Справа № 820/18326/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 р. Справа № 820/18326/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін: позивача - Заруцького Р.М., відповідача - Полухіна А.В.,

представників прокуратури - Демченка Д.А., Маматова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Прокурора Дергачівського району Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2014р. по справі № 820/18326/14

за позовом Комунального підприємства "Малоданилівський Комунальник"

до Державної екологічної інспекції у Харківській області

про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство «Малоданилівський комунальник» (далі по тексту - ТОВ «Малоданилівський комунальник», позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції в Харківській області (далі по тексту - Держекоінспекція в Харківській області, відповідач), в якому просив суд :

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції в Харківській області щодо застосування результатів перевірки, викладених в акті перевірки від № 1671/01-03/07-11 від 13.12.2013 року шляхом направлення на адресу Комунального підприємства "Малоданилівський комунальник" вимоги у формі претензії від 05.05.2014 р. №91 про відшкодування збитків, заподіяних державі у розмірі 57641,88грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Державної екологічної інспекції в Харківській області, викладену у формі претензії від 05.05.2014 р. №91 про відшкодування збитків, нанесених державі, у розмірі 57641, 88 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року по справі № 820/18326/14 адміністративний позов Комунального підприємства "Малоданилівський Комунальник" до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання дій незаконними - задоволено.

Визнано протиправними дії Державної екологічної інспекції в Харківській області щодо застосування результатів перевірки, викладених в акті перевірки від № 1671/01-03/07-11 від 13.12.2013 року шляхом направлення на адресу Комунального підприємства "Малоданилівський комунальник" вимоги у формі претензії від 05.05.2014 р. №91 про відшкодування збитків, заподіяних державі у розмірі 57641,88грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної екологічної інспекції в Харківській області, викладену у формі претензії від 05.05.2014 №91 про відшкодування збитків, нанесених державі, у розмірі 57641, 88 грн.

Стягнуто з Державного бюджету (УДКСУ у Червонозаводському районі міста Харкова Харківської області, код 37999628, МФО: 851011, Банк: ГУДКСУ у Харківській області, р/р: 4011) на користь Комунального підприємства "Малоданилівський Комунальник" (адреса: 62341, Харківська область, Дергачівський район, село Мала Данилівка, вул. Ювілейна, 5; ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 255,78 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень сімдесят вісім копійок).

На вищевказану постанову суду першої інстанції подано апеляційну скаргу прокурором Дергачівського району Харківської області, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року по справі № 820/18326/14 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що порушення природоохоронного законодавства в частині перевищення нормативів ГДС забруднюючих речовин стічних вод, пов'язані зі скидом, який вже відбувся з перевищенням встановлених законодавством нормативів, а тому включення до припису вимоги про усунення вказаного порушення є неможливим та недоцільним, оскільки привести у відповідність із вимогами законодавства склад вже скинутих стічних вод неможливо. У зв'язку з чим, вважає, що відсутність відповідних вимог у приписі не є свідченням неправомірності виставлення претензії про відшкодування завданих вказаним порушенням збитків. Вказує, що у зв'язку з наявністю в діях керівника КП «Малоданилівський комунальник» ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, яке виразилось у перевищенні встановлених нормативів ГДС забруднюючих речовин стічних вод до р. Лопань, державним інспектором ДЕІ в Харківській області складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.02.2014 року № 000279 та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення від 13.02.2014 року № 07-26-83, згідно з якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.52, 59, 60 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказаний штраф було сплачено 27.02.2014 року, що, на думку апелянта, свідчить про визнання позивачем факту виявлених порушень. З посиланням на Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року № 389, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783, ст.ст.5, 6, ч.2 ст.222 Господарського кодексу України, п. «ґ» ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п.6.17 Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 року № 429, стверджує про правомірність та обґрунтованість виставлення відповідачем вимоги про відшкодування позивачем збитків в сумі 57641,88 грн. у формі претензії № 91 від 05.05.2014 року. Крім того, вважає, що вищезазначена претензія Держекоінспекції не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст.17 КАС України, оскільки не містить приписів, обов'язкових до виконання, та не породжує юридичних наслідків для позивача. Зазначив, що проведення відбору проб та використання інструментально-лабораторних методів контролю під час перевірки не є обов'язковою умовою встановлення факту перевищення показників забруднення стічних вод, а тому доводи суду першої інстанції щодо встановленого законом порядку проведення відбору проб є необґрунтованими. Вважає, що перевищення ГДС забруднюючих речовин стічних вод належним чином встановлено наданими відповідачем протоколами дослідження стічних вод № 386 від 03.05.2012 р., № 667 від 09.07.2012 р., № 884 від 28.09.2012 р., № 1140 від 12.12.2012 р., складеними Дергачівською райСЕС, а також протоколами дослідження стічних вод № 26-вд/54 від 29.03.2013 р. та № 97-вл/16 від 27.09.2013 р., складених ТОВ «НДІ Профілактичної медицини». Зазначив, що перевищення нормативів ГДС забруднюючих речовин зі стічними водами до р. Лопань, визначених дозволом на спеціальне водокористування від 25.07.2011 року № 5320 А/Хар, та, відповідно, порушення позивачем вимог ст.44 Водного кодексу України встановлено відповідачем на підставі трьох протоколів досліджень за періоди з 24.09.2012 р. по 07.12.2012 р., з 19.03.2013 р. по 20.08.2013 р., при цьому вказані дослідження проведені лабораторіями, які атестовані на право проведення відповідних інструментальних лабораторних вимірювань, а відтак, Держекоінспекцією в Харківській області дотримано приписи п.2.4 Порядку № 464. Наполягає на пропущенні позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався станом на 13.02.2014 року (накладення адміністративного стягнення на керівника підприємства), однак, з позовом звернувся лише 07.11.2014 року.

Представники прокуратури в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали з підстав, викладених в останній, просили суд апеляційної інстанції Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року по справі № 820/18326/14 скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в надісланих до суду письмових запереченнях та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Зазначив, що у протоколах дослідження води, складених Дергачівською райСЕС, відсутні висновки про перевищення встановлених нормативів ГДС забруднюючих речовин, в той час як відповідним розділом бланку протоколу передбачено викладення таких даних. Стверджує, що проведення інструментально-лабораторного контролю для встановлення вищевказаного порушення є обов'язковим у розумінні п.4.15 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 № 464, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2009 р. за № 18/16034, та п.2.4 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року № 389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783. Пояснив, що проби води відповідачем жодного разу відібрані не були, актів про відбір проб до акту перевірки № 1671/01-03/07-11 від 13.12.2013 р. не додано. Вказує, що сплата керівником КП «Малоданилівський комунальник» штрафу за постановою відповідача від 13.02.2014 року про накладення адміністративного стягнення не є свідченням вини позивача у вчиненні порушення у вигляді перевищення нормативів ГДС, оскільки вказана постанова складена за сукупністю адміністративних правопорушень (а не лише вказаного порушення), певні з яких керівник позивача вирішив не оскаржувати. Крім того, вказана постанова не звільняє відповідача від дотримання чинного законодавства при проведенні перевірки, відібранні проб та їх аналізів та доведення фактів порушення з боку позивача у певний спосіб. Стверджує, що оскільки відповідач не зазначив у приписі №07-25/490 від 17.12.2013 р. конкретної вимоги щодо усунення порушення, вказаного у пункті 2 акту перевірки, позивач не мав можливості захистити свої права шляхом оскарження відповідної вимоги припису, а відтак, оскарження претензії про відшкодування збитків є належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах.

Представник відповідача в надісланих до суду письмових поясненнях та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року по справі № 820/18326/14 скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Наполягає на дотриманні відповідачем при проведенні позапланової перевірки КП «Малоданилівський комунальник» та складенні оскаржуваної претензії вимог Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 № 464, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2009 р. за № 18/16034, та п.2.4 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року № 389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783. Пояснив, що з урахуванням проведення перевірки у зимовий період часу, здійснити відбір проб Держекоінспекція в Харківській області не мала можливості. Стверджує, що оскільки позивач самостійно уклав договори із Дергачівською райСЕС та ТОВ «НДІ профілактичної медицини» на проведення лабораторного контролю якості стічних вод, Держекоінспекцією в Харківській області правомірно використано результати проведених ними лабораторних досліджень для встановлення факту наднормативного скиду забруднюючих речовин та нарахування шкоди.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників прокуратури, представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною екологічною інспекцією в Харківській області в період з 02.12.2013 року по 13.12.2013 року було проведено позапланову перевірку позивача щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №1671/01-03/07-11 від 13.12.2013р. (а.с. 14-22).

Зазначеним актом зафіксовано наступні порушення:

- не ведеться первинний облік водовідведення (обсягу скинутих до поверхневої водойми стічних вод та їх якості) в журналах встановлених форм ПОД-11, ПОД-12 та ПОД-13;

- перевищення встановлених нормативів ГДС забруднюючих речовин стічних вод до р. Лопань;

- виявлено прорив колектора;

- виявлено виток стічних вод на земельну ділянку біля р. Лопань.

На підставі зазначеного акту відповідачем відносно позивача було складено припис від 17.12.2013 р. № 07-25/490 (а.с.23), яким позивача зобов'язано: розробити план оргтехзаходів по усуненню виявлених недоліків, із встановленням термінів та відповідальних виконавців, затвердити його відповідним наказом. Копію наказу і плану надати Державній екологічній інспекції в Харківській області; завести журнали первинного обліку водовідведення (обсягу скинутих до поверхневої водойми стічних вод та їх якості) в журналах встановлених форм ПОД-11, ПОД-12 та ПОД-13; надати до Державної екологічної інспекції в Харківській області інформацію щодо кількості скинутих вод до р. Лопань за період з 03.05.2012р. по 09.07.2012р., з 28.09.2012р. по 12.12.2012р., з 29.03.2013р. по 27.09.2013р.; вжити відповідні заходи стосовно ліквідації забрудненої засміченої земельної ділянки біля р. Лопань та провести роботи з усунення пориву колектора.

На підставі розрахунку збитку, заподіяного державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів від 30.04.2014р. (а.с. 25) відповідачем було складено та надіслано на адресу позивача претензію № 91 від 05.05.14 (а.с. 24), якою Державна екологічна інспекція в Харківській області запропонувала позивачу відшкодувати збиток, заподіяний державі, на суму 57641,88 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки та із вказаною претензією, КП «Малоданилівський комунальник» звернулось до суду з даним позовом про оскарження дій Держекоінспекції щодо застосування результатів перевірки, викладених в акті перевірки від № 1671/01-03/07-11 від 13.12.2013 року шляхом направлення претензії від 05.05.2014 р. №91 про відшкодування збитків на суму 57641,88 грн., визнання протиправною та скасування вимоги відповідача у формі вищезазначеної претензії.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправними дій Держекоінспекції в Харківській області щодо застосування результатів перевірки, викладених в акті перевірки від № 1671/01-03/07-11 від 13.12.2013 року шляхом направлення на адресу КП "Малоданилівський комунальник" вимоги у формі претензії від 05.05.2014 р. №91 про відшкодування збитків, заподіяних державі у розмірі 57641,88грн., визнання протиправною та скасування вимогу відповідача про відшкодування збитків у формі зазначеної претензії, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що виникнення збитків, відшкодування яких від КП «Малоданилівський комунальник» вимагає оскаржувана претензія № 91 від 05.05.2014 року, відповідач пов'язує з порушенням позивачем вимог ст.44 Водного кодексу України у вигляді перевищення нормативів ГДС забруднюючих речовин в складі стічних вод, встановлених дозволом на спеціальне водокористування Укр. № 5320 А/Хар від 25.07.2011 року терміном дії до 25.07.2014 року. Так, відповідачем у претензії зазначено, що позивачем допущено перевищення в період з 26.04.2012 року по 03.07.2012 року по хлоридам, сульфатам, азоту амонійному, нітритам, нітратам, фосфатам, СПАР; в період з 24.09.2012 року по 07.12.2012 року по БСК 5, ХСК, хлоридам, сульфатам, азоту амонійному, фосфатам, СПАР; в період з 19.03.2013 року по 20.08.2013 року по завислим речовинам, БСК 5, ХСК, азоту амонійному, СПАР, фосфатам.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, вказані висновки відповідачем було зроблено виходячи з досліджених ним протоколів, наявних у позивача:

за період з 03.05.2012 р. по 09.07.2012р. - протокол дослідження води Дергачівської районної санітарно-епідеміологічної станції №386 від 03.05.2012 року та протокол дослідження води Дергачівської районної санітарно-епідеміологічної станції №667 від 09.07.2012 року (а.с.27);

за період з 28.09.2012р. по 12.12.2012р. - протокол дослідження води Дергачівської районної санітарно-епідеміологічної станції №884 від 28.09.2012 року та протокол дослідження води Дергачівської районної санітарно-епідеміологічної станції №1141 від 12.12.2012 року (а.с.29);

за період з 29.03.2013р. по 27.09.2013р.- протокол дослідження води ТОВ "НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОФІЛАКТИЧНОЇ МЕДИЦИНИ" №26-вд/54 від 29.03.2013 року, протокол дослідження води ТОВ "НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОФІЛАКТИЧНОЇ МЕДИЦИНИ" №64-вд/115 від 18.06.2013 року та протокол дослідження води ТОВ "НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОФІЛАКТИЧНОЇ МЕДИЦИНИ" №97-вд/168 від 27.09.2013 року (а.с.31-33).

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача передчасними та такими, що зроблені за відсутності належних та допустимих доказів, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), і зокрема порядок проведення перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.07.2007 № 877-V (далі по тексту - Закон № 877-V) та Порядком організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженим наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 10.09.2008 №464.

Частиною 1 статті 8 Закону № 877-V органам державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) надано право: вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; накладати штрафні санкції та вживати заходи, передбачені законом.

Відповідно до п.п.4.4-4.6 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 № 464, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2009 р. за № 18/16034 (далі по тексту - Порядок № 464), під час проведення перевірки перевіряються наявність та чинність дозвільних документів, які підтверджують право на здійснення господарської діяльності, пов'язаної з використанням природних ресурсів (розміщення відходів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), небезпечними хімічними речовинами, викиди в атмосферне повітря з стаціонарних джерел, спеціальне використання природних ресурсів), транскордонним переміщенням об'єктів рослинного й тваринного світу, та інших документів, необхідних для здійснення перевірки.

Крім цього, перевірка здійснюється на території суб'єкта господарювання - на виробничих майданчиках, у цехах, у місцях розташування обладнання, земельних ділянках, у тому числі територій та об'єктів природно-заповідного фонду, шляхом візуального огляду із застосуванням, у разі необхідності, інструментально-лабораторного, радіаційного та інших методів контролю.

При здійсненні перевірок на об'єктах, діяльність чи експлуатація яких пов'язана із впливом на довкілля шляхом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти, розміщення відходів, забруднення ґрунтів, проводиться перевірка здійснення суб'єктом господарювання інструментально-лабораторних вимірювань при виробничому контролі за дотриманням встановлених нормативів, а також, у разі необхідності, здійснення відбору проб та інструментально-лабораторні вимірювання за дотриманням суб'єктами господарювання встановлених нормативів.

Пунктом 6.8 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києва та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 р. N429, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25 листопада 2011р. за N1347/20085 органам Держекоінспекції надано право виконувати відбір проб та інструментально-лабораторні вимірювання показників складу і властивостей викидів стаціонарних та пересувних джерел забруднення атмосферного повітря, ґрунтів, вод (лляльних, баластних, зворотних, поверхневих), вимірювання показників складу та властивостей підземних вод у пробах із спостережувальних свердловин на об'єктах, що обстежуються, та вимірювання екологічних показників нафтопродуктів (бензину автомобільного та дизельного палива), які реалізуються шляхом оптової та роздрібної торгівлі суб'єктами господарювання.

Згідно з п.4.14 Порядку № 464 не допускається включення до акта перевірки інформації або висновків, які не підтверджені документально, пропозицій, а також інформації, наданої правоохоронними органами.

У відповідності до п. 4.15 до акта перевірки додаються (за наявності) порівняльні таблиці, графіки, схеми, оформлені належним чином, підписані та надані посадовими особами суб'єкта господарювання, що перевіряється. В акті перевірки також зазначається інформація, пов'язана з проведенням інструментально-лабораторного контролю (відбір проб та вимірювання безпосередньо на об'єкті перевірки), та зазначаються посилання на акти відбору проб та протоколи вимірювань.

При цьому в п.2.2. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року № 389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783 (далі по тексту - Методика № 389) зазначено, що факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб'єктів господарювання та розрахунковим методом.

При визначенні наднормативних скидів забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами використовуються результати інструментально-лабораторних вимірювань лабораторій, які атестовані на право проведення відповідних інструментально-лабораторних вимірювань, або розрахункові методи. Вимірювання, відбір та аналіз проб вод здійснюються відповідно до нормативних документів (п.2.3 Методики № 389).

Згідно зі статтею 3 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципом, зокрема, неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання.

З огляду на наведені норми колегія суддів зазначає, що встановлення порушень екологічного законодавства, зокрема, перевищення нормативів гранично допустимого скиду забруднюючих речовин, є дискреційними повноваженнями, виключною компетенцією органів Держекоінспекції, а відтак, усі дослідження повинні проводитися самим відповідачем згідно з приписами Порядку № 464 та Методики № 389.

Однак, як зазначено вище, висновки про перевищення позивачем нормативів гранично допустимих скидів забруднюючих речовин за період з 26.04.2012 року по 20.08.2013 року було зроблено виключно на підставі протоколів дослідження води, проведених Дергачівською райСЕС та ТОВ «НДІ профілактичної медицини».

Здійснення відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань щодо дотримання суб'єктом господарювання КП «Малоданилівський комунальник» встановлених нормативів ГДС забруднюючих речовин у складі стічних вод Держекоінспекцією в Харківській області не проводилось.

При цьому, як вбачається зі змісту листа Дергачівського міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області № 15.1/103 від 10.02.2015 р. на адресу прокурора Дергачівського району Харківської області, дослідження стічної води проводилось на підставі заяви начальника КП «Малоданилівський комунальник» щодо проведення санітарно-хімічного дослідження води на договірній основі (договір № 23 від 17.01.2012 року), відбір проб води, який проводиться за договором, здійснювалось замовником КП «Малоданилівський комунальник».

Посилання апелянта на те, що Дергачівська райСЕС та ТОВ «НДІ профілактичної медицини» мають лабораторії, атестовані на право проведення відповідних інструментально-лабораторних вимірювань, не спростовує обов'язку відповідача проводити самостійні дослідження для належного фіксування порушень та нарахування збитку.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у протоколах досліджень води № 386 від 03.05.2012 року, № 667 від 09.07.2012 року, № 884 від 28.09.2012 року, № 1141 від 12.12.2012 року відсутні висновки державного санітарного лікаря про перевищення нормативів ГДС забруднюючих речовин порівняно з дозволом на спеціальне водокористування, в той час як відповідний розділ бланку протоколу дослідження води передбачає викладення таких даних.

Зазначена обставина ставить під сумнів правомірність визначення відповідачем збитку за період з 26.04.2012 року по 07.12.2012 року.

Також, слід відмітити, що підпунктом 2.3.1 пункту 2.3. Методики № 389 передбачено проведення вимірювання, відбору та аналізу проб вод відповідно до нормативних документів.

Однак, у всіх вищезазначених протоколах не вказані у відповідній графі нормативи (керівні документі для дослідження), у відповідності до вимог яких проведено відбір води та дослідження.

Таким чином, беручи до уваги відсутність доказів дотримання національних стандартів при відбиранні проб стічних вод та їх дослідженні, вищезазначені протоколи дослідження води не можуть вважатися належними джерелами достовірних вихідних даних для встановлення факту порушення (перевищення нормативів ГДС забруднюючих речовин у складі стічних вод) та розрахунку збитків у випадку вчинення порушення.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи протоколи досліджень води № 386 від 03.05.2012 року, № 667 від 09.07.2012 року, № 884 від 28.09.2012 року, № 1141 від 12.12.2012 року, складені Дергачівською райСЕС, та протоколи № 26-вд/54 від 29.03.2013 року, № 64-вд/115 від 18.06.2013 року та № 97-вд/168 від 27.09.2013 року, складені ТОВ «НДІ Профілактичної медицини», у розумінні п.п.2.2, 2.3 Методики № 389, ст.70 КАС України не є належними та допустимими доказами перевищення позивачем нормативів ГДС забруднюючих речовин у складі стічних вод, оскільки одержані з порушенням встановленого законом порядку, а тому висновок про порушення КП «Малоданилівський комунальник» вимог ст.44 Водного кодексу України є передчасним та як наслідок необґрунтованим.

Приписами пункту 2.4 Методики № 389 передбачено, що з моменту встановлення факту скиду зворотних вод з перевищенням встановлених нормативів ГДС до повного його припинення проби води відбираються не менше трьох разів.

Колегія суддів зауважує, що відповідач, встановивши при проведенні перевірки факт скиду зворотних вод з перевищенням встановлених нормативів ГДС, жодного відбору води не проводив.

При цьому, як вбачається зі змісту апеляційної скарги та пояснень представників сторін, повного припинення скиду зворотних вод, який, на думку відповідача, відбувається з перевищенням вказаних нормативів, не відбулося.

Між тим, відповідачем взято за основу протоколи досліджень, проведених протягом 2012-2013 років, та на їх підставі нараховано суму збитку за минулий період.

При цьому, за період з 03.05.2012 р. по 09.07.2012р. та за період з 28.09.2012р. по 12.12.2012р. використано по два дослідження проб води (більше позивачем не проводилося) за кожний період перевищення.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що встановлення відповідачем показників перевищення нормативів ГДС забруднюючих речовин відбулося з порушенням порядку, визначеного Методикою № 389, а відтак нарахування відповідачем збитків не може вважатися обґрунтованим у розумінні вимог пп.2.3.1 п.2.3 Методики № 389.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено суду доказів того, що претензія № 91 від 05.05.2014 р. складена та направлена Держекоінспекцією у Харківській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача та прокурора в обґрунтування правомірності дій відповідача у спірних відносинах на те, що позивачем було сплачено штраф, накладений на начальника КП «Малоданилівський комунальник» постановою Держекоінспекції від 13.02.2014 року, винесеною за результатами перевірки, на підставі яких було складено оскаржувану претензію, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зазначена постанова стосується декількох встановлених перевіркою порушень, а не лише перевищення нормативів ГДС забруднюючих речовин до стічних вод, з яким відповідач пов'язує нарахування збитків у претензії № 91 від 05.05.2014 року.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що не оскарження позивачем вищезазначеної постанови та факт сплати штрафу не є свідченням ані правомірності припису, ані правомірності дій відповідача у спірних відносинах, а сплата штрафу не обов'язково мотивовано згодою підконтрольного суб'єкта господарювання з встановленими порушеннями та з цими вимогами.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, з наступних підстав.

На думку апелянта, про порушення своїх прав позивач дізнався 13.02.2014 року після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на керівника КП «Малоданилівський комунальник» ОСОБА_5, однак, з позовом звернувся лише 07.11.2014 року.

Разом з тим, позивач у даному провадженні звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними та скасування претензії від 05.05.2014 року, а не постанови про накладення адміністративного стягнення від 13.02.2014 року.

Крім того, позивач оскаржує не тільки претензію від 05.05.2014 р. №91 про відшкодування збитків, заподіяних державі у розмірі 57641,88грн., а і дії відповідача щодо застосування результатів перевірки, викладених в акті перевірки від № 1671/01-03/07-11 від 13.12.2013 року.

З огляду на викладене, беручи до уваги дату отримання позивачем направленої Держекоінспекцією в Харківській області претензії № 91 від 05.05.2014 року (08.05.2014 року), строк, встановлений для звернення до суду статтею 99 КАС України, та дату звернення позивача до суду з даним позовом (07.11.2014 року), колегія суддів не вбачає підстав для застосування наслідків пропущення строку звернення до суду, передбачених статтею 100 КАС України та залишення позову без розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вищевказаної претензії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Державної екологічної інспекції у Харківській області щодо застосування результатів перевірки, викладених в акті перевірки від № 1671/01-03/07-11 від 13.12.2013 року шляхом направлення на адресу Комунального підприємства "Малоданилівський комунальник" вимоги у формі претензії від 05.05.2014 р. №91 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Із наведених вище положень ч.1 ст.2 КАС України вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 2, пунктів 6, 8 частини першої статті 3, частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси юридичних осіб.

Отже, під час розгляду справи адміністративної юрисдикції, позивач повинен зазначити, які саме його права або законні інтереси порушено рішенням та діями суб'єкта владних повноважень, а суд - встановити, чи дійсно порушують дії суб'єкта владних повноважень права та інтереси позивача.

Згідно з п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києва та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 р. N429, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25 листопада 2011р. за N1347/20085 (далі - Положення про Держекоінспекцію), Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Держекоінспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується. Повноваження Держекоінспекції поширюються на територію відповідної області.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів щодо наявності та дотримання умов виданих дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин; законодавства щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов (Пункт 4.2 Положення про Держекоінспекцію).

Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження; перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (дозволи, ліцензії, сертифікати, висновки, рішення, ліміти, квоти, погодження, свідоцтва); розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та пред'являти претензії; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах (Пункти 6.4, 6.7, 6.11 та 6.17 Положення про Держекоінспекцію).

Відповідно до ч.6 ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Тобто, фактично в акті перевірки викладається суб'єктивна думка перевіряючого, його оціночні судження, щодо наявності з боку платника порушень екологічного законодавства.

Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Законний інтерес юридичної особи в проведенні органом Державної екологічної інспекції в Харківській області перевірки його діяльності з дотриманням умов, встановлених законом, захищений наділенням його правом не допустити посадових осіб Інспекції до перевірки, закріпленим у ст.10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

В разі, коли особа не скористалася цим правом і перевірка проведена, підконтрольний суб'єкт господарювання має право оскаржити рішення органу Державної екологічної інспекції в Харківській області, прийняте за результатами перевірки, з підстав невідповідності рішення закону чи компетенції органу Державної екологічної інспекції.

Таким чином, колегія суддів вважає за потрібне вказати, що використання органом Державної екологічної інспекції викладених в акті перевірки відомостей щодо певних обставин, в яких перевіряюча особа вбачає порушення чинного законодавства, за дотриманням якого проводиться перевірки, винесення на підставі такого акту певних розпорядчих документів та розрахування збитків, які, на думку перевіряючого, завдані державі встановленими перевіркою порушеннями, є частиною процесу реалізації органом Держекоінспекції повноважень, наданих йому чинним законодавством, та узгоджується з приписами ст.ст.7, 8 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій Держекоінспекції в Харківській області щодо застосування результатів перевірки, викладених в акті перевірки від № 1671/01-03/07-11 від 13.12.2013 року шляхом направлення на адресу Комунального підприємства "Малоданилівський комунальник" вимоги у формі претензії від 05.05.2014 р. №91 про відшкодування збитків, заподіяних державі у розмірі 57641,88грн. слід відмовити.

У відповідності до ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2014р. по справі № 820/18326/14 через порушення ним норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог КП «Малоданилівський комунальник».

Згідно ч.ч. 1, 3, 6 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог, при цьому задовольняються лише позовні вимоги майнового характеру, відповідно до ст. 94 КАС України слід стягнути на користь позивача з Державного бюджету судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 115,28 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокурора Дергачівського району Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2014р. по справі № 820/18326/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Комунального підприємства "Малоданилівський комунальник" до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати претензію Державної екологічної інспекції у Харківській області № 91 від 05.05.2014 року про відшкодування збитків, нанесених державі, у розмірі 57641,88 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства "Малоданилівський комунальник" (адреса: 62341, Харківська область, Дергачівський район, село Мала Данилівка, вул. Ювілейна, 4; ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 115,28 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 17.02.2015 р.