Справа № 813/7945/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа № 876/3931/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Грунський В.О.;

від відповідача - Тістечко Ю.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Міндоходів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Сервіс» до Львівської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування відмови митного органу здійснити митне оформлення товарів та рішення про коригування митної вартості товарів, стягнення з державного бюджету надміру сплачених обов'язкових платежів, -

В С Т А Н О В И Л А:

19.10.2013р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «ТМ-Сервіс» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, із урахуванням поданих під час розгляду справи уточнень позовних вимог, просив скасувати рішення Львівської митниці № 209000003/2013/900097/2 від 19.09.2013р. про коригування митної вартості товарів, картку відмови Львівської митниці № 209120000/2013/00453 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській обл. на користь позивача суму мита в розмірі 21244 грн. 59 коп. та суму податку на додану вартість /ПДВ/ із ввезених на митну територію України товарів в розмірі 89227 грн. 25 коп., які надмірно сплачені на підставі платіжного доручення № 239 від 19.09.2013р., а всього в розмірі 110471 грн. 84 коп.; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 1173 грн. 54 коп. (а.с.2-7, 51-61).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014р. заявлений позов задоволено (а.с.188-196).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Львівська митниця Міндоходів, яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.200-202).

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що згідно фактичних обставин справи митницею були проведені консультації з позивачем, останній вимог щодо проведення цих консультацій в письмовій формі заявляв.

Під час розгляду справи судом не враховано, що митним органом під час визначення митної вартості товарів взято до уваги інформацію про митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за даними ПІК «Цінова інформація при визначенні митної вартості» ЄАІС ДМСУ; відмінності підписів та печаток відправника у фактурі і контракті від підписів та печаток відправника сертифікаті про походження товарів; поданий для митного оформлення коносамент не містить відміток митних органів Китаю.

Таким чином, посадові особи Львівської митниці Міндоходів під час здійснення контролю митної вартості імпортованого товару діяли у межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 26.06.2012р. між компанією SHANGHAITIANLONGHARDWARECO LTD. (продавець) та ТзОВ «ТМ-СЕРВІС» (покупець) було укладено контракт № ТМL1204, відповідно до п.1.1 якого продавець виробляє та продає, а покупець купує кріпильні елементи на умовах FОВ Шанхай (Китай) відповідно до INKOTERMS 2000, згідно додатків, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Пункт 1.2 цього контракту вказує, що назва, сума, вартість одиниці кожного товару, загальна сума товару і його вартість визначаються в додатку.

Згідно п.2.1 зазначеного контракту вартість товару по даному контракту встановлюється в доларах США і включає в себе вартість товару, пакування, витрати по завантаженню товару до транспортного засобу покупця, по виконанню всіх формальностей щодо передачі товару, зокрема, отримання експортних ліцензій, митної реєстрації та інших дозволів, необхідних для продукування та експорту і перевозки товару до України. Відповідно до п.2.3 цього контракту вартість товару, що може бути поставлений по даному контракту, складає 900000 доларів США.

29.03.2013р. продавцем було надіслано на адресу позивача пропозицію на поставку товару згідно вказаних у ній цін.

02.04.2013р. між сторонами укладено додаток № 2 до контракту № ТМL1204 від 26.06.2012р., відповідно до якого продавець виробляє і постачає, а покупець купує товар згідно цін, наведених у додатку, на загальну суму 56593,31 доларів США.

Цим же додатком № 2 від 02.04.2013р. сторони погодили, що покупець зобов'язується здійснити оплату в розмірі 56593,31 доларів США до 01.07.2013р.

17.04.2013р. продавцем було виставлено покупцеві інвойс № TML1303 на оплату вартості товару на загальну суму 56593,31 доларів США.

Платіжним дорученням в іноземній валюті № 43 від 26.06.2013р. ТзОВ «ТМ-Сервіс» перерахувало на користь продавця грошові кошти в розмірі 56593,31 доларів США згідно з додатку № 2 від 02.04.2013р. до контракту № ТМL1204 від 26.06.2012р.

19.09.2013р. позивачем ТзОВ «ТМ-Сервіс» подано для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України згідно контракту № ТМL1204 від 26.06.2012р., митну декларацію № 209120000/2013/835087 на вантаж: гвинти самонарізні для кріплення гіпсокартону чорних металів (нелегована сталь), хрестоподібним шліцом та загостреним кінцем, із різьбою, гартовані, фосфатовані, в асортименті, згідно електронного інвойсу, із заявленою митною вартістю 56593,01 доларів США.

На підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації позивачем були представлені наступні документи:

акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 500060702/2013/006732 від 21.07.2013р.;

міжнародна автомобільна накладна № 181054 від 17.09.2013р.;

міжнародна автомобільна накладна № 181055 від 17.09.2013р;

іменний коносамент № С1/ГГ81/Ю05626 від 22.04.2013р.;

платіжне доручення в іноземній валюті № 43 від 26.06.2013р.;

інвойс №ТМЬ1303 від 17.04.2013р.;

пакувальний лист б/н від 17.04.2013р.;

додаток № 2 від 02.04.2013р. до контракту № ТМL1204 від 26.06.2012р.;

контракт № ТМL1204 від 26.06.2013р.;

контракт про перевезення № 398/12 від 01.08.2012р.;

інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару;

інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару;

оригінал сертифікату походження № ССРГП24239552 від 02.05.2013р.;

витяг про вартість сировини від 18.09.2013р.;

довідка про транспортні витрати № 6009 від 05.09.2013р.;

прайс від 29.03.2013р.;

митну декларацію країни відправника № 20563747 від 19.04.2013р.

При здійсненні митних формальностей за даною ВМД посадовою особою митного поста «Городок» Львівської митниці, у зв'язку із спрацюванням профілю ризику, код профілю (105-2) «Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів» скеровано запит до Управління митної вартості класифікації товарів та заходів регулювання ЗЕД.

Зважаючи на виявлені під час аналізу ризиків обставини (розбіжності) в поданих до митного оформлення документів, а також наявність у митного органу інформації щодо митної вартості аналогічного (подібного) товару, митне оформлення якого було здійснено, посадовою особою митниці відповідно до ч.3 ст.53 МК України відправлене повідомлення про необхідність надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість, заявлена декларантом, може бути визнана, а саме:

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи (заявка на перевезення вантажу);

виписку з бухгалтерської документації;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Дану вимогу було відіслано на електронну скриньку декларанта Біян О.І. згідно з вимогами нормативних документів щодо електронного декларування.

Натомість, декларантом було надіслано повідомлення, в якому не додано жодного документу.

19.09.2013р. Львівською митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 209000003/2013/900097/2, у якому було зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку із неподанням декларантом або уповноваженою особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 Митного кодексу /МК/ України.

По причині зазначеного, позивачем ТзОВ «ТМ-Сервіс» було подано нову уточнену електронну митну декларацію, зазначивши у ній митну вартість імпортованого товару, визначену Львівською митницею Міндоходів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що декларантом були надані всі необхідні документи, які надавали змогу митному органу визначити митну вартість товарів; відповідачем не обґрунтовано, у чому полягали об'єктивні сумніви у митній вартості товарів, заявленій позивачем на підставі ціни контракту.

Під час винесення рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за шостим (резервним) методом по ціні 7993 доларів США за один кг, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням ст.55 МК України. Окрім того, в рішенні про коригування митної вартості товару митний орган чітко не вказав, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають, та яким чином витребувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Оскільки при визначенні митної вартості ввезених позивачем кріпильної арматури митницею взято за основу інформацію про митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за даними ПІК «Цінова інформація при визначенні митної вартості» ЄАІС ДМС України, як це зазначено в запереченнях та поясненнях представників відповідачів, а тому, виходячи з принципу послідовності, передбаченого ст.57 МК України, митниця під час вибору методу визначення митної вартості повинна була провести письмові консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності, що не було дотримано. Всупереч вказаним приписам відповідачем безпідставно застосовано метод № 6 (резервний), без зазначення обґрунтованих підстав незастосування попередніх п'яти методів.

Доказів того, що митницею були дотримані вимоги ч.4 ст.57 МК України у частині проведення з декларантом письмових консультацій щодо обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, відповідачем суду не надано.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що суперечать фактичним обставинам справи і не відповідають нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами МК України (в редакції, чинній на момент виникнення цих відносин), відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.361 якого передбачено, що управління ризиками - це робота органів доходів і зборів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Наказом Міністерства фінансів України № 597 від 24.05.2012р. затверджено Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України, відповідно до п.1.5 якого аналіз, виявлення та оцінка ризиків, розроблення і реалізація практичних заходів з управління ризиками, аналіз результатів та коригування вжитих заходів здійснюються митними органами та їх структурними підрозділами в межах компетенції, зокрема підрозділами, які здійснюють або організують, координують здійснення: митного контролю та виконання митних формальностей; перевірки правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; перевірки правильності визначення країни походження товарів; перевірки правильності визначення митної вартості товарів.

Згідно п.7.1 цього Порядку за результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням СУР, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю.

У розглядуваному випадку митний контроль полягав у вжитті заходів щодо перевірки заявленої митної вартості товарів.

Згідно ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У разі якщо документи, подані декларантом, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має, зокрема, право:

упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); д) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише в разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 64 цього Кодексу (тобто з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).)

Відповідно до ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно; у разі, якщо митна вартість не може буди визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затв. наказом Державної митної служби України № 602 від 24.06.2009р., контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється, зокрема, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Крім того, згідно п.8 вказаного Порядку митний орган визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством з оформленням рішення про визначення митної вартості товарів, зокрема, у випадках, якщо декларантом не подано додаткові документи, необхідні для підтвердження митної вартості товарів.

Як убачається з матеріалів справи, у зв'язку із спрацюванням згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару, відсутністю підтвердження використаних декларантом відомостей та неподанням витребовуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, заявлена декларантом митна вартість підставно та обґрунтовано не була визнана митним органом.

На підставі поданих до митного оформлення документів відповідачем застосовано для визначення митної вартості метод 6 (резервний метод), у зв'язку із неможливістю застосування попередніх методів.

Зокрема, метод 1 не міг застосовуватися у зв'язку із наявністю у митного органу інформації щодо недостовірності заявленої митної вартості товару, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально та не визначені достовірно.

При цьому, система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване митне законодавство України, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1947 року (ГААТ). Згідно статті VII ГААТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна бути заснована на дійсній вартості товару, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Покликання позивача на митну вартість, яка значно відрізнялась від цінової інформації, що міститься в базі даних Державної митної служби України, вказує на ознаки відсутності визначеної Генеральною угодою з тарифів і торгівлі умови повної конкуренції, що вказує на необхідність додаткового обґрунтування заявленої митної вартості.

Однак, як вказують матеріали справи, додаткові документи для підтвердження митної вартості позивачем надані не були.

Метод 2 не застосовувався митним органом у зв'язку із відсутністю інформації щодо вартості ідентичного товару (зокрема, відсутності інформації щодо визначених ст.59 МК України критеріїв).

Метод 3 не застосовувався відповідачем через відсутність інформації щодо вартості подібного товару (зокрема, відсутності інформації щодо визначених ст.60 МК України критеріїв).

Метод 4 не міг застосовуватися у зв'язку із відсутністю інформації необхідної для застосування віднімання вартості.

Метод 5 не застосовувався у зв'язку із відсутністю інформації необхідної для застосування додавання вартості.

Відповідно до ч.8 ст.57 та ст.64 МК України відповідачем був застосований метод 6 (резервний метод) у зв'язку із наявністю у митного органу цінової інформації (ЄАІС ДМСУ та у відповідності до результатів проведеної консультації з декларантом).

Таким чином, між позивачем і митним органом були проведені в установленому порядку консультації щодо обміну інформацією для визначення митної вартості.

В ході проведення консультації декларанту було роз'яснено причину необхідності подання додаткових документів та процедуру застосування методу визначення митної вартості (а саме послідовного застосування методів у випадку невизнання основного методу - за ціною договору).

Також в ході консультації здійснювався обмін інформацією, зокрема, у відповідача була наявною інформація щодо митного оформлення товарів (цінова база даних ПІК «Цінова інформація про визначення митної вартості» МД № 400050001/2013/13905 від 28.08.2013р.).

Про проведення зазначеної консультації свідчить факт скерування декларанту в електронному вигляді відповідного повідомлення з проханням надати наявну у декларанта інформацію; також згідно вимог п.6 ст.55 МК України декларантом не заявлялася вимога про проведення консультацій в письмовій формі.

При цьому, у відповідності до п.4 ч.2 ст.55 МК України, у рішенні про коригування митної вартості зазначено обґрунтування числового значення митної вартості товарів.

Так, при визначенні числового значення митної вартості за основу взята цінова інформація митного органу (ЄАІС ДМСУ).

В частині правомірності прийнятих карток відмови у здійсненні митного оформлення колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості, 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ст.256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до п.1 ч.11 ст.264 МК України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації, якщо митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу.

Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу (п.11 ч.3 ст.335 МК України).

Таким чином, на підставі наведених норм, у зв'язку із заявленням декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також через неподання документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, митним органом правомірно винесену оскаржувану картку відмови.

Із наведеного також витікає безпідставність позовної вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України митних платежів, оскільки такі сплачені позивачем на підставі правомірного та обґрунтованого визначення митної вартості, що була застосована під час митного оформлення.

Додатково колегія суддів враховує, що виявлені відмінності підписів та печаток відправника у фактурі і контракті від підписів та печаток відправника на сертифікаті про походження товарів; відсутність відміток митних органів Китаю на коносаменті не спростовані позивачем під час судового розгляду справи, а відтак викликали обґрунтований сумнів у відповідача щодо правильності визначення митної вартості імпортованих товарів.

Відповідно до ч.6 ст.264 МК України у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.

Так, згідно Порядку повернення платниками податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України № 618 від 20.07.2007р. (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок повернення) визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264 МК України.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2, 3, 4 розділу III вказаного Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України, Державного казначейства України № 611/147 від 20.07.2007р. (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок взаємодії), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Разом з тим взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилкових та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентувалися Порядком взаємодії.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з п.7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

З урахуванням зазначеного, законодавством відповідно до ч.6 ст.264 МК України визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак й покладених в основу спірних відмови митного органу здійснити митне оформлення товарів та рішення про визначення митної вартості товарів, заявлений позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Міндоходів задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Сервіс» до Львівської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування відмови митного органу здійснити митне оформлення товарів та рішення про коригування митної вартості товарів, стягнення з державного бюджету надміру сплачених обов'язкових платежів, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Савицька