дотримання позивачем вимог містобудівного законодавства при будівництві адміністративної будівлі за вказаною адресою.

Згідно з актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 18.09.2013 року за результатами перевірки встановлено, що будівництво адміністративної будівлі здійснено без дозволу на виконання на виконання будівельних робіт у період з 2008 року по лютий 2011 року, чим порушено вимоги частини першої статті 29 Закону України "Про планування і забудову територій", який діяв на момент вчинення правопорушення, пункт 2 частини першої статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Крім того, перевіркою встановлено, що згідно з технічним паспортом об'єкта, виданим Герцієвською філією Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації 30.06.2011 року, об'єкт збудовано у період з 2008 року по лютий 2011 року, будівельні роботи виконано забудовником господарським способом, в наявності є договір оренди земельної ділянки серії ВЕК №678871 від 16.05.2007 року, будівництво закінчено.

Факт самовільного будівництва позивач визнав, заперечень не мав, про що вказано в акті від 18.09.2013 року.

Того ж дня складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в якому, зокрема, зазначено про відмову від надання позивачем пояснень.

Відповідно до постанови відповідача №53/13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.09.2013 року визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено на нього штраф у сумі 11470,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що вимоги позивача не обґрунтовані, не відповідають обставинам справи та наявним матеріалам.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

У відповідності до пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, підставою для проведення позапланових перевірок є, в тому числі, необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" від 14.10.1994 року в редакції Закону України від 22.12.2011 року, що набрав чинності 19.01.2012 року встановлено відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Пунктом 2 частини другої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" визначено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання або будівництво індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, закінчене у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року без дозволу на виконання будівельних робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Як зазначено судами попередні інстанцій, будівництво адміністративної будівлі без дозволу на виконання будівельних робіт було проведено позивачем у період з 2008 року по лютий 2011 року, про що зазначено в акті від 18.09.2013 року та підтверджувалось представником позивача, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем правильно було притягнуто позивача до відповідальності саме на підставі пункту 2 частини другої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", діючого на час виявлення правопорушення контролюючим органом під час проведення позапланової перевірки.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)