Справа № 826/19773/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом

Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»

до

Управління праці та соціального захисту населення Попільнянської районної державної адміністрації

про

визнання протиправною бездіяльності та стягнення витрат на перевезення пасажирів,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Державне територіально-галузеве об’єднання «Південно-Західна залізниця» з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Попільнянської районної державної адміністрації в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Попільнянської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог п. 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, а саме: не реєстрації за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. своїх зобов’язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремих громадян по Попільнянському району за вказаний період та не надсилань інформації про свої додаткові зобов’язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Попільнянської районної державної адміністрації на користь Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» витрати на перевезення залізницею пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. в сумі 600 740,93 грн.

Позивач зазначає, що підприємство, в особі відокремленого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень, згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом січня – вересня 2014 року надавало послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні по Попільнянському району Житомирської області.

Позивач також зазначає, що пільги передбачені Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», постановою КМ України «Про безоплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування».

На виконання цих нормативних актів між сторонами укладено договір на пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом загального користування та про відшкодування витрат за надані послуги.

Фактично, як зазначає позивач, надано послуг на 600 740,93 грн., що було оформлено відповідними рахунками та актами, які надсилалися до відповідача.

Однак, не дивлячись на те, що фактично послуги надані, що не спростовано відповідачем, вказані акти не підписані та кошти не сплачені з посиланням на відсутність фінансування.

Між тим, як зазначає позивач, обов’язок щодо відшкодування цих коштів покладений на відповідача вищезгаданим адміністративним договором та низкою нормативно-правових актів.

При цьому, як додає позивач, відповідач, не реєструє зобов’язання у фінансовому органі РДА, не інформує про ці зобов’язання перед позивачем.

Враховуючи наведене, позивач просить задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав та зазначив, що в Управління відсутня заборгованість в сумі 600 740,93 грн., оскільки Управлінням, відповідно до умов договору (п.2.2.2.) про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам від 30.12.2013 р. № 2, своєчасно і повністю зареєстровано згідно поданих розрахунків суму заборгованості за рахунок і в межах субвенції з державного бюджету згідно кошторису та плану асигнувань на 2014 рік, що становить 192 067 грн., яка станом на 01.01.2015 р. не профінансована, у зв’язку з тим, що рахунок Управління заблоковано згідно виконавчих листів і платежі здійснюються лише за захищеними видатками. Загалом відповідач зазначає про відсутність фінансування та просить у задоволенні позову відмовити.

У заяві від 28.01.2015 р. відповідач просив розглядати справу за його відсутності.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, з’ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30 грудня 2013 року між Управлінням праці та соціального захисту населення Попільнянської районної державної адміністрації (Платник) та Державним територіально-галузевим об’єднанням «Південно-Західна залізниця» (Перевізник) укладено договір № 2 про розрахунки за перевезення пільгової категорії пасажирів залізничним транспортом за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам (далі – Договір).

Договір регламентує взаємовідносини сторін щодо здійснення розрахунків за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян, які відповідно до чинного законодавства мають право на пільговий проїзд за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам залізничним транспортом на приміських маршрутах, які оформили пільгові проїзні документи на залізничних зупинках, що знаходяться на території Попільнянського району Житомирської області (Чернявка, Саверці, Попільня, Харліївка).

Як зазначено у п. 2.1. Договору, Перевізник з забезпечує перевезення окремих категорій громадян, відшкодування витрат за пільгове перевезення яких здійснюється у відповідності до ст. 102 Бюджетного Кодексу України, закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік». Забезпечує видачу квитків пільговій категорії громадян для проїзду в залізничному транспорті на приміських маршрутах на підставі пільгових посвідчень на кожному зупинному пункту Попільнянського району.

Відповідно до п.п. 2.1.3. Перевізник подає щомісяця, не пізніше 6 числа, Платнику розрахунок необхідної суми компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян в залізничному транспорті на приміських маршрутах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009 р. «Про затвердження Порядку Кабінету Міністрів України « №1359 від 16.12.2009р. «Про затвердження порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян» (в розрізі кожного зупинного пункту, який знаходиться на території Попільнянського району) та акти звірки форми « 3-пільга».

Перевізник несе відповідальність за достовірність складених розрахунків.

Перевізник має право на компенсацію за пільгові перевезення окремих категорій громадян за рахунок і в межах субвенції з державного бюджету згідно кошторису та плану асигнувань на 2014 рік, як передбачено Бюджетним кодексом України і Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256.

Платник забезпечує протягом 3 днів перевірку поданого Перевізником розрахунку суми компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян і складає акт звіряння розрахунку за надані послуги в межах кошторисних призначень на 2014 рік.

Згідно з п.п. 2.2.2. Договору Платник здійснює розрахунки з Перевізником у п’ятиденний термін після отримання відповідного фінансування в межах обсягу затверджених асигнувань на ці цілі.

Між тим, п.п. 2.2.3. Платник у разі скорочення (збільшення) обсягу затверджених асигнувань вживає заходи щодо приведення договірних зобов’язань з Перевізником та обсягів бюджетних зобов’язань у відповідності до уточнених обсягів бюджетних асигнувань .

Згідно з п. 2.2.4. Договору Платник має право на зустрічну перевірку по кожному зупинному пункту Попільнянського району на достовірність виданих пільгових квитків по кожній категорії пільговиків, з підтвердженими реквізитами (номер, серія, ким видане і коли) документів (посвідчень), що згідно чинного законодавства дають право на пільги.

Термін дії Договору – з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р.

Із змісту, суті та призначення Договору вбачається, що він належить до категорії адміністративних договорів.

Між тим, до матеріалів справи за спірний період надано копії згаданих у Договорі актів звіряння розрахунків, розрахунків витрат, облікових форм про недоотримані кошти за перевезення, рахунків-фактур на оплату вказаних послуг

Слід додати, що акти звіряння розрахунків, не підписані відповідачем.

У той же час, у матеріалах справи наявні докази направлення вказаних документів із супровідними листами, копії яких, як і докази вручення яких, залучені до матеріалів справи. Отримання цих документів не спростовано відповідачем.

Як вбачається із узагальненого розрахунку, сформованого на підставі даних, наведених у вищезгаданих первинних документа, загалом вартість наданих послуг складає 600 740,93грн., що складає суму, заявлену у позові. Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів на спростування вартості послуг.

Вирішуючи у взаємозв’язку з наведеним спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, частиною 5 статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Згідно зі ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В контексті наведеного слід додати, що відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 4.03.2002 року (далі - Порядок № 256), фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Згідно з п. 3 Порядку № 256 головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно з п. 5 Порядком № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг.

Відповідно до п. 6 Порядку № 256 у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів АРК, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби Автономної Республіки Крим, областях, міст Києві та Севастополі.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів реєстрації додаткових зобов’язань, надсилання Управлінням фінансовому органу райдержадміністрації уточненої інформації у зв'язку із виникненням зобов'язань про фактично нараховані у поточному місяці суми та щодо необхідності компенсування пільг, наданих Залізницею відповідним категоріям громадян..

Отже, Управління не виконало вимоги п. 6 Порядку № 256, не зареєструвало додаткові зобов'язання, чим порушило вимоги вищезгаданих нормативних актів, у зв’язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалі від 16.10.2014 р. (К/800/7912/13).

У взаємозв’язку з наведеним слід додати, що згідно з положеннями пунктів 9, 10, 11 Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009 року на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком.

Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.

Залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми.

Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п'ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.

Слід додати, що вищезгаданий Договір, як вже зазначалося вище, за своєю правовою природою є адміністративним договором.

За відсутності врегулювання у чинному законодавстві особливостей укладення та виконання адміністративних договорів, до правовідносин сторін за адміністративним договором підлягають до застосування загальні положення ЦК України та ГК України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, на підставі якої виникають зобов'язальні правовідносини відповідної правової природи. Права та обов'язки сторін, обумовлені договором, складають його зміст і повинні дотримуватись сторонами.

За вказаним вище Договором на відповідача покладено обов'язок відшкодувати позивачу вартість перевезення по пільговим тарифам відповідних категорій громадян.

Невиконання відповідачем зобов'язань за договором про розрахунки за надані послуги по перевезенню було зумовлено відсутністю відповідного асигнування в необхідному розмірі.

Внаслідок цього позивач поніс витрати на пільгове перевезення, які не були йому відшкодовані всупереч умовам вказаного договору.

Між тим, сторони Договору зв’язані умовами його виконання, а право сторони на отримання виконання згідно договору підлягає захисту судом.

Відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою відповідно до вищевказаних Законів України, на що звертає свою увагу Верховний Суд України у постанові від 13 жовтня 2009 року № 09/209 (справа за позовом ДТГО "Південно-Західна залізниця" до Міністерства освіти та науки України про стягнення заборгованості за пільгові перевезення), зазначивши при цьому, що будь-який договір незалежно від його правової природи повинен виконуватись.

В контексті наведеного та виходячи із змісту/умов Договору вбачається, що перевізник має переводити всіх пільговиків, які до нього звернулися.

При цьому, у договорі відсутні умови про обмеження загальної вартості послуг, які надаються перевізником пільговим категоріям громадян, як і відсутні докази подальшого повідомлення відповідачем перевізника про обмеження обсягу послуг та їх вартості (в порядку виконання п. 2.2.3. Договору) та припинення у зв’язку з цим здійснення пільгових перевезень.

При цьому, як вже зазначалося, відповідно до умов Договору відповідач мав забезпечувати протягом 3 днів перевірку поданих позивачем розрахунків, проводити зустрічну перевірку по кожному зупинному пункту Попільнянського району на достовірність виданих пільгових квитків по кожній категорії пільговиків.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази проведення вказаних перевірок та звірки розрахунків, як і відомості щодо незгоди відповідача з вартістю наданих послуг по перевезенню пільгових категорій громадян.

Під час розгляду справи відповідачем не заявлено конкретних та документально підтверджених обставин завищення позивачем вартості послуг, зазначених у наданих позивачем первинних документах. Таким чином, відповідачем не спростовано відомості, наведені у первинних документах позивача щодо вартості наданих послуг. З урахуванням наведеного суд вбачає безпідставною заявлену відповідачем у запереченнях на позов вимогу про надання позивачем деталізації наданих послуг по кожному пільговику, оскільки наведене не передбачено вищезгаданими нормативними актами, а відповідач, у свою чергу, не скористався своїм правом на перевірку вказаних обставин відповідно до умов Договору.

Між тим, вбачається, що відповідач ухилився від виконання зобов’язань, прийнятих за адміністративним договором. Доказів реєстрації додаткових зобов’язань також не надано.

Враховуючи наведене у сукупності, беручи до уваги вчинення позивачем в рамках вказаних вище нормативних актів та умов Договору всіх залежних від нього дій щодо документального оформлення факту надання послуг, а також враховуючи бездіяльність відповідача щодо виконання умов Договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і в частині стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, враховуючи вищенаведене у сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність з боку відповідача правомірності бездіяльності та невиконання умов Договору, а відтак позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області в частині невиконання вимог п. 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, а саме: не реєстрації за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. додаткових зобов’язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремих громадян по Попільнянському району за вказаний період та не надсилань інформації про додаткові зобов’язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін