Справа № 804/19572/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2015 рокусправа № 804/19572/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року по справі № 804/19572/14 за позовом Приватного підприємства «Сфера» до Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

в с т а н о в и В :

Приватне підприємство «Сфера» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.11.2014р. №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість. В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на безпідставні висновки ОДПІ щодо нереальності господарських операцій з ТОВ «НВП «Євробудстандарт» та вказував на реальність цих господарських взаємовідносин, за наслідками яких позивачем визначалися податкові зобов'язання та формувався податковий кредит.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року позов задоволено. Постанова суду мотивована необґрунтованістю та недоведеністю відповідачем тих обставин, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. Такі висновки суд обґрунтував встановленими обставинами справи, які свідчать про реальність господарських операцій, які не визнаються відповідачем, а також наявністю належним чином оформленими первинними документами, які підтверджують здійснені позивачем господарські операції, за наслідками яких підприємством визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість та сформовано податковий кредит.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Західно-Донбаська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що посадовими особами Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Сфера» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «НВП «Євробудстандарт» за період з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року, за результатами якої складено Акт №251/04-10-22-01/30344629 від 23.10.2014 року.

В акті перевірки, зокрема, зроблено висновки про порушення підприємством вимог п.198.6 ст. 198 ПК України, внаслідок чого завищено податковий кредит в сумі 455039,0грн., внаслідок чого занижено розмір податкового зобов'язання на вказану суму.

Такі висновки ОДПІ, з огляду на акт перевірки, ґрунтуються на наступному.

Проведеною перевіркою встановлено відображення ПП «Сфера» у податковому обліку господарських операцій з ТОВ «НВП «Євробудстандарт» з приводу виконання договору суборенди нерухомого майна.

Вказані господарські взаємовідносини ОДПІ вважає нереальними, такими, що не створюють юридичних наслідків і відповідно позбавляють ПП «Сфера» права на формування податкового кредиту. Нереальність господарських операцій ДПІ пов'язує з наступним. Перевіркою встановлено укладення між ПП «Сфера» (Орендар) та ТОВ «НВП «Євробудстандарт» (Суборендодавець) договору суборенди нерухомого майна. Згідно отриманої відповіді з єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно по ТОВ «НВП «Євробудстандарт» відомості відсутні.

Крім цього, в акті перевірки відображено, що Західно-Донбаською ОДПІ НУ Міндоходів у Дніпропетровській області отримало від ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя акт перевірки ТОВ «НВП «Євробудстандарт» від 10.07.2014 року №153/08-27-22-05/38912951, згідно якого, не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ «НВП «Євробудстандарт» з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями за період з 01.12.2013 року по 31.05.2014 року. Перевіркою встановлено, що підприємство за податковою адресою не знаходиться. Таким чином, діяльність ТОВ «НВП «Євробудстандарт» була спрямована на отримання податкової вигоди.

З викладених підстав, Західно-Донбаська ОДПІ робить висновок про те, що ПП «Сфера» з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, та формування податкового кредиту та валових витрат третіх осіб здійснювало взаємовідносини з ТОВ «НВП «Євробудстандарт» без мети реального настання правових наслідків, оформлювало документи удаваних операцій без наслідків відбування події для виникнення податкових зобов'язань та кредиту, що свідчить про відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань по укладених угодах з такими підприємствами та відсутність мети створення правових наслідків.

На підставі акта перевірки ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.11.2014р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 685559,00 грн., у тому числі за основним платежем - 455039,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 227520,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржене рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до пп. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Отже, предмет доказування обумовлений предметом спору, який передано на вирішення суду.

Предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції.

Таким чином, у спірних правовідносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності укладених правочинів, має бути доведеним (спростованим) факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «НВРэП «Євробудстандарт».

Встановлені обставини справи свідчать про те, що основним видом діяльності позивачем є неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (стор.2 Акту перевірки).

У межах своєї господарської діяльності, з метою розташування закладів торгівлі, ПП «Сфера» (Орендар) укладено з ТОВ "НВП "Євробудстандарт" (Суборендодавець) договір суборенди №44, предметом якого є передача у строкове користування наступних об'єктів нерухомості:

частина приміщення АБК за адресою м.Павлоград, вул. Терьошкіна 2/а;

частина нежилого приміщення будівлі магазину "Вересень" за адресою м. Павлоград вул. Заводська, 23;

частина нежилого приміщення будівлі ТЦ "Гулівер" за адресою м. Павлоград, вул. Шевченко, 128,

нежиле приміщення магазин "Ізюминка" за адресою м. Павлоград вул. Комарова 3А;

частина нежилої будівлі магазин "Кулінарія" за адресою м.Тернівка бул. Героїв Космосу 5А;

частина магазину "Ленінградський" за адресою м. Павлоград вул. Ленінградська 13;

частина магазину "Маяк" за адресою: м.Тернівка, вул. Харківська 5;

частина нежилої будівлі "Техсервісу" за адресою м. Павлоград вул. Нова 2В; магазин "Ритм №67" за адресою м.Тернівка, вул. Перемоги 17Б;

магазин "Самара" за адресою м. Павлоград вул. К.Маркса, 21;

частина нежилої будівлі за адресою м. Тернівка, вул. С.Маркова 5;

будівля магазину "Будинок торгівлі" за адресою м. Павлоград, вул. Іскровська 3А.

Вказане нерухоме майно, за умовами договору, передається в користування для розміщення магазинів.

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджується наданими актом приймання-передачі орендованого майна від 01.05.2014 року, актами підтвердження користування орендованим приміщенням №0531/30 та №0531/31, №0531/32 від 31.05.2014 року. податковими накладними від 31.05.2014р. №241, №242, №243.

Розрахунок за виконані послуги здійснено у безготівковій формі, що підтверджено копіями платіжних доручень.

Надані позивачем документи, у їх сукупності, дозволяють визначитись зі змістом та обсягом господарських операцій, найменуванням переданого у користування майна, його розташування, розмір орендної плати, сторонами господарських операцій та осіб відповідальних за здійснення господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

Встановивши обставини справи, які свідчать про фактичну передачу майна в користування, використання майна позивачем у власній господарській діяльності, оплату орендної плати за користування, у тому числі сплату ПДВ у її вартості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність доводів ДПІ щодо відсутності факту здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «НВРэП «Євробудстандарт», а відповідно і про безпідставність доводів ДПІ щодо заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «НВРэП «Євробудстандарт».

Не спростовуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, відповідач вказує на те, що судом першої інстанції не досліджено хто є безпосереднім власником майна, що передавалося ТОВ «НВРэП «Євробудстандарт» в суборенду позивачу, не встановлено чи надавав власник майна згоду на передачу його в суборенду.

Вказані доводи відповідача не можуть бути підставою для висновків про неправомірність формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «НВРэП «Євробудстандарт», оскільки право позивача на формування податкового кредиту, у спірному випадку, не залежить від того, кому орендоване майно фактично належить.

Крім цього, з огляду на доводи апеляційної скарги, позивачем надано договори оренди нерухомого майна, згідно яких власниками майна - ТОВ «Скай-ЛТД», ТОВ «Фокус» передано в оренду зазначене майно ТОВ «НВРэП «Євробудстандарт». При цьому, п.7.5 договору з ТОВ «Скай-ЛТД» та п.5.10 договору з ТОВ «Фокус» передбачена можливість передачу майна в суборенду без письмової згоди Орендодавця.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на акт перевірки ТОВ «НВП «Євробудстандарт» від 10.07.2014 року №153/08-27-22-05/38912951, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, в акті перевірки, в запереченнях на позов, в апеляційній скарзі, ДПІ вказує на те, що висновки про нереальність господарських операцій від імені ТОВ «НВП «Євробудстандарт» зроблено з огляду на дослідження Акту перевірки від 10.07.2014 року №153/08-27-22-05/38912951. Натомість, такого акту перевірки не існує, за таким номером та від такої дати фахівцями ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НВП «Євробудстандарт», про що свідчать встановлені судом обставини у справі №808/6757/14 за позовом ТОВ «НВП «Євробудстандарт» (постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 24.10.2014р.).

За таких обставин посилання відповідача на вказаний акт є необґрунтованими, оскільки такий акт може свідчити лише про не можливість проведення звірки платника податків, а не про нереальність господарських операцій, які здійснювались від імені такого платника податків.

Враховуючи те, що будь-яких інших доводів, з якими б позивач пов'язував необґрунтованість висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі №804/19572/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 06.02.2015 р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк