Справа № 183/4079/14
Суддя: Березюк В. В.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4079/14
№ 2-а/183/11/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

19.01.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, третя особа - Новомосковська міська рада про визнання протоколу недійсним, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, третя особа - Новомосковська міська рада, в якому просить визнати недійсним протокол про адміністративне правопорушення та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 78, 82 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 23.05.2014 року представником відповідача відносно нього як директора Міського комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» (надалі - МКП «НККП») було складено протокол про адміністративне правопорушення №07701. Підставою для складення протоколу став акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 28.05.2014 року, яким встановлено ряд порушень щодо поводження з відходами на території міського звалища побутових відходів, розташованого у межах мікрорайону Кулебівка Марянівської сільської ради Новомосковського району.

04.06.2014 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Коваленко Є.О. відносно нього була винесена постанова № 07701 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 78, 82 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Він був визнаний винним у тому, що працюючи директором МКП «НККП» порушив вимоги ст.ст. 10, 20 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст.ст. 17, 35-1, 42 Закону України «Про відходи» щодо поводження з відходами на території міського звалища побутових відходів, розташованого у межах мікрорайону Кулебівка Марянівської сільської ради Новомосковського району.

Позивач вважає постанову такою, що не відповідає вимогам закону, з наступних підстав.

МКП «НККП» засноване у відповідності до рішення Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 22.11.2003 року № 303 на основі спільної громади м. Новомосковська. Основним видом економічної діяльності МКП «НККП» за КВЕД-2010 38.21 є оброблення та видалення безпечних відходів. У відповідності до Статуту власником та Органом управління МКП «НККП» є Новомосковська міська рада.

Згідно п.п. 7.2, 7.3 Статуту МКП «НККП» управління підприємством здійснює директор, який приймається на посаду міським головою за згодою заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства, шляхом укладення контракту. Позивач зазначає, що контракт з ним, як директором МКП «НККП», був укладений 24.04.2014 року, і межі його повноважень передбачені статутом та умовами контракту.

Згідно ч. 6 ст. 78 ГК України, МКП «НККП» не несе відповідальності за зобов'язаннями власника та органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого воно входить.

Крім того, на підставі ст. 6 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» Новомосковською міською радою 14.03.2011 року було прийнято рішення № 133 про затвердження Програми «Поводження з твердими побутовими відходами в м. Новомосковську на 2011-2015 роки», згідно якої Новомосковська міська рада за рахунок місцевого бюджету повинна була забезпечити у 2011-2012 роках фінансування робіт по забезпеченню водопостачання та електрифікації міського сміттєзвалища. Однак кошти на виконання вказаних робіт на рахунок МКП «НККП» не надходили, а тому ці роботи не виконані до теперішнього часу не з вини МКП «НККП».

Також позивач зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відповідно до яких статей КУпАП його притягнуто до адміністративної відповідальності, що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив задовольнити вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив, заперечення на позов не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа належним чином повідомлена по час і місце судового засідання, причин неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.06.2014 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Коваленко Є.О. відносно позивача ОСОБА_1, як директора МКП «НККП», була винесена постанова № 07701 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 78, 82 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. (а.с.20,21).

ОСОБА_1 був визнаний винним у тому, що працюючи директором МКП «НККП» порушив вимоги природоохоронного законодавства щодо поводження з відходами на території міського звалища побутових відходів, розташованого у межах мікрорайону Кулебівка Марянівської сільської ради Новомосковського району, передбачені ст.ст. 10, 20 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст.ст. 17, 35-1, 42 Закону України «Про відходи», а саме: «встановлено порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу або впливу на неї фізичних та біологічних факторів, також, порушення вимог щодо поводження з відходами, а саме: в ході перевірки звалища зафіксовано часткові спалахи відходів, а також тління відходів, що спричиняє до забруднення навколишнього природного середовища».

Як зазначалося вище, сам позивач посилався на те, що він не скоював адміністративного правопорушення, за яке був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 3 ст. 70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а ч. 4 вказаної статті передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Судом встановлено, що представниками відповідача в період з 23.05.2014 року по 28.05.2014 року була проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства на території міського звалища побутових відходів, розташованого у межах мікрорайону Кулебівка Марянівської сільської ради Новомосковського району, в ході якої встановлено ряд порушень, про що було складено відповідний акт перевірки (а.с.12,13). Таким чином, зазначену перевірку було завершено не раніше 28.05.2014 року.

Згідно ст.ст. 254, 256 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак протокол про адміністративне правопорушення щодо позивача, з посиланням на те, що «під час позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства… проведеної в період з 23.05 - 28.05.14 встановлено…», було складено 23.05.2014 року, тобто до завершення вищезазначеної перевірки, складення відповідного акту та висновків за результатами цієї перевірки. Отже в протоколі від 23.05.2014 року зазначені відомості, які не відповідають дійсності - про проведену перевірку, у той час коли вона лише почалась у цей день. Оскільки в даному випадку акт проведеної перевірки є первісним документом, яким державний контролюючий орган (відповідач) фіксує виявлені ним порушення вимог законодавства, оскільки перевірка проводилась на підставі письмових звернень громадян, датованих 19-21.05.2014 року, то складення протоколу про адміністративне правопорушення, тобто порушення провадження у справі про адміністративне правопорушення, до моменту виявлення (фіксації) цього порушення у відповідному акті перевірки, суд вважає неправомірним.

Судом також враховано, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не наведені переконливі докази, на підставі яких базується висновок про скоєння саме ним адміністративного правопорушення, тобто відомості про наступне:

у чому полягає вина позивача у вчиненні правопорушення;

· які дії вчинив чи не вчинив, а повинен був вчинити позивач в межах своєї компетенції, які призвели до порушення вимог закону.

Враховуючи зазначене, на думку суду, протокол про адміністративне правопорушення від 23.05.2014 року було складено з порушенням вимог закону, тому суд не приймає його до уваги через недопустимість цього доказу.

За таких обставин, коли в основу прийнятого рішення у справі про адміністративне правопорушення покладено як доказ лише протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам закону, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення є безпідставним і незаконним, оскільки відповідачем не надані належні і допустимі докази вчинення зазначеного правопорушення саме позивачем.

Крім того, з акту перевірки (а.с.12,13), протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.8-11), постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.20,21) суд вбачає, що порушення вимог ст.ст. 10, 20 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст.ст. 17, 35-1, 42 Закону України «Про відходи», за які позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, фактично виявилось у тому, що на території сміттєзвалища не забезпечено водопостачання (водозабезпечення) для запобігання виникнення пожеж і тління побутових відходів, внаслідок чого може бути забруднено навколишнє природне середовище (а.с.12).

Судом встановлено, що у відповідності до рішення Новомосковської міської ради від 22.10.2003 року № 303, було створене МКП «НККП» (а.с.22). У відповідності до Статуту, власником МКП «НККП» є територіальна громада м. Новомосковськ в особі Новомосковської міської ради, яка і є органом управління МКП «НККП». Згідно п.п. 7.2, 7.3 Статуту МКП «НККП», управління підприємством здійснює директор, який приймається на посаду міським головою за згодою заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства, шляхом укладення контракту.

Судом встановлено, що контракт з позивачем ОСОБА_1, як директором МКП «НККП», був укладений 24.04.2014 року (а.с.33-38).

Згідно ч.ч. 1, 2, 6, 7 ст. 78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Комунальне унітарне підприємство не несе відповідальності за зобов'язаннями власника та органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого воно входить. Комунальне унітарне підприємство очолює керівник підприємства, що призначається органом, до сфери управління якого входить підприємство, і є підзвітним цьому органові.

Отже МКП «НККП» як комунальне підприємство не несе відповідальності за зобов'язаннями власника та органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого воно входить.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», з метою проведення ефективної і цілеспрямованої діяльності України по організації і координації заходів щодо охорони навколишнього природного середовища, забезпечення екологічної безпеки, раціонального використання і відтворення природних ресурсів на перспективу розробляються і приймаються державні цільові, міждержавні, місцеві програми. Центральні та місцеві органи виконавчої влади, а також органи місцевого самоврядування під час розробки державних екологічних програм залучають громадськість до їх підготовки шляхом оприлюднення проектів екологічних програм для їх вивчення громадянами, підготовки громадськістю зауважень та пропозицій щодо запропонованих проектів, проведення публічних слухань стосовно екологічних програм.

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції організують розробку місцевих екологічних программ, організують збір, переробку, утилізацію і захоронення відходів на своїй території (п.п. «в», «е» ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Так, Новомосковською міською радою 14.03.2011 року було прийнято рішення № 133 про затвердження Програми «Поводження з твердими побутовими відходами в м. Новомосковську на 2011-2015 роки» (а.с.39-50), згідно розділу 6 якої Новомосковська міська рада за рахунок місцевого бюджету повинна була забезпечити у 2011-2012 роках фінансування робіт по забезпеченню водопостачання та електрифікації міського сміттєзвалища на загальну суму 205 000,00 грн. (а.с.43). Однак докази здійснення Новомосковською міською радою фінансування вказаних робіт в матеріалах справи відсутні, а доводи позивача про відсутність такого фінансування не спростовані відповідачем та/або третьою особою.

Як зазначалося вище, власником МКП «НККП» є територіальна громада м. Новомосковськ в особі Новомосковської міської ради, яка і є органом управління МКП «НККП». Згідно розділу 5 вказаної програми її виконання забезпечує на місцевому рівні управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Новомосковської міської ради, а МКП «НККП» є лише відповідальним за виконання цієї програми (розділ 7). У зв'язку з цим, суд приходить до переконання, що обов'язки щодо забезпечення дотримання вимог природоохоронного законодавства на території міського сміттезвалища, у тому числі і в частині фінансування відповідних робіт, повинна була виконувати саме Новомосковська міська рада та її виконавчий комітет як постійно діючий орган місцевої ради.

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для покладення вини у невиконанні вищезазначеної програми в частині забезпечення водопостачання та електрифікації міського сміттєзвалища на позивача як керівника МКП «НККП», за умови невиконання цієї програми Новомосковською міською радою, яка є власником і органом управління цим підприємством.

Вирішуючи справу суд враховує також і ту обставину, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову від 04.06.2014 року, не розглянув і не спростував доводів позивача, які були викладені ним у запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення, і за своїм змістом фактично ідентичні позову (а.с.14-16), що свідчить про чергове порушення вимог закону з боку відповідача під час розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано.

Доводи ж позивача про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відповідно до яких статей КУпАП його притягнуто до адміністративної відповідальності, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються змістом протоколу, в якому зазначені ст.ст. 78, 82 КУпАП, за якими його було притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що постанова № 07701 від 04.06.2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 78, 82 КУпАП, підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійснені ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або Законом України встановлений інший порядок судового провадження.

На переконання суду, до прийняття рішення у справі про адміністративне правопорушення до суду можуть бути оскаржені такі рішення, дії, бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які пов'язані зі здійсненням відповідними органами владних повноважень і тягнуть для особи настання відповідних правових наслідків та/або обмежень. Тому, на думку суду, саме такі рішення чи дії суб'єкта владних повноважень з питань притягнення особи до адміністративної відповідальності, які обмежують права та свободи особи чи тягнуть за собою настання для особи інших правових наслідків (наприклад: адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів тощо), можуть бути самостійним предметом розгляду у суді з приводу їх правомірності.

З огляду на зазначене, сам по собі складений відповідною посадовою особою суб'єкта владних повноважень протокол про адміністративне правопорушення не може розглядатися в якості рішення суб'єкта владних повноважень, яке може бути оскаржене до суду і визнано недійсним, як того просить позивач, оскільки:

1) протокол є процесуальною формою фіксації вчинення адміністративного правопорушення і не тягне для особи будь-яких правових наслідків до моменту прийняття уповноваженим органом рішення у справі (ст. 254 КУпАП);

2) протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів у справі (ст. 251 КУпАП), який оцінюється суб'єктом владних повноважень чи судом в сукупності з іншими доказами при прийнятті рішення;

3) питання правомірності складення протоколу про адміністративне правопорушення є елементом доказування та оцінки доказів у справі, від аналізу якого залежить і вирішення питання про правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тому позов в частині визнання недійсним протоколу про адміністративне правопорушення № 07701 від 23.05.2014 року підлягає відхиленню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 2, 4-9, 13, 14, 69-71, 159-163 КАС України, ст. ст. 7, 247, 251, 254, 293 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, третя особа - Новомосковська міська рада про визнання протоколу недійсним, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області № 07701 від 04 червня 2014 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену у відношенні ОСОБА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Березюк