Справа № 804/18617/14
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
при секретаріТалаш Д.В.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Коваленка Р.В.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на підставі неправомірних висновків викладених в Акті перевірки протиправно встановив порушення, на підставі якого виніс не правомірне рішення, яке підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши письмові заперечення, та зазначив, що податкові повідомлення-рішення винесенні правомірно.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 перебуває на податковому обліку в Криворізькій південній об'єднаній державній податковій інспекції ГУМ у Дніпропетровській області.
На підставі наказу від 12.08.2014 р №805 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Коваленко Романом Васильовичем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово - господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (надалі ФОП ОСОБА_5) вимог податкового, законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2011р. по 30.06.2012р..
ФОП ОСОБА_5 повідомлений про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки повідомленням від 14.08.2014р. за № 122/173/НОМЕР_1 та копією наказу від 12.08.2014р. № 805, які вручені особисто 19.08.2014р..
За результатами такої перевірки складений Акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання вимог податкового, законодавства фізичної особи підприємця ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, з питання дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2011р. по 30.06.2012р.» від 03 вересня 2014 року №832/173/НОМЕР_1.
В Акті перевірки від 03 вересня 2014 року №832/173/НОМЕР_1 зазначено, що позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення: п.183.1, п.183.2, п.183.10 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1, ст.187, п.188.1, ст.188 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_5 занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 152 511 грн. по періодах: січень 2011 року - 8 000,0 грн., лютий 2011 року - 7 574,2 грн., червень 2011 року - 7 000,0 грн., липень 2011 року - 6 000,0 грн., серпень 2011 року - 8 930,6 грн., вересень 2011 року - 7000,0 грн., жовтень 2011 року - 10 000,0 грн., листопад 2011 року - 4 000,0 грн., грудень 2011 року - 11 000,0 грн., січень 2012 року - 19 000,0 грн., лютий 2012 року - 26 000,0 грн., березень 2012 року - 18 000,0 грн., квітень 2012 року - 7 018,6 грн., травень 2012 року - 7 988,2 грн., червень 2012 року - 5 000,0 грн..
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача та його висновків на підставі якого винесено спірний акт індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Згідно інформаційних баз встановлено, що протягом 2010 року ФОП ОСОБА_5 працював на спрощеній системі оподаткування. Відповідно до наданого звіту суб'єктів малого підприємництва-фізичної особи платника єдиного податку за 2010 рік обсяг виручки від реалізації товарів протягом 2010 року у позивача склав 402000,00 грн..
В періодах з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року та з 01.01.2012 року по 30.06.2012 року ФОП ОСОБА_5 працював на загальній системі оподаткування.
З 01.07.2012 року ФОП ОСОБА_5 перейшов на прощену систему оподаткування та отримав свідоцтво платника єдиного податку.
Відповідно до поданої до Криворізької південної ОДПІ податкової декларації платника єдиного податку від 08.02.2013 року №13 сума доходу ФОП ОСОБА_5 за 2012 рік (ІІ) півріччя складає 560 910 грн..
При цьому, при проведенні документальної виїзної перевірки за період перевірки з 01.01.2011 року по 30.06.2012 року використовувались дані податкової звітності, а саме податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за 2010 рік.
Так, згідно п.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (чинного на момент виникнення правовідносин) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.
Відповідно до п.6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (чинного на момент виникнення правовідносин) суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів), зокрема, податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків.
Починаючи з січня 2011 року реєстрація особи як платника податку на додану вартість та анулювання такої реєстрації регулюється статтями 180 - 184 розділу V Податкового кодексу України (в редакції чинної на момент виникнення правовідносин).
Відповідно до пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.
Отже, реєстрація особи як платника податку на додану вартість може здійснюватись як в обов'язковому порядку, так і за добровільним рішенням особи.
Згідно з пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.
Порядок реєстрації платників податку на додану вартість встановлений статтею 183 Податкового кодексу України, пунктами 183.1, 183.4 якої передбачено, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.
У разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.
Разом з цим, відповідно до пункту 18 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України та підпункту 6.1 пункту 6 розділу ІІІ Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 978, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, особи, які перейшли на загальну систему оподаткуванні із спрощеної системи оподаткування і не були зареєстровані платника податку на додану вартість, підлягають обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість з урахуванням вимог пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України. Обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування.
З наведеного вбачається, що особа, яка перейшла зі спрощеної системи оподаткування на загальну, та не була платником податку на додану вартість, повинна зареєструватися у якості платника цього податку лише у разі відповідності вимогам, встановленим пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, а саме: лише у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).
При цьому, законодавством встановлено, що обсяг оподатковуваних операцій (загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг) розраховується починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування.
Тобто, обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування.
Отже, ФОП ОСОБА_5 не мав обов'язку реєстрації та нарахування податкових зобов'язань з ПДВ відразу після переходу на загальну систему оподаткування.
В тому числі, подання податкової декларації з податку на додану вартість передбачено п. 46.1 ст. 46 глави 2 розділу ІІ, ст. 203 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI.
Як визначено пунктом 10 вказаного Порядку № 41, податкова звітність подається до органу державної податкової служби особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість згідно з вимогами розділу V Податкового кодексу України, за винятком розрахунку податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України, який подається особою, не зареєстрованою платником податку на додану вартість, і тільки за той звітний (податковий) період (календарний місяць), у якому такі послуги отримано.
Згідно з пп. 2 п. 180.1. ст. 180 Розділу V Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку. Пунктом 181.1. статті 181 розділу V Податкового кодексу України передбачено умови обов'язкової реєстрації платником податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім осіб, які є платником єдиного податку.
Порядок реєстрації платником податку на додану вартість та терміни подання заяви щодо такої реєстрації встановлені ст. 183 розділуV Податкового кодексу України. В той же час, п. 120.1. ст. 120 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України встановлено відповідальність за неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) у формі штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
З системного аналізу вказаних норм слідує, що обов'язок подання податкових декларацій з ПДВ та відповідальність за їх неподання покладаються на платників даного податку, зареєстрованих у встановленому законом порядку.
З огляду на наведене вище, до дати реєстрації платником податку на додану вартість особа не має повноважень на подання податкової декларації, отже штрафні санкції за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість фізичною особою - підприємцем, який не подав до органу податкової служби заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість, не застосовуються.
Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, збільшення позивачеві грошового зобов'язання та нарахування штрафних (фінансовий) санкцій з податку на додану вартість згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення є неправомірним, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 287 (двісті вісімдесят сім) гривень 52 копійки.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено згідно ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко