Справа № 2а-813/10/0870
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2010-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року 10:19 Справа № 2а-813/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

при секретарі судового засідання - Марченко І.В.

за участю:

представника позивача: Радової С.О.

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя

до: ОСОБА_2

про: зобов'язання подати декларацію про отримані доходи у 2007 році

11.02.2010 Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Запоріжжя звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про зобов'язання подати декларацію про отримані доходи у 2007 році.

Ухвалою суду від 12.02.2010 відкрито провадження в адміністративній справі №2а-813/10/0870, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд на 04.03.2010. Розгляд справи відкладався до 22.03.2010 та 08.04.2010.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 08.04.2010 на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Позивач підтримав вимоги позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Зазначає, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_2 в період з 01.01.2005 по 31.12.2008 отримувала доходи у вигляді заробітної плати на загальну суму 31 755 грн. 80 коп. та доходи від підприємницької діяльності у розмірі 14 400 грн. На підставі одержаних відомостей з центральної бази даних ПДС України було встановлено, що відповідач, як засновник юридичної особи ТОВ «Мотор Січ - Ойл» внесла у 2007 році до статутного фонду грошову суму у розмірі 783 216 грн. Таким чином, сума внесена до статутного фонду значною мірою перевищує її загальний задекларований дохід. Щодо інших джерел доходів в центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб відомості відсутні. ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя двічі зверталася до громадянки з проханням подати декларацію про доходи як громадянина - засновника, який вніс кошти до статутного фонду юридичної особи, на які ОСОБА_2 жодного разу не прореагувала. Крім того, листом від 22.05.2009 вона повідомила, що у 2008 році нею не вносились грошові кошти до статутних фондів підприємств.

На думку позивача відповідач порушив ст.67 Конституції України та п.п. в) п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-IV, якими встановлений обов'язок подання податкової декларації про отримані доходи за минулий рік. Просить позов задовольнити.

Відповідач з позовними вимогами не погодився з підстав, зазначених у наданих відзиву на позов та додаткових письмових поясненнях. Зазначає, що жодних підстав для подання річної декларації про доходи у відповідача не виникло, дохід (прибуток), окрім заробітної плати не отримувався. Вказане вище унеможливлює подання річної податкової декларації, у зв'язку з відсутністю отримання доходу (прибутку), який треба відображати у даній декларації. Грошові кошти, що внесені відповідачем до Статутного фонду ТОВ «МОТОР СІЧ-ОЙЛ» є грошовими коштами, що накопичувалися протягом декількох чисельних років та є спільною сумісною власністю сім'ї позивача, інших джерел доходів у 2007 році у відповідача не було. Також, зазначає, що декларація подається до органу ДПІ за місцем податкової адреси платника податку (реєстрації за паспортом) або місцем проживання громадянина. Подання декларації здійснюється у такі строки: платниками податку, які зобов'язані подавати декларації, - до 1 квітня року, що настає за звітним (31 березня останній день; платниками податку, які мають право подати таку декларацію для отримання податкового кредиту, - протягом року, що настає за звітним.

Відповідно до наведених приписів у позивача взагалі відсутні підстави витребовувати подання декларації про доходи за 2007 року, у зв'язку з пропуском строку в які вона повинна бути надана. Також позивачем пропущений, встановлений ст.99 КАС України річний строк звернення до суду з позовом. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 28.05.2009 ОСОБА_2 в період з 01.01.2005 по 31.12.2008 отримувала доходи у вигляді заробітної плати на загальну суму 31 755 грн. 80 коп. та доходи від підприємницької діяльності у розмірі 14 400 грн.

Відповідно відомостей з центральної бази даних ПДС України від 26.01.2008 відповідач, як засновник юридичної особи ТОВ «Мотор Січ - Ойл» внесла у 2007 році до статутного фонду грошову суму у розмірі 783 216 грн.

ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя листами від 30.01.2008 та від 12.05.2009 зверталася до відповідача з проханням з'явитися до податкової для декларування одержаних у 2007 році доходів.

Листом від 22.05.2009 відповідач повідомила ДПІ у Шевченківському районі, що нею у 2008 році як громадянином - засновником не було внесено коштів до статутного фонду юридичних осіб.

Оцінивши представлені докази, вважаю що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація є центральним органом виконавчої влади, а ст.2 цього Закону встановлено, що завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

З огляду на викладене, органи державної податкової служби законодавцем віднесено до суб'єктів владних повноважень, а предметом даного спору є публічні правовідносини.

Таким чином спір, що виник між сторонами є публічно-правовим.

Згідно з п.4 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

В ході розгляду справи судом встановлено відсутність у позивача, передбачених законом повноважень на звернення до адміністративного суду з позовом про зобов'язання фізичної особи подати декларацію про доходи.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та роз'яснює позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За правилами ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Оскільки даний публічно-правовий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, господарського чи кримінального судочинства, у суду не має підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки в такому випадку буде порушено конституційне право позивача на судовий захист.

Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з наступного.

Позивач зазначив, що його звернення до суду обумовлено виконанням покладеної на нього функції контролю за своєчасністю подання платниками податків податкових декларацій та правильністю, своєчасністю сплати податків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п.1.1 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ термін «платники податків» у цьому Законі вжито у такому значенні - це юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Відповідно до п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ визначено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

б) календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

в) календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

г) календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним.

Згідно з п.п. «а» п.п.4.2.2 п.4.2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі, якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію.

Відповідно до п.п.4.3.1 п.4.3 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ якщо контролюючий орган не може самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків згідно з підпунктом «а» підпункту 4.2.2 статті 4 цього Закону у зв'язку з невстановленням фактичного місцезнаходження підприємства чи його відокремлених підрозділів, місцезнаходження фізичної особи або ухиленням платника податків чи його посадових осіб від надання відомостей, передбачених законодавством, а також якщо неможливо визначити суму податкових зобов'язань у зв'язку з неведенням платником податків податкового обліку або відсутністю визначених законодавством первинних документів, сума податкових зобов'язань платника податків може бути визначена за непрямим методом.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ встановлено, що податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Із зазначених положень Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ вбачається, що платника податків не може бути примушено подати податкову декларацію, а на позивача покладено обов'язок, в разі неподання податкової декларації, самостійно визначати суму податкового зобов'язання у способи, передбачені цим Законом.

Крім цього, ст. 1641 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку.

Згідно зі ст.2342 цього Кодексу органи державної податкової служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 1641).

Статтею 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили є обов'язковою і підлягає виконанню на всій території України.

Отже, зміст права на судовий захист передбачає не лише ухвалення правосудного судового рішення, яким суд надає захист порушеним правам, свободам чи інтересам особи, а й реальне виконання цього рішення.

Проаналізувавши зазначені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивачем був обраний невірний спосіб захисту його прав та інтересів держави, оскільки у спірних відносинах їх належить захищати в порядку та у спосіб, встановленими Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до Підпункту "а" п.п. 18.1. ст. 18 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» річна декларація про майновий стан і доходи (податкова декларація) подається платником податку, який зобов'язаний подавати таку декларацію згідно з нормами цього Закону або інших законів.

Випадки, коли, громадяни зобов'язані подати таку декларацію передбачені п.п. 8.1.3, п.п. 8.2.1 ст. 8; п.п. 9.7.3, п.п. 9.9.1 ст. 9; п. 13.4 ст. 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Позивачем в позовній заяві як підставу для подання декларації вказано на п.п. 8.1.3 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», яка передбачає, що якщо згідно з нормами цього Закону окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню при їх нарахуванні чи виплаті, то платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку».

Однак, в позовній заяві позивачем не зазначено, внаслідок чого отриманий відповідачем дохід та відповідно на підставі якої норми закону зобов'язання нарахувати, сплатити податок та подати декларацію про такий доход покладено на відповідача. До того ж, позивачем не доведено, що відповідач взагалі отримав такий дохід у 2007 році.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що строк для звернення до адміністративного суду позивачем пропущений.

Керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя до ОСОБА_2 про зобов'язання подати декларацію про отримані доходи у 2007 році відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови не у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя І.В.Садовий

Постанова складена у повному обсязі 09.04.2010