Справа № 607/15106/14-ц
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2014-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року Справа №607/15106/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Черніцької І.М.

при секретарі Паюку М.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника УПФ - Світика О.М.,

представника ДВС -Геличак О.М.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області, третя особа - Управління пенсійного фонду України в Тернопільському районі про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2013 року у зв'язку з фактичним виконання виконавчого документа.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що постановою Тернопільського міськрайонного суду зобов'язано УПФ в Тернопільському районі здійснити нарахування та виплату йому підвищення до пенсії відповідно до вимог п. г ст. 77 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення". 27 червня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі вимог п. 8 ст. ЗУ "Про виконавче провадження" у зв'язку з фактичним виконання рішення суду в повному обсязі. Про вказану постанову він дізнався 28.08.2014 року, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, такою, що винесення з порушенням вимог закону, оскільки по даний час постанова суду не виконана та будь-яких коштів йому не виплачено.

Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити

У ході судового розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи було залучено Управління пенсійного фонду України в Тернопільському районі.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, зіславшись на доводи викладені у позові.

Представник ДВС позов не визнав та суду пояснив, що підставою для винесення оскаржуваної постанови був лист УПФ за № 2091/04 від 26.06.2013 року про виконання постанови суду в межах компетенції.

Представник УПФ суду пояснив, що постановою Тернопільського міськрайонного суду зобов'язано УПФ здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача відповідно до вимог п. г ст. 77 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком. УПФ вказану постанову виконало лише в частині нарахування таких виплат. У зв'язку з відсутність фінансування з державного бюджету вказані кошти позивачу не виплачені.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайоного суду від 2012 року задоволено позов ОСОБА_1 та зобов'язано УПФ в Тернопільському районі здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача відповідно до вимог п. г ст. 77 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком встановленої ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" починаючи з 17 квітня 2012 року до втрати права на таке підвищення, з урахуванням виплачених сум.

Вказана постанова набрала законної сили 21 березня 2013 року.

07 червня 2013 року на підставі даної постанови видано виконавчий лист.

12 червня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа № 1915/15178/2012 від 07.06.2013 року.

Листом за №2091/04 від 26.06.2013 року УПФ в Тернопільському районі повідомило відділ примусового виконання, про те, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2013 року виконано в межах компетенції УПФ в Тернопільському районі.

27 червня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження. Вказано, що відповідно до повідомлення УПФ від 26.06.2013 року за № 2091/04 рішення суду виконано в межах компетенції.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень Конституції України та Закону України " Про виконавче провадження", в тому числі ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів /посадових осіб/ це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів /посадових осіб/, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами ст. 12 даного Закону сторони виконавчого провадження мають право, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, в порядку, передбаченому законом.

З аналізу ст.181 КАС України, яка регулює порядок розгляду судами позовних заяв з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби вбачається, що до компетенції адміністративних судів відносяться справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби щодо виконання рішень в адміністративних справах, інших органів чи посадових осіб, що можуть виконуватися примусово, для яких не встановлено іншого порядку судового оскарження. Звернутися до адміністративного суду із позовною заявою мають право учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, що ОСОБА_1 дізнався про оскаржувану постанову 28.08.2014 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується його заявою про ознайомлення, наявною у матеріалах виконавчого провадження.

04 вересня 2014 року тобто у межах десятиденного строку позивач подав до суду позов про оскарження дій ДВС. В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, які підтверджуються надіслання та отримання позивачем копії оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду встановлений ст. 181 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

В силу вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Встановлено та визнано представником УПФ, що постанова суду про здійснення нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії по даний час не виконана в повному обсязі та будь-які кошти позивачу згідно виконавчого документа не виплачені.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, вважаю, що підстав для закінчення виконавчого провадження у державного виконавця не було, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання дій неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2013 року.

Посилання ДВС на лист УПФ в Тернопільському районі за №2091/04 від 26.06.2013 року є безпідставним, оскільки даний лист не свідчить про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Крім того, представник УПФ не заперечив факт не виконання рішення суду в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано суду будь-яких доказів на підтвердження факту правомірності оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. 11, 71, 86, 158, 162, 163, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області, третя особа - Управління пенсійного фонду України в Тернопільському районі про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про закінчення виконавчого провадження № 38389213 від 27.06.2013 року з приводу виконання виконавчого листа № 1915/15178/2012 від 07.06.2013 року.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня отримання постанови.

Головуюча-підпис:

Копія вірна

Суддя І.М. Черніцька