Справа № 2а-0370/373/12
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Справа № 62018/12/9014

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Любомльському районі Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року у справі за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Любомльському районі Волинської області до Любомльської міжрайонної державної фінансової інспекції у Волинській області про визнання протиправним та скасування абзацу 2 п.3 вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 року позивач - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Любомльському районі Волинської області звернулося до суду з позовом до Любомльської міжрайонної державної фінансової інспекції у Волинській області, в якому, із урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати неправомірною та скасувати абзац 2 п.3 вимоги № 930-27/1247 від 30.12.2011 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки проведеною відповідачем ревізією Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Любомльському районі Волинської області було встановлено, що в порушення пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» внаслідок невірного визначення базового місяця при нарахуванні індексації зазначених виплат та недотримання порядку проведення індексації протягом ревізійного періоду зайво нараховано та виплачено індексації 1 потерпілій особі на суму 112,62 грн. та недораховано щомісячних страхових виплат 7 потерпілим особам на суму 4113,26 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачу правомірно було пред'явлено вимогу № 930-27/1247 від 30.12.2011 року «Про усунення порушень законодавства з питань дотримання фінансово-бюджетної дисципліни», якою зобов'язано позивача відшкодувати незаконні видатки.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесеною із неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для вирішення справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Любомльському районі Волинської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновки, викладені Контрольно-ревізійного відділу в Любомльському та Шацькому районах Волинської області у вимозі, частково не відповідають дійсності, оскільки при проведенні індексації страхових виплат відділення керувалось листами Міністерства праці та соціальної політики України, в яких було рекомендовано, як виняток, визначити березень 2008 року та березень 2009 року базовими при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що у період з 31.10.2011 року по 22.11.2011 року Контрольно-ревізійним відділом в Любомльському та Шацькому районах на підставі направлення № 169 від 31.10.2011 року та згідно п. 1.1.2.3 плану було проведено ревізію цільового та законного використання коштів у Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Любомльському районі Волинської області

За результатами проведеної ревізії складено акт № 930-14/022 від 16.12.2011 року, згідного якого ревізією встановлено, що в порушення пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» внаслідок невірного визначення базового місяця при нарахуванні індексації зазначених виплат та недотримання порядку проведення індексації протягом ревізійного періоду зайво нараховано та виплачено індексації 1 потерпілій особі на суму 112,62 грн. та недораховано щомісячних страхових виплат 7 потерпілим особам на суму 4113,26 грн.

З метою усунення виявлених під час ревізії порушень законодавства відповідачем направлено позивачу лист № 930-27/1247 від 30.12.2011 року «Про усунення порушень законодавства з питань дотримання фінансово-бюджетної дисципліни», якою зобов'язано позивача відшкодувати незаконні видатки.

Положенням про Державну фінансову інспекцію її визначено як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція утворена шляхом реорганізації Головного контрольно-ревізійного управління України відповідно до Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085/2010.

Частиною першою статті 2 Закону № 2939-ХІІ встановлено, що головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Пункт 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» закріплює право контролюючого органу пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Процедуру здійснення державного нагляду у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - ст.рахування від нещасного випадку), визначає Порядок нагляду у сфері соціального страхування (пункт 1 цього Порядку).

За правилами пункту 2 зазначеного Порядку державний нагляд у сфері соціального страхування від нещасного випадку здійснюють Мінпраці, Держпромгірнагляд, Держфінінспекція та їхні територіальні органи.

Згідно з абзацом першим пункту 3 Порядку нагляду у сфері соціального страхування контроль за додержанням страхувальниками законодавства про страхування від нещасного випадку здійснюється органами державного нагляду відповідно до законодавства та їх компетенції. У межах своєї компетенції такі органи надають і обов'язкові до виконання подання щодо усунення порушень, виявлених під час перевірки (пункт 14 цього Порядку).

Пунктом 8 зазначеного Порядку до компетенції Держфінінспекції по нагляду у сфері соціального страхування віднесено перевірку фінансової діяльності виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів, а саме: перерахування, облік і цільове використання страхових коштів, матеріальних цінностей, їх збереження, стан і достовірність бухгалтерського обліку та фінансової звітності; розміщення тимчасово вільних коштів, у тому числі резерву коштів Фонду; використання і збереження державного та комунального майна, в тому числі переданого в користування.

Головним органом у системі органів державного нагляду щодо забезпечення здійснення державного нагляду за додержанням Фондом законодавства про страхування від нещасного випадку відповідно до абзацу третього пункту 3 Порядку нагляду у сфері соціального страхування є Мінпраці. Саме до його компетенції пунктом 6 цього Порядку віднесено перевірку питань додержання встановленого порядку щодо: управління страхуванням від нещасних випадків; здійснення страхування від нещасних випадків та проведення реєстрації страхувальників; розрахунку розміру, збирання та акумулювання страхових внесків страхувальників, у тому числі щодо обґрунтованості встановлення знижки до страхових внесків (за низький рівень травматизму, професійної захворюваності та належний стан охорони праці) чи надбавки (за високий рівень травматизму, професійної захворюваності та неналежний стан охорони праці) страхувальників; здійснення застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, страхових виплат і надання соціальних послуг; виконання обов'язків, пов'язаних з координацією страхової діяльності.

За змістом частини шостої статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» порядок проведення Держфінінспекцією державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, за правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державної контрольно-ревізійної служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Разом із тим пунктом 19 Порядку проведення інспектування встановлено, що якщо під час ревізії Держфінінспекцією виявлено факти порушення законодавства, вжиття заходів щодо яких не належить до компетенції контролюючого органу (зокрема, з питань обігу готівки, валютних операцій, формування об'єкта та/або бази оподаткування, ціноутворення, управління державним майном, дотримання антимонопольного законодавства та інших), посадові особи контролюючого органу невідкладно письмово повідомляють про це керівнику контролюючого органу чи його заступнику, які забезпечують інформування відповідних державних органів про такі факти.

З огляду на встановлене у статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» право Держфінінспекції пред'являти вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства лише з питань збереження і використання державної власності та фінансів, а також на межі компетенції Держфінінспекції щодо контролю за додержанням страхувальниками законодавства про страхування від нещасного випадку, визначені Порядком нагляду у сфері соціального страхування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у Держфінінспекції повноважень заявляти вимогу про усунення виявлених у ході ревізії цільового та законного використання коштів Фонду порушень порядку індексації страхових виплат шляхом перерахунку і донарахування сум індексації.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові суду від 08.07.2014 р. у справі №21-251а14 та у постанові від 30.09.2014 року у справі №21-409а14, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, про правомірність абзацу 2 п.3 вимоги № 930-27/1247 від 30.12.2011 року «Про усунення порушень законодавства з питань дотримання фінансово-бюджетної дисципліни», ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для її скасування та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Любомльському районі Волинської області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року у справі №2а/0370/373/12 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Любомльському районі Волинської області до Любомльської міжрайонної державної фінансової інспекції у Волинській області про визнання протиправним та скасування абзацу 2 п.3 вимоги задовольнити.

Визнати неправомірним і скасувати абзац 2 п.3 вимоги Контрольно-ревізійного відділу в Любомльському та Шацькому районах Волинської області № 930-27/1247 від 30.12.2011 року «Про усунення порушень законодавства з питань дотримання фінансово-бюджетної дисципліни».

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

В.П. Сапіга