Справа № 813/8622/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року Справа № 813/8622/14

13 год. 01 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

позивач ОСОБА_1,

від відповідача не прибув,

третя особа 1 ОСОБА_2,

від третьої особи 2 ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Франківського відділу, за участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Франківського районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (відділ ГУ ДМС), треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить зобов'язати відповідача зареєструвати позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що все життя проживає у АДРЕСА_1. Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, був власником Ѕ частки квартири, яку подарував у 2008 році своєму внукові ОСОБА_2. Внук виписав позивача без його згоди з вищевказаної квартири та прописав за адресою: АДРЕСА_2, з чим позивач не згідний. Будучи літньою людиною, яка потребує сторонньої допомоги, позивач бажає бути зареєстрованим за адресою фактичного мешкання, де йому затишно, проживають його друзі, знайомі доброзичливі сусіди, які можуть надати допомогу. Тому неодноразово звертався до внука з проханням дати згоду на прописку позивача за адресою фактичного проживання. Також, пояснив суду, що на даний час не має місця реєстрації, а тому у нього виникають труднощі у різних життєвих ситуаціях. Зазначає, що свобода пересування та вільний вибір місця проживання в Україні - це конституційне право кожної особи, яка на законних підставах перебуває на території України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях, просив позов задовольнити.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не подавав, подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника /а.с.91/.

Третя особа 1, ОСОБА_2 проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмовому запереченні /а.с.81-82/. Пояснив суду, що володів Ѕ квартири по АДРЕСА_1, а дідусь, ОСОБА_1, у 2008 році подарував йому свою частину квартири. У 2011 році ОСОБА_2 подарував вказану квартиру своєму батькові ОСОБА_3 Власник квартири по АДРЕСА_1, ОСОБА_3, звернувся до Франківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області з запереченням щодо реєстрації ОСОБА_1 та його дружини за вказаною адресою. Тому, відповідач діяв законно та обґрунтовано, відмовляючи позивачу в проведенні реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. Просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа 2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, уповноважив на представництво своїх інтересів у даній справі свого сина - ОСОБА_2 /а.с.93/

Суд заслухав пояснення позивача та третьої особи, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Комісією в складі майстрів ЛКП "Сонячне" ОСОБА_4, ОСОБА_5, паспортиста ОСОБА_6 складено акт з виходом на адресу на АДРЕСА_1, яким встановлено, що за даною адресою фактично проживає без реєстрації ОСОБА_1 1926 року народження. Акт затвердив директор ЛКП "Сонячне" Залужна Н.Є. /а.с.2/.

Позивач звернувся до Франківського районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області з проханням зареєструвати його за адресою: АДРЕСА_1, однак отримав чергову відмову листом № 2017 від 13.06.2014 року, з посиланням на наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1077 від 22.11.2012 року, згідно з яким для реєстрації необхідно подати документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму або інші документи. Зазначено, що у разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника житла. Власник квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3, звернувся до відповідача з заявою, щоб без його відома не проводити реєстрації за вказаною адресою /а.с.9/. Також пояснив суду, що позивач зареєстрований як піднаймач у квартирі АДРЕСА_2, яка також належить його батькові ОСОБА_3, і жодних проблем з проживанням позивача та реалізацією його прав не існує.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів, згідно з ч. 2 цієї ж статті, можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку звернення до адміністративного суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи предмет та підставу позовних вимог спір виник з приводу відмови відділу ГУ ДМС у реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1077 від 22.11.2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 р. за № 2109/22421 (далі - Порядок).

Цей Порядок розроблений відповідно до Законів України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", "Про загальний військовий обов'язок і військову службу" та визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування (п. 1.1 Порядку).

Згідно з п. 1.3 Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Відповідно до п. 2.2 Порядку для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом з матеріалів справи встановлено, що відмова відділу ГУ ДМС базувалася на тому, що ОСОБА_1 не подав документів, що б засвідчували його право на проживання в житлі, де заявник бажає зареєструватися, а також на заяві власника квартири ОСОБА_3 від 27.05.2014 року, який заперечив проти реєстрації ОСОБА_1 та його дружини за адресою: АДРЕСА_1, та просив без його відома не проводити реєстрацію за вказаною адресою /а.с.83/.

Також, третьою особою в обґрунтування своєї правової позиції до матеріалів справи долучено такі документи:

- договір дарування Ѕ частини квартири від 15.08.2008 року, згідно з яким ОСОБА_1, позивач, безоплатно передав у власність, а ОСОБА_2, третя особа, прийняв як дарунок Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 /а.с.84-85/;

- договір дарування квартири від 12.04.2011 року, згідно з яким ОСОБА_2 подарував квартиру АДРЕСА_1 своєму батькові ОСОБА_3 /а.с.78/;

- витяг про реєстрацію права власності № 27321241 від 15.09.2010 року, згідно з яким ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 /ас.89/;

- свідоцтво про право власності на квартиру серії САА № 454462 від 20.02.2003 року, згідно з яким ОСОБА_3 дійсно володіє на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_2 /а.с.90/.

Таким чином, судом встановлено, що власником квартири по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, який заперечив проти реєстрації позивача у цій квартирі. Отже, відділення ГУ ДМС, за відсутності у позивача документів, що підтверджують право на проживання у цьому житлі та за відсутності згоди власника на реєстрацію позивача у відповідній квартирі, законно та обґрунтовано відмовив позивачу у реєстрації.

Суд зважає на покликання позивача стосовно життєвого дискомфорту, що той відчуває у зв'язку з реєстрацією не за місцем фактичного проживання, та у зв'язку з відмовою родичів зареєструвати його у квартирі, Ѕ якої позивач раніше їм подарував, однак зауважує, що відділ ГУ ДМС не міг задовольнити заяву позивача про реєстрацію за адресою по АДРЕСА_1 за наявності заперечення проти реєстрації власника квартири, оскільки в цьому випадку вийшов би за межі наданих законодавством повноважень.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, а отже у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Оскільки ОСОБА_1 надав довідку серії ЛВА-1 № 440222 про те, що він є інвалідом І групи (поранення при захисті Вітчизни) безтерміново /а.с.8/, позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 136, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано о 16.30 год. 04.02.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.