Справа № 826/11359/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач - ОСОБА_2, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України про зобов'язання Міністра Внутрішніх Справ України надати належну відповідь на звернення від 17 червня 2014 року щодо скасування незаконних наказів начальника УМВС України в Хмельницькій області та поновлення позивача на посаді.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким задовольнити позов. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо доручення начальнику Управління кадрового забезпечення УМВС України в Хмельницькій області провести перевірку викладених у зверненні ОСОБА_2 фактів та при необхідності вжити відповідних заходів реагування (лист ДКЗ МВС України від 28.07.2014 № 6/6-Б-1135), за наслідками чого УМВС України в Хмельницькій області було належним чином розглянуто звернення ОСОБА_2 від 17 червня 2014 р. та надано позивачу відповідь листом від 17.07.2014 р. № 12/Б-230.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивачем 17 червня 2014 р. до Міністра МВС України була направлена поштою заява про скасування незаконних наказів начальника УМВС України в Хмельницькій області та поновлення ОСОБА_2 на посаді, яка зареєстрована у Міністерстві внутрішніх справ України 25.06.2014 р. за № Б-9216.

Зокрема, заступником Міністра внутрішніх справ України - керівником апарату було доручено начальнику Департаменту кадрового забезпечення МВС України розглянути вказану заяву позивача та про наслідки розгляду проінформувати автора звернення.

З метою надання повної відповіді автору звернення (позивачу), заступник начальника ДКЗ МВС України доручив начальникові Управління кадрового забезпечення УМВС України в Хмельницькій області провести перевірку викладених у зверненні ОСОБА_2 фактів та при необхідності вжити відповідних заходів реагування (лист ДКЗ МВС України від 28.07.2014 р. № 6/6-Б-1135).

У той же час, з метою контролю за виконанням доручення заступника ДКЗ МВС України та прийняття законного рішення про результати розгляду звернення, УКЗ УМВС України в Хмельницькій області було доручено проінформувати ДКЗ МВС України про результати розгляду.

Так, в УМВС України в Хмельницькій області було розглянуто вказане звернення позивача та надано останньому відповідь листом від 17.07.2014 р. № 12/Б-230. Копії висновку службового розслідування та відповіді автору звернення (позивачу) було направлено листом начальника відділу інспекції по особовому складу УКЗ УМВС України в Хмельницькій області від 17.07.2014 р. № 12/Б-230 до ДКЗ МВС України з метою перевірки законності прийнятого рішення.

Вважаючи, що наслідками розгляду заяви відповідачем не було надано жодної відповіді, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 1 та ч. 3 ст. 15 вищевказаного Закону передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

За змістом ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Тобто вказаними нормами визначено перелік громадян, відповідь яким надається за підписом, зокрема, Міністра внутрішніх справ. В усіх інших випадках надання відповіді за результатом розгляду скарги/звернення допускається за підписом іншої уповноваженої посадової особи Міністерства.

Разом з тим, позивач не належить до категорії осіб, відповідь за результатами розгляду скарг яких надається за підписом Міністра, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначена позовна вимога позивача є необґрунтованою та відповідно не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано положення ст. 20 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» на увагу суду не заслуговують, оскільки вказаною нормою передбачено право особи рядового або начальницького складу усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до Міністра внутрішніх справ України або до суду, проте, не зобов'язано надавити відповідь на таку скаргу безпосередньо Міністром внутрішніх справи України.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що згідно ч. 2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Пилипенко О.Є.

Суддя: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.