Справа № 2а-5678/10/2570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м. Київ К/9991/14087/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Іванов К.Ю.,

за участю:

представника відповідача - Лівак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернігові

та заяву Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про приєднання до касаційної скарги

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2011 року

у справі № 2а-5678/10/2570

за позовом Державної податкової інспекції у місті Чернігові

до Публічного акціонерного товариства «Ритм»

третя особа - Головне управління Державного казначейства України в Чернігівській області (правонаступником якого є Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області)

про стягнення сум податку, що використані не за цільовим призначенням, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державна податкова інспекція у місті Чернігові (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ритм» (далі - відповідач) про стягнення до державного бюджету податку на додану вартість у сумі 548845,00 грн., що використані не за цільовим призначенням.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2011 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Чернігові, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У заяві про приєднання до касаційної скарги ГУ ДКУ в Чернігівській області підтримало вимоги касаційної скарги ДПІ у м. Чернігові.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «Ритм», посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2011 року.

У відповідності до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну третьої особи - ГУ ДКУ в Чернігівській області її правонаступником - ГУ ДКСУ у Чернігівській області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №257421 від 30 листопада 2011 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

У періоді, який перевірявся, ПАТ «Ритм» було переробним підприємством, яке у своїй діяльності керувалось нормами пункту 11.21 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Порядку нарахування, виплати і використання дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 152 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

20 вересня 2010 року ПАТ «Ритм» подало до ДПІ у м. Чернігові податкову декларацію з податку на додану вартість (переробного підприємства) за серпень 2010 року, у якому товариство задекларувало наступні показники: усього податкових зобов'язань - 1153250,00 грн. (рядок 9); усього податкового кредиту - 604405,00 грн. (рядок 17); різниця між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість поточного звітного податкового періоду склала позитивне значення - 548845,00 грн. (рядок 18.1); сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню в особовому рахунку платника та спрямовується виключно для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам (підпункту 11.21 статті 11 Закону) - 548845,00 грн. (рядок 20).

У вересні 2010 року ПАТ «Ритм» здійснило зарахування суми дотаційних коштів за серпень 2010 року у розмірі 1620000,00 грн. на свій небюджетний рахунок №0001, відкритий в УДК у м. Чернігові, тобто в порядку та строки, що визначені чинним законодавством, що підтверджується довідкою УДК у м. Чернігові ГУ ДКУ у Чернігівській області від 13 грудня 2010 року № 1923-07/3261 (арк. справи 122).

Також, у строк до 30 вересня 2010 року ПАТ «Ритм» подало до податкового органу копії платіжних доручень, які засвідчують перерахування дотаційних коштів товаровиробникам за поставлену ними на ПАТ «Ритм» сільськогосподарську сировину в серпні 2010 року на загальну суму 1620000,00 грн. на не бюджетний рахунок. Вказані платіжні дорученнях містять призначення платежу: «відповідно до постанови № 152 від 11 лютого 2010 року грошові кошти до сплати дотації с/в м'яса в живій вазі за серпень 2010 року» (арк. справи 44-67).

Разом з цим, станом на 01 жовтня 2010 року в картці особового рахунка з податку на додану вартість переробного підприємства ПАТ «Ритм» для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані молоко та м'ясо в живій вазі почала обліковуватися недоїмка в розмірі 1620005,97 грн., в тому числі по поданій податковій декларації з податку на додану вартість (переробного підприємства) за серпень 2010 року на суму 548845,00 грн., у зв'язку з тим, що податковим органом за даними облікової картки здійснений перерозподіл сум податку на додану вартість, що самостійно сплачені відповідачем за вказаними вище платіжними дорученнями, без врахування «Призначення платежу» в рахунок погашення недоїмки, яка виникла по деклараціях № від 20 травня 2010 року, № від 21 червня 2010 року, № 101659 від 20 липня 2010 року (арк. справи 124-126).

19 жовтня 2010 року ДПІ у м. Чернігові провела документальну невиїзну (камеральну) перевірку обліку та використання коштів, спрямованих на виплату дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі ПАТ «Ритм» станом на 01 жовтня 2010 року по поданій податковій декларації з податку на додану вартість (переробного підприємства) за серпень 2010 року (№ від 20 вересня 2010 року), за результатами якої був складений акт № 1759/15-243.

За висновками акту перевірки товариством були порушені вимоги нормами пункту 11.21 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість» та Порядку нарахування, виплати і використання дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 152, які полягали у тому, що товариством не були перераховані на небюджетний рахунок суми податку на додану вартість, які спрямовуються виключно на виплату дотацій сільськогосподарським товаровиробникам, з огляду на що ці кошти (у тому числі по декларації за серпень 2010 року у сумі 548845,00 грн.) вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням та підлягають стягненню до державного бюджету.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у вересні 2010 року ПАТ «Ритм» здійснило зарахування суми дотаційних коштів за серпень 2010 року на небюджетний рахунок, тобто у порядку та у строки, визначені чинним законодавством, з огляду на що сума податку на додану вартість для виплати дотацій переробним підприємствам у розмірі 548845,00 грн. за серпень 2010 року не може вважатися такою, що використана ПАТ «Ритм» не за призначенням, з урахуванням того, що норма пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не встановлює право чи обов'язок саме органу державної податкової служби якимось чином змінювати призначення платежу, в рахунок сплати якого платник податків спрямував кошти.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Абзацами 1, 2 пункту 11.21 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватися до бюджету переробними підприємствами всіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м'ясо та м'ясопродукти, у повному обсязі спрямовується виключно на виплату дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко і м'ясо в живій вазі. Порядок нарахування, виплати і використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 152 «Деякі питання реалізації пункту 11.21 статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість»» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) був затверджений Порядок нарахування, виплати і використання дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, який визначає механізм нарахування, виплати і використання переробними підприємствами всіх форм власності, які мають власні або орендовані переробні потужності, дотацій сільськогосподарським товаровиробникам незалежно від форми власності і господарювання, включаючи ведення особистого селянського господарства (далі - товаровиробники), за поставлені ними починаючи з 31 грудня 2009 року таким підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі (далі - дотації).

Пунктом 9 Порядку нарахування, виплати і використання дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 152 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що контроль за правильністю визначення сум податку на додану вартість та їх зарахуванням за платіжними дорученнями на небюджетні рахунки здійснюють органи державної податкової служби.

Відповідно до абзацу 1 пункту 7 Порядку нарахування, виплати і використання дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 152 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), перерахування товаровиробникам коштів за поставлені ними молоко і м'ясо в живій вазі здійснюється за платіжними дорученнями з поточного рахунка переробного підприємства, а дотацій - з його небюджетного рахунка на окремі рахунки товаровиробників (крім тих, що ведуть особисте селянське господарство), які вони повинні відкрити в обслуговуючих банках протягом одного звітного періоду та реквізити яких повинні офіційно повідомити переробним підприємствам.

Згідно з положеннями пункту 4 Порядку нарахування, виплати і використання дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 152 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), сума податку на додану вартість, що підлягає зарахуванню на небюджетний рахунок, відкритий переробному підприємству в територіальному органі Державного казначейства (далі - небюджетний рахунок), визначається щомісяця відповідно до декларації з податку на додану вартість (переробного підприємства). Перераховані товаровиробникам з поточних рахунків переробних підприємств без зарахування на небюджетні рахунки суми податку на додану вартість, що розраховуються такими підприємствами за декларацією з податку на додану вартість (переробного підприємства), а також суми податку на додану вартість, не зараховані на небюджетні рахунки та виплату яких здійснено з небюджетних рахунків з порушенням вимог цього Порядку, зокрема з порушенням строків, установлених законодавством для сплати податку на додану вартість, вважаються такими, що використовуються не за призначенням і підлягають стягненню до державного бюджету, що не звільняє переробні підприємства від виплати дотацій у відповідних сумах.

За приписами абзацу 3 пункту 5 Порядку нарахування, виплати і використання дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 152 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначена до сплати за декларацією з податку на додану вартість (переробного підприємства) сума податку на додану вартість зараховується переробним підприємством на небюджетний рахунок у строки, встановлені для сплати податку на додану вартість. Переробне підприємство не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним (податковим) періодом, подає за кожний звітний (податковий) період для підтвердження сплати сум податку на додану вартість реєстр платіжних доручень на фактично зараховані на небюджетний рахунок кошти і виписку територіального органу Державного казначейства з такого рахунка. Сума податку на додану вартість, щодо якої переробне підприємство не подало органу державної податкової служби підтвердження щодо зарахування її на небюджетний рахунок, вважається такою, що використовується не за призначенням і підлягає стягненню до державного бюджету.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, обов'язок, визначений пунктом 5 Порядку нарахування, виплати і використання дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 152 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), був виконаний товариством.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначений принцип рівності бюджетних інтересів. Установлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України «Про Національний банк України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Колегія суддів відзначає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ м. Чернігові та заява ГУ ДКСУ у Чернігівській області про приєднання до касаційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернігові та заяву Державної казначейської служби України у Чернігівській області про приєднання до касаційної скарги залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна