Справа № 137//2150/14-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 137//2150/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:Желіховський В.М.
Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

11 лютого 2015 року
м. Вінниця
Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Загороднюка А.Г.
суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.
за участю секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,
за участю представників сторін:
позивача - Рубахи В.М.,
представники позивача - Рубаха М.І., Жовмір В.П.,
представників відповідача - Кушнір А.Л., Пилипіва С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 , військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій суб`єктів владних повноважень,
В С Т А Н О В И В :
постановою Літинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.
Позивач та представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.
Колегією суддів встановлено, що позовні вимоги заявлені до посадових осіб органів державної влади, спір пов`язаний із проходженням військової служби.
Відповідно до частини 2 статті 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Отже, в даному випадку має місце спір, який не підсудний місцевому загальному як адміністративному суду.
Таким чином, постанова суду першої інстанції, яка є предметом оскарження, ухвалена неповноважним судом, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Перевіряючи правильність застосування судом норм матеріального права при вирішенні спору по суті, колегія суддів встановила наступне.
26 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення його з військової служби (а.с.6).
15 серпня 2014 року позивач звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (а.с.7)
18 серпня 2014 року та 02 вересня 2014 року ОСОБА_2 звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з заявами про звільнення його сина ОСОБА_1 з лав нацгвардії на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та про надання йому відстрочки (а.с.8, 9).
Листами командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 надано відповідь на його заяви, в яких зазначено, що йому рекомендовано звернутися за допомогою у вирішенні даного питання до військового комісаріату, яким призвано ОСОБА_1 і військова частина не може звільнити його з військової служби, в зв`язку з відсутністю підстав для вчинення таких дій (а.с.10, 11, 12).
27 серпня 2014 року позивач подав скарги до прокуратури Вінницької області та військовому прокурору Вінницького гарнізону, в яких просить вжити заходів та зобов`язати командира військової частини виконати вимоги статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с.13, 14).
Із копії листів Військової прокуратури Вінницького гарнізону центрального регіону України від 04 вересня 2014 року та прокуратури Вінницької області від 01 вересня 2014 року судом встановлено, що скаргу ОСОБА_1 надіслано за належністю для розгляду.
Згідно з копією довідки Хмельницького національного університету від 15 серпня 2014 року, ОСОБА_1 рішенням приймальної комісії наказ №243-с від 14 серпня 2014 року зарахований на перший курс факультету програмування та комп`ютерних і телекомунікаційних систем Хмельницького національного університету.
Відповідно до Указу Президента України № 607/2014 від 21 липня 2014 року "Про часткову мобілізацію", у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі та відповідно до пунктів 1, 7, 20 частини 1 статті 106, статті 112 Конституції України оголошено та введено часткову мобілізацію (далі - мобілізація). Мобілізацію проведено зокрема на території Вінницької області.
Згідно із зазначеним Указом, призов військовозобов`язаних, у тому числі резервістів, та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України здійснено в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Статтею 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
10 серпня 2014 року на виконання Указу призвано на військову службу за мобілізацією позивача.
Відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" під час мобілізації надається відстрочка від призову на військову службу наступним категоріям військовозобов`язаних:
- заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом України;
- визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);
- чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за проживання);
- жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання;
- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є інвалідом І та II групи, до досягнення нею 23 років;
- усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і місцем проживання);
- зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
- народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;
- інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених з випадках.
Призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також студенти та аспіранти, які навчаються на денній формі навчання.
На момент призову на військову службу позивач не був студентом денної навчання, що підтверджується довідкою Хмельницького національного університету.
Після призову на військову службу за мобілізацією військовозобов`язаний став військовослужбовцем.
Відповідно до частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці:
1) під час проведення мобілізації:
а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 16 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;
в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;
г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;
ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини: виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері); утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом І чи II групи; необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років; наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей;
д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним

штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань;
е) через службову невідповідність (осіб рядового складу), у разі невиконання службових

обов`язків;
2) під час воєнного стану:
а) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони

не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;
б) визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з

військового обліку;
в) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено

покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі;
3) після прийняття рішення про демобілізацію:
а) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а

також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за

призовом осіб офіцерського складу, у строки, визначені рішенням Президента України;
б) у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час особливого періоду, та

небажанням проходити військову службу за новим контрактом.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" виключно Президент України приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану

в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 23 вищевказаного Закону визначено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також студенти та аспіранти, які навчаються на денній формі навчання.
Таким чином, судова колегія вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки 10 серпня 2014 року позивач призваний на військову службу, а 14 серпня 2014 року його зараховано на перший курс Хмельницького національного університету, тобто в момент коли ОСОБА_1 вже перебував на військовій службі.
Суд також звертає увагу, що статтею 51 Закону України "Про освіту" закріплено збереження місця навчання на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .
Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 12 лютого 2015 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.
Судді Драчук Т. О.
Полотнянко Ю.П.