Справа № 295/12403/14-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Комісарчук О.В.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"28" січня 2015 р. Справа № 295/12403/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "17" грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання рішення незаконним, зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію ,

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати рішення Комісії по розгляду питань, пов"язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі, відповідно до якого їй відмовлено в призначенні пенсії за віком; зобов'язати включити до страхового стажу позивача час догляду за інвалідом І групи загального захворювання у період з 01.10.2006 року по 31.10.2011 року; призначити пенсію за віком, починаючи з моменту звернення із заявою про призначення пенсії - 03.06.2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 01.10.2006 року по 31.10.2011 року позивач, будучи опікуном відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира, здійснювала догляд за хворою матір'ю, яка була визнана недієздатною. Вказаний вище період не був включений до страхового стажу, оскільки протягом цього часу не був сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Управління праці та соціального захисту населення не проводило нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Позивач вважає, що має право на включення вказаного періоду до страхового стажу, оскільки незважаючи на те, що була зареєстрована як фізична особа-підприємець, але фактично підприємницькою діяльність не займалась, жодних доходів не отримувала.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 17.12.2014 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржену постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі, зокрема зазначає, що вона не може нести відповідальність за неналежну роботу органу соціального захисту населення, який не сплачував за неї страхові внески.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права, дослідивши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що відсутні підстави для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.06.2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 7.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з досягненням 55-річного віку.

Рішенням Комісії по розгляду питань, пов"язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення від 18.06.2014 року позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком у зв'язку з тим, що відсутній необхідний стаж роботи 30 років.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку 60 років право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними віку 58 років - які народились з 01.04.1959 року по 30.09.1959 року.

Відповідно до п. 7.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до 01.01.2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилось 55 років за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення від роботи.

На момент звернення з заявою про призначення дострокової пенсії страховий стаж позивача складав 25 років 6 місяців 7 днів. До страхового стажу не включено період з 01.10.2006 року по 31.10.2011 рік, оскільки за цей період позивачем не були сплачені страхові внески.

Як вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_3 (Форма ОК-5) за період з 01.01.2002 року по 01.11.2011 року страхові внески позивачем не сплачувались та за неї не перераховувались (а. с. 110).

Матеріали справи стверджують, що у період з 01.10.2006 року по 30.09.2012 року ОСОБА_3 перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира та отримувала щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає з інвалідом 1 та 2 групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії потребує стороннього догляду (а. с. 11-14, 108).

Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира листом від 18.03.2014 року № 912/06-13 (а. с. 14) повідомило, що Управлінням не здійснювалось нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивачу у зв'язку з тим, що остання перебувала на обліку як фізична особа-підприємець, тобто вважалась самозайнятою особою.

Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стверджується, що позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 31.12.1997 року по 01.11.2011 року.

Відповідно до п. 14 ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Страхувальниками є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу для осіб, зазначених у пунктах 7-9, 12-14, 17 і 18 статті 11 цього Закону ( п. 2 ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ).

Враховуючи, що до страхового стажу включається період, протягом якого позивач підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і за який сплачено страхові внески, проте у період з 01.10.2006 року по 31.10.2011 року вони сплачені не були, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правові підстави для зарахування цього періоду до страхового стажу, який надає право на призначення пенсії, відсутні.

Таким чином, дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі є правомірними.

З огляду на викладене, районний суд правильно вказав, що позовні вимоги позивача є безпідставними й такими, що задоволенню не підлягають.

Позивач вважає, що орган соціального захисту населення повинен був сплачувати за неї страхові внески, але належним чином не виконав свої обов"язки, однак позивач не зверталась до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира щодо непроведення таких платежів.

Підсумовуючи вищевикладене, необхідно зазначити, що оскаржена постанова законна і обґрунтована, відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Підстави для скасування постанови відсутні, а тому апеляційний суд залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від "17" грудня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" січня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

- ,