Справа № 2а-3848/12/1370
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2015 р. м. Київ К/800/38731/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за

касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівський хімічний завод»

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року

у справі № 2а-3848/12/1370

за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівський хімічний завод»

до Управління Держкомзему у м. Львові

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Львівський хімічний завод» (далі - ПАТ «Львівський хімічний завод») звернулось до суду з позовом до Управління Держкомзему у м. Львові, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі державного акту на право постійного користування землею серії І-ЛВ № 6006, зареєстрованого у Книзі записів (реєстрації) 1-1 за 1996 рік, 06.03.1996 та зобов'язати видати вказаний акт або його дублікат.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Управління Держкомзему у м. Львові щодо невидачі ПАТ «Львівський хімічний завод» державного акту на право постійного користування землею, серії 1-ЛВ № 6006, зареєстрованого 06.03.1996 на ВАТ «Львівський хімічний завод» під номером 38 у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею 1-1 за 1996 рік; зобов'язано Управління Держкомзему у м. Львові видати ПАТ «Львівський хімічний завод» державний акт на право постійного користування землею, серії 1-ЛВ № 6006, зареєстрований 06.03.1996 на ВАТ «Львівський хімічний завод» під номером 38 у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею 1-1 за 1996 рік або його дублікат.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції. Вимоги касаційної скарги мотивовані тим, що відповідач не вжив жодних заходів щодо з'ясування обставин, ким і за яких обставин втрачено державний акт, який підлягає видачі позивачу та був зареєстрований у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею, протиправно відмовив позивачу у видачі дублікату державного акту. При цьому, вказує, що видача землевласнику (землекористувачу) нового державного акту при його втраті відповідно до п.п. 4.7-4.9 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 р. № 325 (далі - Інструкція № 325) здійснюється в тому випадку, якщо державний акт втрачений (пошкоджений) самим землевласником (землекористувачем). Натомість, позивач взагалі не отримував державний акт на право постійного користування земельною ділянкою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено наступні обставини. 26 грудня 1996 ухвалою Львівської міської ради народних депутатів № 627 «Про надання в постійне користування Відкритому акціонерному товариству «Львівський хімічний завод» земельної ділянки на вул. Рахівській, 16, Промисловій, 21 та в тимчасове користування терміном на 5 років земельну ділянку на вул. Промисловій, 21» позивачу надано в постійне користування: земельну ділянку площею 58648 кв.м. для виробничих потреб на вул. Рахівській,16 за рахунок раніше наданої земельної ділянки та надано в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 11162 кв.м. за рахунок земель міста по фактичному користуванню; земельну ділянку площею 3117 кв.м. для обслуговування дитячого садка на вул. Рахівській, 16 за рахунок раніше наданої земельної ділянки; земельну ділянку площею 630 кв.м. для обслуговування житлового будинку на вул. Промисловій, 21 за рахунок земельної ділянки, яка є в користуванні, без права реконструкції та добудови будинку. Надано в тимчасове користування терміном на 5 років земельну ділянку площею 8520 кв.м. на вул. Промисловій, 21 для виробничих потреб за рахунок земельної ділянки, яка є в користуванні. Зобов'язано Департамент землеустрою та планування забудови міста виготовити проект відводу і встановити межі земельних ділянок у натурі та видати державний акт на право постійного користування, разом із укладенням договору на право тимчасового користування землею.

20 листопада 1997 року Львівською міською радою прийнято ухвалу «Про внесення змін та доповнень до ухвали № 627 від 26 грудня 1996 року», якою внесено зміни і доповнення до вказаної ухвали та вирішено читати п. 1.1 в такій редакції: «надати в постійне користування земельну ділянку площею 67187 кв.м. для виробничих потреб на вул. Рахівській,16 за рахунок раніше наданої земельної ділянки». Доручено Львівському міському управлінню земельних ресурсів зареєструвати державний акт на право постійного користування землею.

Враховуючи наведене та оскільки позивачу не було видано державного акта на право постійного користування вказаними земельними ділянками, він лише в серпні 2011 року звернувся до голови Львівської міської ради та Управління Держкомзему у м. Львові з проханням видати вказаний акт.

Відповідно до листа № 2-10570 від 18 серпня 2011 року, позивач звертався до Міського голови міста Львова Садового А.І., в якому звертав увагу на те, що згідно з ухвалою № 627 від 26 грудня 1996 року ВАТ «Львівський хімічний завод» надана в постійне користування земельна ділянка для виробничих потреб, на яку виписаний державний акт на право постійного користування і зареєстрований за № 38 в книзі записів № 1. Але, ВАТ «Львівський хімічний завод» даний акт не отримував, архів земельного управління позивачу державного акта не видав в зв'язку з його відсутністю. Тому, позивач просив вирішити питання видачі йому державного акта на право постійного користування землею або його дублікат.

На вказаний лист позивачу надана відповідь Департаменту містобудування Львівської міської ради за № 2403-2 вих. № 1156 від 01 вересня 2011 року, в якому його повідомлено, що у відповідно до п. 4.8. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325 для отримання нового державного акта землевласнику (землекористувачу) необхідно письмово звернутися до відповідного територіального органу Держкомзему. В листі звернуто увагу на те, що у заяві (клопотанні) необхідно зазначити де, коли і за яких обставин втрачено (пошкоджено) державний акт. До заяви (клопотання) додається копія акту приймання-передавання межових знаків на зберігання; копія акту перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; копія документа, на підставі якого набуто право на землю. При втраті державного акта землевласник (землекористувач) розміщує відповідне повідомлення в місцевих друкованих засобах масової інформації. Якщо протягом місяця з дня публікації ніяких повідомлень щодо втраченого державного акта не надійшло, землевласнику (землекористувачу) видається новий державний акт.

05 вересня 2011 року позивач звернувся до Управління Держкомзему у м. Львові листом № 6721, в якому просив видати державний акт на право постійного користування землею за № 38, який зареєстрований 06.03.1996 р. в книзі записів 1-1 або його дублікат.

На зазначений лист відповідач надав письмову відповідь листом № 40/01-15/5488 від 23 листопада 2011 року, в якому вказано, що відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності, громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації. В той же час, позивач не відноситься до жодної з вище перелічених категорій юридичних осіб. Крім цього, позивача повідомлено, що ухвалами Львівської міської ради з постійного користування його вилучено земельні ділянки загальною площею 0,9903 га. Оскільки діючим законодавством не передбачено внесення змін до державних актів на право постійного користування землею, відповідно до Земельного кодексу України позивач не має такого права, тому відповідач відмовив у видачі дублікату державного акта на право постійного користування землею.

Відповідно до довідки № 40/01-19/4774 від 06 вересня 2011 року Управлінням Держкомзему у місті Львові, передбачено, що згідно земельно-кадастрових даних земельна ділянка на вул. Рахівській, 16 площею 4,9989 га знаходиться в користуванні ВАТ «Львівський хімічний завод» (угіддя-забудовані землі) для виробничих потреб (державний акт на право постійного користування землею, зареєстрований 06.03.1996р. за № 38 в кн. записів 1-1 на земельну ділянку площею 5,8648 га та ухвали Львівської міської ради про вилучення частини земельних ділянок). Зміни до даного державного акта на право постійного користування землею не внесено. Кадастровий номер земельної ділянки загальною площею 5,8648 га: 10716006.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо невидачі державного акту на право постійного користування землею протиправною, звернувся до суду з даним позовом про визнання її протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що оскільки державний акт, необхідний підприємству для підтвердження свого права на користування земельною ділянкою, зареєстрований у встановленому порядку, то повинен бути виданий позивачу.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що державний акт, який позивач просить йому видати, є фактично втрачений, тому позивачу слід звернутись до відповідача у порядку передбаченому Інструкцією. Оскільки позивач у встановленому Інструкцією № 325 порядку до відповідача не звертався, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Проте суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Ч. 3 ст. 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 3.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 квітня 1993 р. № 28 (чинної на момент передання позивачу Львівською міською радою земельних ділянок) (далі - Інструкція № 28) державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування.

Якщо рішення про передачу (надання) земельної ділянки прийняте обласною Радою народних депутатів або Верховною Радою України, то видача і реєстрація державних актів здійснюється районною Радою народних депутатів.

За змістом п. 3.2 Інструкції № 28 державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею реєструються у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею.

Книги записів (реєстрації) державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) ведуться виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських Рад народних депутатів (міст обласного підпорядкування), відділами земельних ресурсів районних державних адміністрацій, управліннями земельних ресурсів Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій (п. 3.4 Інструкції № 28).

Відповідно до п.п. 4.1 та 4.2 Інструкції № 28 власники землі і землекористувачі зберігають видані їм державні акти і договори на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) як документи постійного зберігання.

Другі примірники державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до запису № 38 копії Книги № 1-1 03-2 записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Львівської міської Ради народних депутатів (Галицький район) 06 березня 1996 року Держкомземом зареєстровано державний акт серії 1-ЛВ № 600Є, землекористувача ВАТ «Львівський хімічний завод», адреса: вул. Рахівська, 16, вул. Рахівська, 16, вул. Промислова, 21 на право постійного користування землею для виробничих потреб, обслуговування дитячого садка, обслуговування житлового будинку. Вказано площі: 5,8648, 0,3117, 0,630 га та підставу для надання землі у постійне користування: Ухвала VII-ої сесії 2-го скликання Львівської міської ради № 627 від 26.12.1996 р. Відмітка про видачу акта землекористувачу відсутня.

Однак ту обставину, що державний акт серії 1-ЛВ № 600Є зареєстровано у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею Держкомземом, спростовано судом апеляційної інстанції з посиланням на п. 4.2 Інструкції № 28 та зазначено, що відповідно до наведених норм видачу вказаного державного акту позивачу в момент виникнення у такого права на постійне користування землею повинна була здійснити Львівська міська рада, якою такий акт був зареєстрований у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею.

На час звернення позивача до Львівської міської ради та Управління Держкомзему у м. Львові з проханням видати державний акт або його дублікат діяла Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. N 43 (далі - Інструкція № 43).

Відповідно до п. 4.1 та 4.2 Інструкції № 43 власники земельних ділянок, землекористувачі та орендарі зберігають видані їм державні акти і договори як документи періодичного використання.

Другий примірник державного акта або договору зберігаються у вогнетривких шафах у приміщеннях відповідних рад чи державних адміністрацій або за їх дорученням - у приміщеннях районних (міських) відділів (управлінь) земельних ресурсів Держкомзему України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що другий примірник державного акту може зберігатись як у приміщенні відповідних рад чи державних адміністрацій, так і у приміщеннях районних (міських) відділів (управлінь) земельних ресурсів Держкомзему України.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 03 грудня 2010 року № 1691 «Про передачу в управління Держкомзему у м. Львові на зберігання державних актів на право приватної власності та право постійного користування землею» Департаментом містобудування Львівської міської ради передано в архів Управління Держкомзему у м. Львові ряд державних актів, серед яких державний акт, який просить видати позивач, відсутній, незважаючи на те, що в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею такий зареєстрований.

Однак, вказане рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 03 грудня 2010 року № 1691 відсутнє в матеріалах справи, що ставить під сумнів дослідження його судом апеляційної інстанції.

Крім того, відсутність у рішенні виконавчого комітету Львівської міської ради від 03 грудня 2010 року № 1691 «Про передачу в управління Держкомзему у м. Львові на зберігання державних актів на право приватної власності та право постійного користування землею» акту, який просить видати позивач, не свідчить про те, що такий акт зберігається в приміщенні Львівської міської ради, але й не виключає обставини передання такого акту відповідно до іншого рішення.

Отже суди, вирішуючи спір, не встановили обставини, в приміщенні якого державного органу влади чи органу місцевого самоврядування зберігається чи повинен зберігатись державний акт серії 1-ЛВ № 600Є.

Без встановлення обставини місцезнаходження державного акту серії 1-ЛВ № 600Є не можливо правильно вирішити спір.

Крім того, варто звернути увагу, що Інструкція № 325 не може бути застосована до спірних правовідносин в частині відновлення втраченого державного акту з огляду на те, що втраті землекористувачем такого акту передує його видача. Однак, в даній справі позивач взагалі не отримував державного акту на право постійного користування належної йому земельної ділянки, тому визначена Інструкцією № 325 процедура відновлення державного акту не може бути застосована до спірних правовідносин. До того ж, на час розгляду справи Інструкція № 325 втратила чинність.

Таким чином, судами неповно встановлені обставини у справі, без їх встановлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати ким допущено протиправну бездіяльність.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: