Справа № 357/18232/13-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі: Молодець К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи: відділ Держземагенства у м. Біла Церква Головного управління Держкомзему у Київській області, ТОВ «Геоцентр», ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконним і скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи: відділ Держземагенства у м. Біла Церква Головного управління Держкомзему у Київській області, ТОВ «Геоцентр», ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання незаконним і скасування рішення Білоцерківської міської ради від 28.02.2013 року за №906-39-VI в частині пункту 100 додатку 1 до рішення міської ради від 28.02.2013 року за №906-39-VІ «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам», яким надано ОСОБА_5, адреса земельної ділянки: АДРЕСА_1, дозвіл на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква (з урахуванням уточнених позовних вимог).

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за його вісдутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2013 року ОСОБА_5 подала заяву до управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради на ім'я міського голови про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для оформлення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, площею - 0,0433 га (т.1 а.с.161). До заяви було додано документи: викопіювання з чергового кадастрового плану земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 (М 1:2000), зведений кадастровий план земельної ділянки АДРЕСА_3, 2, кадастровий план земельної ділянки будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, площею - 0,0433 га, копія акту про встановлення на місцевості і погодження зовнішніх меж земельної ділянки АДРЕСА_1, копія витягу з протоколу засідання постійної комісії з питань ефективного використання земель всіх форм власності від 31.12.1952 року; копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_3, копія паспорту та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (т.1 а.с.162-171).

28.02.2013 року Білоцерківською міською радою Київської області було прийнято рішення №906-39-VI «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам», в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, площею - 0,0433 га. (п.100 додаток 1) (т.1 а.с.159).

Відповідно до зазначеного рішення №906-39-VI від 28.02.2013 року, ОСОБА_5 звернулась до землевпорядної організації ПП «Геокадастр» для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Проект землеустрою, затверджений відділом Держземагенства у м. Біла Церква Головного управління Держкомзему у Київській області (т.2 а.с.65-68). Частиною даного проекту землеустрою є кадастровий план, затверджений суб'єктом господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою, та акт про встановлення на місцевості і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків землекористувачу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де наявний підпис співвласника квартири АДРЕСА_3, та суміжного землекористувача ОСОБА_4 та витяг з протоколу засідання постійної комісії з питань ефективного використання земель всіх форм власності №33 від 07.12.2012 року з рекомендаціями комісії щодо погодження межі земельної ділянки площею 0,0437 га АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_5, для затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, без підпису - погодження суміжного землекористувача гр.ОСОБА_2, власника домоволодіння АДРЕСА_5.

В 2012 році ОСОБА_5 звернулась до міської ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, без згоди сусіднього землекористувача ОСОБА_2 (т.2 а.с.16).

На засіданні постійної комісії з питань ефективного використання земель 07.12.2012 року було розглянуто заяву ОСОБА_5 про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки АДРЕСА_1, без підпису ОСОБА_2, власника домоволодіння №90, кв.2, 3. та рекомендовано погодити межу земельної ділянки площею 0,0437 га. для затвердження технічної документації (т.1 а.с.165).

Приписами ч.3 ст.158 Земельного Кодексу України встановлено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що подання (висновок) постійної комісії з питань ефективного використання земель, з врахуванням поданих ОСОБА_5 документів, в тому числі витягу з протоколу засідання №33 від 07.12.2012 року, було подано на розгляд відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 28.02.2013 року, коли і було прийнято оспорюване рішення, і вже після залишення позову без розгляду по цивільній справі №1003/495/2012 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, про визнання права на приватизацію земельної ділянки. А постійна комісія з питань ефективного використання земель, приймаючи рішення щодо погодження межі земельної ділянки без підпису ОСОБА_2 діяла в межах своїх повноважень, відповідно до ч.3 ст.158 ЗК України та Положення про постійні комісії Білоцерківської міської ради, затверджене рішенням Білоцерківської міської ради від 17.12.2010 року №06-02-VІ.

Відповідно до Положення від 17.12.2010 року №06-02-VІ, основними напрямками діяльності постійних комісій з питань ефективного використання земель всіх форм власності, серед іншого є: розгляд проектів рішень ради та підготовка висновків та рекомендацій щодо розпоряджання землями територіальної громади міста, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вирішення земельних спорів, інших питань у галузі землекористування, віднесених законодавством України до компетенції міської ради всіх форм власності. Також постійні комісії приймають участь у підготовці рішень ради, в тому числі щодо приватизації земельних ділянок.

З листа Держкомзему від 18.01.2012 року за №07-04-3/С-1035 (т.1 а.с.107) вбачається, що даний спір неодноразово розглядався на засіданні постійної депутатської комісії, за результатами розгляду сторонам пропонувались різні варіанти розв'язання спору, але жоден з них не влаштовував, а єдиний варіант, який влаштовує - це межа земельної ділянки згідно з генеральним планом забудови 1950 року. Проте в 1961 році виконкомом міської ради було змінено площі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3. Також зазначено, відповідно до ст.158 ЗК України, виключно органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядались вони попередньо органом місцевого самоврядування чи ні.

Листом від 05.03.2012 року №С-77/31 (т.2 а.с.2), виконавчий комітет Білоцерківської міської ради у відповідь на заяву позивача, яка була розглянута на комісії з питань ефективного використання земель всіх форм власності в його присутності, зазначено, що за результатами розгляду комісія доводить до відома, що п.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними та рекомендувала позивачу на підставі ч.ч.1,3 ст.103 ЗК України спробувати вирішити спір по межі із ОСОБА_5 по добросусідству, а в разі не вирішення спору по добросусідству, керуючись ст.158 Земельного Кодексу України вирішити дане питання в судовому порядку. Проте, позивач не звертався до суду з позовом до ОСОБА_5 щодо вирішення земельного спору.

Позивачем вказується, що оскаржуваним рішенням порушено його права на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5, проте ним не надано доказів в підтвердження зазначених обставин справи, в тому числі документів про його право на постійне користування земельною ділянкою, частину якої передано ОСОБА_5 оскаржуваним рішенням від 28.02.2013 року за №906-39-VI.

Згідно з положеннями статті 119 ЗК України передача громадянину у власність або в користування земельної ділянки, якою він добросовісно, відкрито і безперервно користується протягом 15 років за відсутності документів про право на цю земельну ділянку, здійснюється у порядку, встановленому ЗК України.

Відповідно до договору дарування половини домоволодіння від 31.12.1952 року (т.1 а.с.58), ОСОБА_5 отримала у власність домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_6, що належало ОСОБА_7 на праві власності згідно довідки Ротецької сільської ради від 30.12.1952 року за №2625.

Згідно Генерального плану №711 від 03.06.1950 року (т.1 а.с.59) та архівної довідки за №17 від 14.02.1997 року за ОСОБА_7 рахується земельна ділянка площею 0,06 га в АДРЕСА_1.

Згідно Генерального плану (схеми) від 16.01.1950 року присадибної ділянки АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_8 (т.1 а.с.65), загальна площа земельної ділянки становила 1338,27 кв.м. (0,1337 га).

Відповідно до рішення виконкому Київської обласної ради депутатів трудящих від 18.09.1958 року село Роток було приєднано до міста біла Церква (т.2 а.с.38-39).

Згідно копії листа Білоцерківського МБТІ 1989 року (том 2 а.с.37), за домоволодінням АДРЕСА_3 закріплено земельну ділянку розміром 898 кв.м.

Згідно викопіювання з плану від 27.02.1961 року (т.2 а.с.40), земельна ділянка домоволодіння по АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_7 та ОСОБА_5, становить - 898 кв.м.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради депутатів трудящих від 15.03.1961 року (т.1 а.с.41), за землекористувачами будівельного кварталу АДРЕСА_1 зареєстровано присадибну ділянку в розмірі 898 кв.м.

За землекористувачами будівельного кварталу №340 по АДРЕСА_5 зареєстровано присадибну ділянку розміром 1060 кв.м, до вилучення та зарахування до міськземфонду, як лишки земельних дільниць підлягає розмір - 1114 кв.м, які залишено в тимчасовому користуванні за землекористувачем. (т.1 а.с.42).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом 30.12.2000 року (т.1 а.с.120), ОСОБА_9 та ОСОБА_2 отримали в рівних частках кожний спадкове майно ОСОБА_10, яке складається з 57/100 житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходяться по АДРЕСА_5 та належала померлому на праві свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білоцерківською держнотконторою 14.10.1977 року за №2-9086, договору дарування, посвідченого Білоцерківською держнотконторою 12.07.1982 року за №11107, зареєстрованих в інвентарбюро відповідно 17.10.1977, 12.07.1982 року за №7633.

Відповідно до рішення №370 від 02.12.2003 року «Про передачу земель у власність громадян, надання в оренду та про затвердження технічного звіту по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки та підготовці державних актів на право приватної власності на землю, внесення змін та доповнень у попередні рішення» ОСОБА_9 та позивачу передано у спільну сумісну власність земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 570 кв.м. (0,0570 га). Згідно довідки Управління земельних ресурсів у місті Білій Церкві Київської області від 25.11.2008 року за №84, технічний звіт на зазначену земельну ділянку не затверджено (т.1 а.с.62).

28.07.2011 року позивач звернувся до міської ради із завою про надання дозволу на розробку матеріалів інвентаризації земельної ділянки по АДРЕСА_5, згідно генерального плану міста площею 0,2250 га. Рішенням Білоцерківської міської ради від 27.10.2011 року за №348-13-VІ «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам» відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за домоволодінням по АДРЕСА_5, площею 0,2250 га, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква, в зв'язку з невідповідністю правовстановлюючих документів вимогам закону.

30.03.2012 року постійною комісією з питань ефективного використання земель усіх форм власності винесено рішення, згідно протоколу від 27.03.2012 року, про розгляд заяви позивача про вирішення земельного спору із сусідом - ОСОБА_5, рекомендовано винести на розгляд сесії міської ради питання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 АДРЕСА_3, на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 437 кв.м., за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква та питання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за домоволодінням по АДРЕСА_5, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно фактичного користування, орієнтовною площею 0,2134 га, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква.

Відповідно до ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 дотримано порядку звернення для отримання земельної ділянки, а рішення Білоцерківської міської ради від 28.02.2013 року за №906-39-VI, яким їй як власнику частини домоволодіння АДРЕСА_1 надано земельну ділянку площею 0, 0433 га відповідає положенням закону.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач на виконання зазначених вимог довів відповідність своїх дій положенням закону та обставинам справи.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 24.11.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.