Справа № 803/733/14
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Справа № 5413/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року у справі № 803/733/14 за позовом ОСОБА_1 до відділу Держземагенства у Ківерцівському районі Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Озерцівська сільська рада Ківерцівського району Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділу Держземагенства у Ківерцівському районі Волинської області в якому просив визнати відмову відділу Держземагенства у Ківерцівському районі Волинської області по погодженню проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що належать позивачу на праві власності згідно із Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 818205 від 06 травня 2011р., та знаходиться в с. Озерце Озерцівської сільської ради Ківерцівського р-ну Волинської області, викладену у Висновку №03-4/191 від 16.10.2013 року «Про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» протиправною. Зобов'язати відділ Держземагенства у Ківерцівському районі Волинської області погодити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що належать позивачу на праві власності згідно із Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 818205 від 06 травня 2011р., та знаходиться в с. Озерце Озерцівської сільської ради Ківерцівського р-ну Волинської області.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу Держземагенства у Ківерцівському районі Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Озерцівська сільська рада Ківерцівського району Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2014 року по справі № 803/733/14 за позовом ОСОБА_1 до відділу Держземагенства у Ківерцівському районі Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Озерцівська сільська рада Ківерцівського району Волинської області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що приймаючи рішення по справі, суд керується і застосовує ті правовідно сини, що існують на момент виникнення спору і є чинними в такий момент. Не зважаючи на початковий статус належної мені земельної ділянки, в даний мо мент вона не підпадає під тимчасовий мораторій по відчуженню та зміні цільо вого призначення, а посилання Відповідача на записи в статистичній звітності не є належним підтвердженням того, що на даний момент належна мені земе льна ділянка зберігає статус „земельної частки (паю), виділеної власнику в натурі". Волинський окружний адміністративний суд приймаючи постанову по да ній справі, також не наводить достатнього правового обґрунтування щодо ви значення актуального статусу земельної ділянки, встановлюючи обставини справи і досліджуючи спосіб першочергового виділення земельної ділянки, суд першої інстанції не дослідив належним чином питання зміни правового статусу земельної ділянки в процесі її відчуження та поділу, не витребував від Відпові дача належних доказів та підтверджень, через що і було застосовано норми права, які в даному випадку до застосування не підлягають, та неповно дослі див обставини справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції було встановлено, що розпорядженням Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області від 26 червня 2003 року №127 «Про затвердження технічної документації по проекту поділу на земельні частки (паї) та їх передачі в натурі зі складанням державних актів на право приватної власності на землю для ведення особистого селянського господарства власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай), уточнення грошової оцінки та розміру земельної частки (паю)» відповідно до статті 118 ЗК України затверджено технічну документацію по виконанню проектно-вишукувальних робіт із виготовлення та складання державних актів на право приватної власності на землю для ведення особистого селянського господарства власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) Озерцівської сільської ради, виготовлену Волинським регіональним центром державного земельного кадастру; передано у приватну власність власникам сертифікатів земельні частки (паї) в натурі, в тому числі ОСОБА_3 площею 2,2814 га (з них 1,4023 га ріллі, 0,8791 га кормових угідь). На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_3 виданий державний акт від 27 червня 2003 року на право власності на земельну ділянку, цільове призначення якої «для ведення особистого селянського господарства».

Згідно з договором купівлі-продажу від 26 серпня 2005 року № 2703 ОСОБА_3 відчужив частину належної йому земельної ділянки площею 1,4023 га (кадастровий номер :04:000:0067) ОСОБА_4, що підтверджується витягом із Книги записів державних актів на право приватної власності на землю. На підставі договору дарування від 07 лютого 2011 року, реєстровий №164, ОСОБА_4 відчужила на користь позивача земельну ділянку площею 0,5623 га в селі Озерце Ківерцівського району із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства». Зазначену ділянку (кадастровий номер :04:000:0588) позивач розділив на дві рівнозначні частини. Щодо однієї із них площею 0,2812 га (кадастровий номер :04:000:0608) йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №818205 від 06 травня 2011 року.

Згідно з частиною першою статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Порядок зміни цільового призначення земельних ділянок приватної власності вичерпно врегульовується частиною третьою статті 20 ЗК України: зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Позивач уклав договір із ПП «Вектор» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №818205 від 06 травня 2011 року, у зв'язку із зміною її цільового призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до Положення про Управління (Відділ) Держземагенства у районі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2012 року № 258, Управління (відділ) Держземагенства у районі є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів і відповідно до покладених завдань у межах, визначених законодавством, бере участь у погодженні документації із землеустрою.

Розроблений ПП «Вектор» на замовлення позивача проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку із зміною її цільового призначення надано для погодження відповідачу.

16 жовтня 2013 року висновком № 03-4/191 відділом Держземагенства у Ківерцівському районі було відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення позивачу зазначеної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, пункту 7 статті 118, пункту 6 статті 186-1 ЗК України (введення мораторію на відчуження та зміну цільового призначення (використання) земельних ділянок цієї категорії та відсутність схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому порядку).

Суд апеляційної інстанції взявши до уваги наведені аргументи вважає, що сул першої інстанції вірно надав правову оцінку вищезазначеним діям відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара, при цьому розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) (частини перша, друга статті 121 ЗК України).

Згідно із преамбулою Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Відповідно до пункту 15 розділу Х «Прикінцеві положення» ЗК України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається:

а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб;

б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Заборона на відчуження та зміну цільового призначення земельних ділянок, що встановлена пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України поширюється не на всі земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що мають цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства» (код 01.02), а лише на ту їх частину, що сформована у порядку виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). При цьому, мораторій не стосується земельних ділянок для особистого селянського господарства, які були надані громадянам із земель державної та комунальної власності.

Відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачений особливий порядок формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав, який полягає в тому, що земельні ділянки виділяються із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності.

З вищенаведеного слідує, що якщо земельна ділянка сформована як об'єкт нерухомого майна внаслідок виділення в натурі земельного паю для ведення особистого селянського господарства, то для неї встановлений мораторій на зміну цільового призначення, а подальша зміна власника такої земельної ділянки не припиняє дію мораторію.

Отже, оскільки земельна ділянка з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», яка наразі належить позивачу, була сформована внаслідок виділу в натурі (на місцевості) власнику земельної частки (паю) для ведення особистого селянського господарства, тому на неї поширюється мораторій, встановлений пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, і цей мораторій щодо зміни цільового призначення такої земельної ділянки продовжує діяти після зміни власника земельної ділянки. Така обставина є достатньою підставою для відмови відділом Держземагенства у Ківерцівському районі у погодженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення цієї земельної ділянки.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.. 41, ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року у справі № 803/733/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: І.В. Глушко

Н.М. Судова-Хомюк