Справа № 754/19106/14-а
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/22/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.02.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

при секретарі Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов»язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить відмову УПФУ в Деснянському районі м. Києва в переведенні падчерці ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший з підстав, що за даними пенсійної справи ОСОБА_1 неможливо встановити факт того, що гр. ОСОБА_2 була опікуном ОСОБА_1, на підставі її заяви від 29.07.2014 року затвердженого зразка, - визнати незаконною; визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про відмову ОСОБА_1 в переведенні з одного виду пенсії на інший; зобов»язати УПФУ у Деснянському районі м. Києва перевести її на пенсію у зв»язку з втратою годувальника з моменту її звернення - 29.07.2014 року з зазначеною заявою до управління.

В своїй уточненій позовній заяві, що надійшла до суду 15.01.2015 року позивач просить суд відмову УПФУ в Деснянському районі м. Києва в переведенні падчерці ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший з підстав, що за даними пенсійної справи ОСОБА_1 неможливо встановити факт того, що гр. ОСОБА_2 була опікуном ОСОБА_1, на підставі її заяви від 29.07.2014 року затвердженого зразка (аркуш 1, додаток 4 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», - визнати незаконною; визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про відмову ОСОБА_1 в переведенні з одного виду пенсії на інший; зобов»язати УПФУ у Деснянському районі м. Києва перевести її на пенсію у зв»язку з втратою годувальника з моменту її звернення - 29.07.2014 року з зазначеною заявою до управління та виплатити пенсію у зв»язку з втратою годувальника з 29.07.2014 року по 22.12.2014 року; визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про відмову ОСОБА_1 в призначенні державної соціальної допомоги за період з 23.08.2014 року, а також зобов»язати Управління провести нарахування та виплату їй державної соціальної допомоги, як інваліду ІІІ групи з дитинства на підставі положень ст.ст. 1,2 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» з 23.08.2014 року по 22.12.2014 року включно. А також стягнути з Державного Бюджету України на її користь всі судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.07.2014 року вона звернулася до УПФУ у Деснянському районі м. Києва із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв»язку з втратою годувальника. Проте, розпорядженням від 07.08.2014 року Управління відмовило їй як падчерці в переведенні з одного виду пенсії на інший з підстав, що за даними її пенсійної справи неможливо встановити факт того, що померла мачуха ОСОБА_2 була її опікуном. Також, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської РДА в м. Києві на її звернення від 23.08.2014 року відмовило їй листом від 01.12.2014 року у призначенні державної соціальної допомоги як інваліду з дитинства ІІІ групи з посиланням на те, що нею не надано довідку МСЕК протягом трьох місяців. Вважає, що дані рішення відповідачів є протиправними, тому була вимушена звернутися з адміністративним позовом до суду.

В судове засідання позивач не з»явилася, в своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в судовому засіданні зазначила, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наведених у письмових запереченнях підстав.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.

Вислухавши наведені представником відповідача доводи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом ІІІ групи, причина інвалідності - захворювання з дитинства, яка встановлена безстроково 14.01.1964 року актом огляду МСЕК, перебувала на обліку Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на пенсії по інвалідності.

29.07.2014 року позивачка звернулася до відповідача з заявою щодо переходу на пенсію у зв»язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви позивача від 29.07.2014 року Управління ПФ України в Деснянському районі м. Києва своїм розпорядженням від 07.08.2014 року відмовило позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника у зв'язку з відсутністю документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім»ї з померлим годувальником.

18.09.2014 року позивач оскаржила відмову Управління до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким 17.10.2014 року прийнято рішення про відмову позивачу в задоволенні її скарги на дії Управління ПФУ в Деснянському районі м. Києва.

Відповідно до п. 4 та 5 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім»ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону - незалежно від тривалості страхового стажу.

Пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв»язку із втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батька.

Відповідно до Постанови Пенсійного Фонду України №22-1 від 25.11.2005 року «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що при призначенні пенсії крім інших документів надаються довідка про склад сім»ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім»ї з померлим годувальником.

Зважаючи на те, що на день подання заяви до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, а саме станом на 29.07.2014 року позивачем не було надано документу, що засвідчує родинні стосунки члена сім»ї з померлим годувальником, а саме свідоцтва про шлюб між її батьком та померлою ОСОБА_2, їй було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника.

В подальшому, позивач повторно 23.12.2014 року звернулася до Управління ПФ України в Деснянському районі м. Києва із письмовою заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника та надала відповідні документи, а саме витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб 23.12.2014 року, з якого вбачається, що гр. ОСОБА_2 взяла шлюб з ОСОБА_4 батьком позивачки.

Відповідно до п. 5 Постанови Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року днем звернення за призначенням (перерахунком), переведенням з виду на вид пенсії вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

На підставі отриманих документів позивача ОСОБА_1 було переведено на пенсію по втраті годувальника з дати подання заяви, а саме з 23.12.2014 року.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 1.1 ст. 8 Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з Законом та досягли встановленого пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 Закону, та інші особи, передбачені Законом.

Статтею 44 Закону, а також пунктом 1 Порядку, визначається порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, згідно якого заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п. 3 ст. 45 Закону передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Згідно п. 1 ст. 47 Закону пенсія призначається та виплачується щомісяця за місцем проживання отримувача пенсій в межах України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 р. № 2 у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх на відповідність усім вимогам, вказаним у ч. 3 ст. 2 КАС України.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 розділу ІІ Положення про Управління Пенсійного фонду України, затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 (зі змінами) нарахування, перерахунок пенсій відноситься до компетенції УПФУ в Деснянському районі м. Києва, який повинен своєчасно і в повному обсязі здійснювати фінансування та перерахунок пенсій, інших виплат. Пунктом 1.2 розділу Положення передбачено,що Управління у своїй діяльності повинно керуватись Конституцією та законами України, та згідно п. 2.5 розділу ІІ Положення, зобов'язане суворо дотримуватися законних інтересів громадян.

Враховуючи вище викладене, відповідачем Управлінням пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва правомірно відмовлено у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з втратою годувальника за період часу з 29.07.2014 року по 22.12.2014 року, оскільки до 23.12.2014 року Управління не мало повноважень переводити позивача на пенсію по втраті годувальника.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення Деснянської РДА в м. Києві та зобов»язання провести їй нарахування та виплату державної соціальної допомоги як інваліду 3 групи з дитинства на підставі положень ст.ст. 1,2 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» з 23.08.2014 року по 22.12.2014 року включно, то позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва. Як було встановлено судом, позивач з 23.12.2014 року отримує пенсію у зв»язку з втратою годувальника обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування» згідно з поданою нею заявою від 23.12.2014 року і з цього ж часу отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства 3 групи відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам».

За таких обставин суд вважає, що дії суб'єкту владних повноважень - УПФ України в Деснянському районі м. Києві та Управління праці та соціального захисту населення Деснянської РДА в м. Києві при здійсненні ними владних управлінських функцій правомірні та здійснені в межах повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6,11,104,105,160,256 КАС України, ст.ст. 36, 105 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування», Законом України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня оголошення постанови.

Головуючий: