Справа № 821/3601/2014
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/3601/2014

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Яковлева Ю.В.,

- Вербицької Н. В.,

при секретарі - Курмановій І.І.,

за участі: представник позивача - ОСОБА_2 (договір від 19.05.2014 року),

представника відповідача - Яськович О.М. (довіреність від 12.01.2015 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 (далі - позивач, або ОСОБА_4) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області (далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнень, просив суд стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.12.2013 року по 17.06.2014 року у розмірі 39499,18 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у задоволенні вказаних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, наголошуючи, зокрема, на неповному з'ясуванні судом першої інстанції обставин справи, порушенні норм матеріального права.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях на скаргу.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в Державній інспекції техногенної безпеки України та наказом № 395 о/с від 28.10.2013 року його звільнено зі служби у зв'язку із скороченням штату.

Згідно зазначеного наказу позивачу встановлена премія у розмірі 125% по 28.10.2013 року та грошова допомога у розмірі 50% за 4 роки календарної служби.

Крім того, до звільнення позивача зі служби, Головою ліквідаційної комісії з проведення реорганізації Держтехногенбезпеки України згідно наказів № 346 о/с від 12.08.2013 року, № 348 о/с від 12.08.2013 року, № 356 о/с від 09.09.2013 року, № 362 о/с від 10.09.2013 року, № 379 о/с від 19.10.2013 року призначено позивачу відповідні премії у встановлених цими наказами розмірах.

Враховуючи відмову відповідача у проведенні повного розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив, зокрема, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити відповідні премії у сумі 18042,12 грн., тобто здійснити повний остаточний розрахунок, та стягнути середній заробіток за час його затримки у сумі 6407,25 грн., строк якого на час звернення становив один місяць, а саме з 29.10.2013 року по 29.11.2013 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.06.2014 року по справі №821/4536/13-а, якою скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року, задоволено в цій частині позовні вимоги, а саме зобов'язано Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області виплатити ОСОБА_4 премію на підставі наказів № 346 о/с від 12.08.2013 року, № 348 о/с від 12.08.2013 року, № 356 о/с від 09.09.2013 року, № 362 о/с від 10.09.2013 року та стягнуто з Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку за один місяць, тобто за такий період як просив позивач.

Таким чином, рішенням суду в іншій справі, яке набрало законної сили, встановлений обов'язок відповідача провести за вказаними наказами повний розрахунок з позивачем, який мав бути проведений в день його звільнення.

Проте, такий розрахунок проведено з позивачем тільки 10.09.2014 року, тобто із затримкою, що стало підставою для звернення позивача із позовом у цій справі, в якому позивач просить, з урахуванням уточнень, стягнути з Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області на його користь середній заробіток за час затримки проведення з ним повного розрахунку при звільненні за період з 01.12.2013 року по 17.06.2014 року у сумі 39499,18 грн.

Вирішуючи спірне питання та залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст.ст. 116, 117 КЗпП України не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, а тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на корить працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм показав, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

При цьому, визначальними є юридично значимі обставини, такі як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Слід зазначити, що відповідно до п.п. 1.3, 1.5 Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 447 від 10.06.2008 року, до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення, підставою для виплати якого є наказ відповідного керівника органу управління (підрозділу).

Таким чином, враховуючи належність позивачу при звільненні всіх сум згідно наказів № 346 о/с від 12.08.2013 року, № 348 о/с від 12.08.2013 року, № 356 о/с від 09.09.2013 року, № 362 о/с від 10.09.2013 року, що також встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, в іншій справі, та враховуючи не проведення з позивачем повного розрахунку в день звільнення, у відповідача виникає обов'язок щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки цього розрахунку.

Слід зазначити, що відповідач не заперечував порушення ним термінів, встановлених ст. 116 КЗпП України та не зазначав про поважність причин їх недотримання, а лише фактично посилався на відсутність в останнього такого обов'язку.

Проте, колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими та зазначає, що такий обов'язок визначений, зокрема, рішенням суду, яке набрало законної сили, у справі № 821/4536/13-а, а відтак відповідач відповідно до ст. 117 КЗпП України має виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що порядок та умови проходження служби в органах цивільного захисту врегульовано спеціальним законодавством, яким є Кодекс цивільного захисту України та Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 11.07.2013 року, та оскільки цим законодавством не визначено питання по стягненню середнього заробітку за час затримки відповідного розрахунку при звільненні, на вирішення цього питання не розповсюджуються норми ст.ст.116, 117 КЗпП України.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції неправильним, оскільки законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього, тобто норми цього Кодексу можуть застосовуватись до відповідних відносин в тій частині, що не визначені або не суперечать спеціальному законодавству, яке регулює відповідні трудові відносини.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач має виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Зі змісту позовної заяви, з урахуванням уточнень, вбачається, що позивач просить виплатити такий середній заробіток за період з 01.12.2013 року по 17.06.2014 року.

З урахуванням наданого відповідачем розрахунку, сума за цей час затримки складає 34740 грн. (5297,85 Ч 6 + (17 Ч 173,70) = 34740).

За таких обставин, враховуючи норми законодавства, які розповсюджуються на спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року - задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - скасувати.

Прийняту нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.12.2013 року по 17.06.2014 року у сумі 34740 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний колегією суддів 16 лютого 2015 року.

Головуючий суддя: /М.П. Коваль/

Суддя: /Ю.В. Яковлев/

Суддя: /Н.В. Вербицька/