Справа № 826/459/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/459/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 лютого 2015 року №826/459/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальність «Астіка-буд»

до

державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки акту камеральної перевірки від 10.09.2014 №1153/26-50-15-04-10/31351951 щодо несвоєчасної сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток є необґрунтованими, оскільки позивачем не було пропущено строків сплати узгодженого грошового зобов’язання.

Відповідач письмових заперечень на позовну заяву суду не надав.

Адміністративну справу №826/459/15 розглянуто в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (правонаступник державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві) проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальність «Астіка-буд» терміну сплати визначеного податковим органом грошового зобов’язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

Крім того, на адресу товариства з обмеженою відповідальність «Астіка-буд» контролюючим органом надсилалась податкова вимога від 08.09.2014 №8629-25 та рішення від 20.11.2014 №134/26-50-25-01-09 про опис майна у податкову заставу.

Позивач посилаючись на протиправність дій контролюючого органу із винесення та надіслання платнику податків зазначених рішень, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З акту камеральної перевірки державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10.09.2014 №1153/26-50-15-04-10/31351951 вбачається, що позивачем в податковій декларації з податку на прибуток за 2013 рік самостійно визначено податкове зобов’язання у розмірі 81 058,85 грн., граничний термін сплати якого був встановлений до 11.03.2014, проте фактично відповідне грошове зобов’язання погашено лише 30.07.2014, тобто із простроченням на 109 днів.

Відповідно до статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалами справи, товариство з обмеженою відповідальність «Астіка-буд» 28.02.2014 подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, що підтверджується квитанцією №2.

Суму податку на прибуток товариства, визначено у розмірі 87 706,00 грн. При цьому, за посиланням позивача, що жодним чином не спростовано відповідачем, 81 692 грн. із цієї суми сплачено позивачем протягом 2013 року через авансові внески із податку на прибуток, що підтверджується копіями платіжних доручень доданих до позовної заяви.

Залишок задекларованої позивачем суми у розмірі 6014,00 грн. погашено платником податків в повному обсязі 03.03.2014, що підтверджується платіжним дорученням від 03.03.2014 №4294.

Під час судового розгляду справи відповідач як суб’єктом владних повноважень не обґрунтовано свою позицію щодо підстав визначення позивачеві відповідного грошового зобов’язання. Також відповідачем не обґрунтовано суду виконання приписів Податкового кодексу України в частині дотримання процедури визначення позивачеві відповідного грошового зобов’язання.

Разом з тим, під час судового розгляду справи судом встановлено суперечність дій і висновків контролюючого органу щодо сплати позивачем грошового зобов’язання з податку на прибуток за 2013 рік.

Так, податкова вимога №8629-25 державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві виставлена товариству з обмеженою відповідальність «Астіка-буд» 08.09.2014 і свідчить про наявність у останнього станом на 08.09.2014 податкової заборгованості із податку на прибуток у розмірі 81 058, 85 грн.

Зазначені дії контролюючого органу, а також неврахування відсутності заборгованості у позивача із сплати податку на прибуток за 2013 рік станом на 11.03.2014, свідчать про недоліки в організації податкового обліку платників податків.

Враховуючи вищевикладене, висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 10.09.2014 №1153/26-50-15-04-10/31351951 та дії із надіслання позивачеві податкової вимоги від 08.09.2014 №8629-25 та рішення від 20.11.2014 №134/26-50-25-01-09 про опис майна у податкову заставу є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками розгляду цієї адміністративної справи, суд наголошує на наступному.

Відповідно до статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету.

Крім того, в якості доказів понесення позивачем судових витрат у вигляді правової допомоги надано копію договору про надання правової допомоги від 14.04.2014 №30/1-С-АБ, укладеного між позивачем та адвокатським бюро, заявку на надання правової допомоги, акт надання-приймання послуг правової допомоги від 25.12.2014 №21-АБ-ЖД.

З наданих документів вбачається, що адвокатським бюро надавалася правова допомога у вигляді аналізу оскаржуваних документів, збір та аналіз доказів щодо предмету спору, узгодження з клієнтом правової позиції та підготовка адміністративного позову.

Гонорар за надання вказаних послуг становить 5870,00 грн., відповідно до акту надання-приймання послуг правової допомоги від 25.12.2014 №21-АБ-ЖД.

Згідно статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вказаними приписами Закону передбачено відшкодування витрат за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Аналіз документів, збір доказів та узгодження з клієнтом правової позиції під вказаний перелік не підпадає, тому суд не вбачає підстав для повернення коштів за отримання правової допомоги.

Керуючись статтями 69-71, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.