Справа № 810/6660/14
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року справа №810/6660/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області

до реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, державного реєстратора Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Рак Тетяни Михайлівни

про визнання протиправним та скасування рішення збов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із вимогами до реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, державного реєстратора Рак Т.М. про визнання протиправним та скасування рішення від 27.05.2014 р. №13337119 про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень, зобов?язання зареєструвати припинення обтяження-іпотеки на нежитлове приміщення за адресою: Київська область, м.Бровари, бульвар Незалежності, 9-А за суб?єктом -ВАТ «Державний ощадний банк України».

Вимоги обґрунтовані незаконністю прийнятого рішення та відсутністю підстав, передбачених ст.24 Закону України №1952.

Представник відповідача та відповідачка, повідомлені належним чином про дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з?явилися без зазначення причин неприбуття, за відсутності заяв про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАСУ, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи та матеріали, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, із наданням їм відповідної правової оцінки, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке:

відповідно до договору кредитної лінії №936 від 21.01.2011 р., укладеного між позивачем (банком) та КП Броварської міської ради Київської області «Броваритеплоенергомережа» позичальник -отримав від банку грошові кошти, які підлягали поверненню на умовах, визначених договором, у межах діючого ліміту кредитування. П.4.1 договору сторонами було погоджено порядок виконання зобов?язань за кредитним договором шляхом іпотеки нерухомого майна, що належить позичальнику, зокрема і нежитловим вбудованим приміщенням, яке розташоване в м.Бровари Київської області, бульвар Незалежності, 9-А.

Згідно п.1.1 договору іпотеки №410 від 28.01.2011 р. іпотекодавець КП Броварської міської ради Київської області «Броваритеплоенергомережа» з метою забезпечення виконання зобов'язання, що випливає із кредитного договору передав в іпотеку, а банк прийняв в порядку і на умовах визначених договором предмет іпотеки, в тому числі, нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м.Бровари Київської області, бульвар Незалежності, 9-А, що належить територіальній громаді м. Бровари в особі Броварської міської ради.

По виконанню кредитних зобов?язань за кредитним договором, 26.05.2014 р., представник позивача звернувся із заявою до реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового майна) прийняту відповідачем та зареєстрованою в цей же день за №6761899.

У відповідь на подану заяву реєстраційна служба рішенням №13337119 від 27.05.2014 р. відмовила у проведенні реєстраційних дій на підставі п.71 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17.10.2013 р. №686 у зв?язку з тим, що, на думку державного реєстратора, реєстрація припинення обтяжень нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

У своєму рішенні відповідач також зазначив, що згідно ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов?язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, зокрема, іпотека. Іпотека є похідним правом на майно і тому реєструється після державної реєстрації права власності.

Оскільки позивач вважав відмову неправомірною, для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, звернувся до суду.

З урахуванням встановленого, суд зазначає наступне: правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень встановлює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктом 1 частини 1 статті 4 якого передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно. Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначений статтею 15 цього Закону та полягає у прийнятті і перевірці документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрації заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесенні записів до Державного реєстру прав; видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; наданні витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Як визначено абзацом 2 частини 2 статті 15 вказаного Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень встановлений частиною 1 статті 24 цього Закону. Так, відповідно до вказаної статті у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, визначених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувача набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно з частиною 2 статті 24 вказаного Закону, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2011 № 3601/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2011 за № 1538/20276, затверджені форми рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимоги до їх оформлення. Відповідно до цього наказу рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень повинно містити підстави для такої відмови відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, з 12.02.2014 р. діє Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок). Відповідно до п. 4 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що є похідними від права власності, проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно згідно вимог цього Порядку, крім випадків, коли державна реєстрація речового права, що є похідним від права власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності, а також коли державна реєстрація права власності проведена до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.

Державна реєстрація припинення іпотеки є похідним від права власності.

Судом встановлено, що право власності на нежитлове приміщення за адресою м.Бровари Київської області, бульвар Незалежності, 9А, зареєстроване за КП Броварської міської ради Київської області «Броваритеплоенергомережа» до 2013 р. Таким чином, посилання відповідача на відсутність державної реєстрації прав власності є необґрунтованим, а тому рішення відповідача від 27.05.2014 р. №13337119 є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо аргументів відповідача про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою нотаріусом, суд зважає на таке: п. 78 Порядку дійсно передбачено, що державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

Проте, п. 64 Порядку передбачено, що державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видачі нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передачі заставної, видачі дубліката заставної, припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводяться з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» взагалі не містить такої підстави для відмови, яка вказана державним реєстратором у рішенні від 27.05.2014 р. №13337119.

Крім того, пунктом 28 Порядку встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Стаття 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка визначає підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, складається із 4-х частин, у тому числі частиною першою передбачено 12 різних підстав для відмови у державній реєстрації, а частиною 4 цієї статті передбачено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав не передбачених цим Законом заборонена.

Системний аналіз вказаних правових норм дає суду підстави для висновку, що рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити посилання на конкретні підстави такої відмови, які передбачені саме Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак, відповідач послався на статтю 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без зазначення відповідної частини та пункту цієї статті, якими передбачено конкретні підстави для відмови державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і, в спірному рішенні, формально зазначена підстави для відмови у державній реєстрації за неіснуючої обставини. Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині вимоги про скасування спірного рішення державного реєстратора.

Відносно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки нерухомого майна, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що саме орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє в їх реєстрації. Як вказувалося вище, рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити посилання на конкретні підстави такої відмови, які передбачені Законом. Оскільки, оскаржуване рішення не містять у собі посилання на конкретні підстави для відмови в державній реєстрації прав, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а питання здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень відноситься до компетенції державної реєстраційної служби, в даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо державної реєстрації припинення іпотеки. У зв?язку з цим, суд вважає за доцільне, на підставі ч.2 ст.11 КАСУ, вийти за межі заявлених позовних вимог для повного захисту прав та інтересів позивача та зобов?язати реєстраційну службу Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області повторно розглянути заяву ПАТ «Державний ощадний банк України».

Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень суб'єктами владних повноважень. Відповідно до вказаної норми, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №13337119 від 27.05.2014 р.

Зобов?язати Реєстраційну службу Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області повторно розглянути заяву ПАТ "Державний ощадний банк України" від 26.05.2014 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У задоволенні решти позовних вимог,-відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 04 лютого 2015 р.