Справа № 336/8730/14-а
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2014-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Пр. № 2-а/336/220/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

судді Щасливої О.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання неправомірними дій та перерахунок розміру щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення як особі, що має статус інваліда,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо відмови у виплаті у повному обсязі суми щорічної грошової допомоги відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2014 рік.

В позовній заяві зазначає, що має статус інваліда війни 3 групи і відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання допомоги до 5 травня в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Між тим в 2014 році він отримав зазначену допомогу в меншому, ніж передбачено законом, розмірі. В виплаті іншої суми згідно вимог законодавства в управлінні праці та соціального захисту відмовили, пославшись на те, що управління в межах своїх повноважень як розпорядник бюджетних коштів свій обов'язок перед позивачем виконало, сплативши йому зазначену допомогу в 2014 році у сумі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України.

Письмові заперечення відповідача містять посилання на те, що виплати грошової допомоги особам, які мають статус учасників бойових дій, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансуються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Згідно з Бюджетним кодексом України щорічна разова грошова допомога ветеранам Великої Вітчизняної війни належить до видатків, що здійснюються безпосередньо з Державного бюджету України. Так як Законом України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів" було внесено зміни до статті 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до яких розмір грошової допомоги, що щорічно виплачується особам зі статусом інваліда війни, визначається Кабінетом Міністрів України, управління в межах своїх повноважень по сплаті цієї суми виплатило її в повному обсязі позивачеві. Категорія осіб, які є суб'єктами зазначеної допомоги, перебувають на обліку, згідно з їх кількістю УПСЗН отримує кошти з державного бюджету, які мають цільове призначення. Розпоряджатися цими коштами на свій розсуд з огляду на їх певне призначення управління не має права. Оскільки управління - це державний орган, який не встановлює розміри соціальної допомоги, не має прибутку, а розпоряджається виділеними коштами для сплати конкретним категоріям громадян, зокрема інвалідам війни, в межах, встановлених бюджетним законодавством, просить в задоволенні позову відмовити.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII щорічно до 5 травня інвалідам війни третьої групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 22 жовтня 1993 року № 3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Судом встановлено, що позивач має статус інваліда війни ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення інваліда війни. До 5 травня 2014 року позивач отримав грошову допомогу в розмірі 2020,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року № 102 "Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", що підтверджується довідкою, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Змінами згідно п. 20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року, внесеними до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які набрали чинності з 01 січня 2008 року передбачено: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Положення пункту 20 розділу II втратили чинність, як такі, що не є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Натомість Кабінет Міністрів України у п. 1 ч. 1 постанови № 102 від 16 квітня 2014 року встановив, що у 2014 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», зокрема, інвалідам війни ІІ групи здійснюється у розмірі 2250 гривень, тобто у розмірі меншому, ніж це було передбачено частиною п'ятою статті 13 Закону № 3551-XII.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України).

Згідно зі статтею 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Згідно зі статтею 7 Закону № 3551-XII визначений перелік осіб, які належать до інвалідів війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 3551-XII нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Отже, станом на 05 травня 2014 року правовідносини щодо виплати позивачеві грошової допомоги за 2014 рік, а також розмір цієї виплати регулювалися Законом № 3551-XII.

Редакція частини п'ятої статті 13 Закону № 3551-XII, якою розмір грошової допомоги інвалідам ІІІ групи визначено у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, на час виникнення спірних відносин була чинною та іншими законодавчими актами, в тому числі Законом № 835-VI, не призупинялась і зміни до неї не вносились (на відміну від 2007 і 2008 років).

Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-VІІ не встановлено обмеження щодо застосування положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За таких обставин суд дійшов висновку, що правовідносини щодо виплати грошової допомоги до 5 травня 2014 року у 2014 році регулюються положеннями Закону № 3551-XII, а тому застосування до таких правовідносин положень постанови № 102 від 16 квітня 2014 року, які суперечить Закону № 3551-XII, є помилковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням загально-правових засад пріоритетності закону над урядовими нормативними актами, суд, як вже зазначено, приходить до висновку щодо необхідності застосування до спірних правовідносин ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як нормативно-правового акта, що має вищу юридичну силу у порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України № 102 від 16 квітня 2014 року, якою істотно звужено обсяг встановлених законом прав позивача щодо отримання грошової допомоги.

З урахуванням викладеного суд знаходить всі підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, 64 Конституції України, ст.ст. 13, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року, ст. ст. 2, 6, 8, 9-11, 69-71, 159-163, 167, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо відмови у нарахуванні та виплаті належних ОСОБА_1 сум разової грошової допомоги до 05 травня 2014 року.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як особі, що має статус інваліда війни третьої групи, суму щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у розмірі, передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів після отримання її копії.

Суддя О.В. Щаслива