Справа № 753/21613/14-а
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2014-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-а/753/672/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2014 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач, УПСЗН) про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Адміністративний позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилася друга дитина - ОСОБА_2, а 24 квітня 2014 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення допомоги при народжені другої дитини, додавши до неї документи передбачені ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Відповідач листом від 29 травня 2014 року за №01-07/485 повідомив позивача про призначення за його заявою допомоги при народженні дитини у розмірі як на першу дитину, посилаючись на те, що позивачем не виконані вимоги п. 11 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 року, зокрема на вимогу відповідача не надано довідку про склад сім'ї.

Позивач вважає таку відмову протиправною, у зв'язку з чим просить суд визнати зазначені дії відповідача неправомірними, скасувати рішення про призначення допомоги при народженні другої дитини у розмірі як на першу дитину та зобов'язати УПСЗН призначити допомогу при народження другої дитини у розмірі кратному 60 розмірам прожиткового мінімуму.

Розгляд справи здійснюється у передбаченому ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження по справі, надав письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Підстав для розгляду справи в судовому засіданні немає.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилася друга дитина - ОСОБА_2.

24 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення допомоги при народжені другої дитини, додавши до неї передбачені ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" документи.

29 травня 2014 року відповідач листом за №01-07/485 повідомив позивача про призначення за його заявою допомоги при народженні другої дитини, у розмірі як на першу дитину, посилаючись на те, що позивачем не виконані вимоги п. 11 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 року (далі - Порядок), зокрема на вимогу відповідача не надано довідку про склад сім'ї.

Відповідно до частини 1 пункту 11 Порядку для призначення допомоги при народженні дитини органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подаються такі документи: 1) заява одного з батьків (опікуна), що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини; 3) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини для виплати допомоги у зв'язку з народженням дитини, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану, або довідка для призначення допомоги при народженні дитини, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) рад. Жінки, які постійно проживають (зареєстровані) на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

А частиною 2 п. 11 Порядку визначено, що особи, що звертаються за призначенням допомоги при народженні другої дитини або наступних дітей, подають також довідку про склад сім'ї та копію свідоцтва про народження кожної дитини, яка враховується при визначенні розміру допомоги.

Тобто, дійсно, затвердженим Кабінетом Міністрів України порядком передбачено при зверненні за допомогою при народженні другої дитини подання довідки про склад сім'ї.

Однак, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо скорочення кількості документів для отримання державної допомоги при народженні дитини" від 10.10.2013 року №644-VII, який набрав чинності 03.02.2014 року, внесено зміни до ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та викладено її другу та четверту частини у наступній редакції: "для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина. Даний перелік документів є вичерпним.".

Тобто, Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", станом на день звернення позивача до УПСЗН з заявою про призначення допомоги при народження другої дитини, не передбачено подання разом з визначеними частиною другою ст. 11 цього Закону документами довідки про склад сім'ї.

При цьому, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 1 листопада 1996 року за №9 роз'яснив, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що витребування відповідачем при зверненні за призначенням допомоги при народженні другої дитини довідки про склад сім'ї є таким, що не відповідає вимогам Закону, а відтак дії та рішення щодо її призначення у розмірі як на першу дитину є неправомірними.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення йому допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 у розмірі як на другу дитину у сумі кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", стст. 7, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 186 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації щодо призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні другої дитини у розмірі як на першу дитину.

Скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №01-07/485 від 29.05.14 року про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні другої дитини у розмірі як на першу дитину.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації призначити ОСОБА_1 за його заявою від 24 квітня 2014 року допомогу при народженні другої дитини - ОСОБА_2 у сумі кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму.

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 73 гри. 08 коп. присудити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.