Справа № 804/9931/14
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокусправа № 804/9931/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Новомосковська об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и В :

В липні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 червня 2014 року №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб за основним платежем 14755,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафними) в розмірі 3688,94 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17 червня 2014 року №.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог повністю.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 21.05.2014 року по 23.05.2014 року представниками відповідача була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 30.05.2014 року №199/173/280230995, яким встановлені порушення пп. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164, пп.168.4.5 п.168.4 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 14755,75 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.06.2014 року №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 14755,75 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 3688,94 грн.

Відповідно до пп "д" п. 164.2.17 п.164.2. ст. 164 Податкового кодексу України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Як встановлено з матеріалів справи, 24 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укр Сиббанк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 (а.с.18-26).

Згідно з умовами договору Банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 15027,00 доларів США, та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 72876,44 грн., за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день укладення Договору.

Позивач отримав повідомлення №31-12/12-1676 від АТ «Укр Сиббанк» про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України), зокрема, АТ «Укр Сиббанк» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості на підставі кредитного договору №0 від 24.06.2008 року, що станом на 08.11.2011 року становить 8790,35 доларів США, що складає 70153,15 грн. по курсу НБУ, станом на 08.11.2011 року штрафні санкції у сумі 15934,02 грн., а також заборгованість за відшкодування понесених АТ «Укр Сиббанк» витрат на примусове стягнення в сумі 1818,44 грн. (а.с. 17).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що АТ «Укр Сиббанк» в повідомлені №31-12/12-1676 про анулювання боргу було роз'яснено ОСОБА_1 положення пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, відповідно до якого анульована сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, а тому позивачу необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Несплачені зобов'язання за кредитними договорами є доходом фізичної особи позивача та відповідно до п.177.6. ст.177 ПК України є іншим доходом, ніж дохід від підприємницької діяльності, та оподатковується за правилами, встановленими для фізичних осіб, та відповідно до пп.164.2.17. п.164.2. ст.164 ПК України такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що податкова декларація про майновий стан і доходи за 2011 рік платником податків-фізичною особою ОСОБА_1. до Новомосковської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області не надавалась.

Таким чином, в порушення пп."д" п.п.164.2.17. п.164.2. ст.164 ПК України позивачем не перераховано податок на доходи фізичних осіб за 2011 рік у сумі 87905,61 грн.

Тому, спірне податкове повідомлення-рішеня від 17.06.2014 року № винесене Новомосковської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області є правомірним.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити, а постанову суду - скасувати та прийняти нове рішення, де відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволені позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук