Справа № 823/2519/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2519/14 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про скасування постанови та визнання недійсним рішеня, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, Наказом Інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області від 01.07.2014 №91 затверджено план проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності щодо дотримання законодавства про ринковий нагляд нехарчової продукції на ІІІ квартал 2014 року, зокрема, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

28 липня 2014 року на підставі наказу від 01.07.2014 №91 та направлення від 28.07.2014 №159, відповідно до норм Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», посадовими особами відповідача проведена планова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, що проводить господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складений акт перевірки характеристик продукції від 28 липня 2014 року № 000129, в якому встановлено порушення п.п. 7, 10 Технічного регламенту №1149 від 29.10.2009, п. 17 Технічного регламенту №785 від 29.07.2009 - відсутність національного знаку відповідності на продукції (п.1 стор. 3 цього Акту), а також порушення п. 24 Технічного регламенту №785 від 29.07.2009 - неналежне застосування національного знаку відповідності на продукції (п.п. 2,3 стор. 3 цього Акту).

Постановою начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про накладення штрафних санкцій № 114 від 11 серпня 2014 року за порушення вимог п. 2 частиною другою ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до позивача застосований штраф в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500 грн.

11 серпня 2014 року за №№ 135, 136 відповідач прийняв рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, а саме: приведення продукції у відповідність встановленим вимогам та тимчасова заборона надання продукції до її приведення у відповідність встановленим вимогам.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку контролюючого органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не є виробником відповідної продукції, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями вищезазначених декларацій про відповідність та висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи та відсутні докази того, що внаслідок його дій чи бездіяльності продукція стала такою, що не відповідає встановленим вимогам, а тому до позивача не можуть бути застосовані обмежувальні (корегувальні) заходи.

Також, за позицією суду першої інстанції постанова начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про накладення штрафних санкцій № 114 від 11 серпня 2014 року, підлягає скасуванню, оскільки, відсутні підстави вважати позивача особою, що ввела в обіг продукцію, яка не відповідає вимогам. Крім того, відповідач не довів, що ним були вжиті всі необхідні заходи щодо встановлення ланцюгу постачання відповідної продукції.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735-VІ (Закон №2735), Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (надалі - Закон №877), а також Технічним регламентом з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 №785 (Технічний регламент №785), та Технічним регламентом безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 №1149 (Технічний регламент №1149).

Так, відповідно до Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №465/2011, Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів (Держспоживінспекція України) є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Положенням про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №206 від 09.11.2011 (Положення №206), основним завдання територіальних органів Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів є інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до яких, у тому числі, віднесено здійснення державного ринкового нагляду у межах сфери відповідальності відповідно до повноважень, визначених Законами України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», «Про загальну безпечність нехарчової продукції», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (п. 6.2.1 Положення №206); проведення перевірок характеристик продукції, в тому числі відбирати зразки продукції та забезпечувати проведення їх експертизи (випробування) (п. 6.2.2 Положення №206).

Відповідно до частини третьої ст. 23 Закону №2735 органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Частиною четвертої ст. 23 Закону №2735 встановлено, що під час перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.

Згідно витягу плану перевірок з ринкового нагляду на ІІІ квартал 2014 року, затвердженого начальником Держспоживінспекції у Черкаській області 12.06.2014 та погоджено в.о. голови Держспоживінспекції України 25.06.2014, ФОП ОСОБА_2 включено до плану перевірок щодо підвищеного ступеня ризику продукції, а саме великої побутової техніки: пральні машини, сушарки одягу, посудомийні машини, обладнання для готування їжі, електричні електроплити, мікрохвильові печі, інше велике обладнання, що застосовується для готування та обробки їжі. Дрібної побутової техніки: пилососи, тостери, жаровні, кавоварки.

Проте, в супереч наведеному контролюючим органом встановлено порушення щодо іншого виду продукції ніж зазначено у плані перевірок, а саме фен, випрямляч для волосся та щипці для завивки волосся.

Вимоги до низьковольтного електричного обладнання та його введення в обіг або в експлуатацію на ринку України встановлені Технічним регламентом низьковольтного електричного обладнання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 №1149 (далі - Технічний регламент №1149).

Згідно п. 7, п. 10 Технічного регламенту №1149 перед введенням в обіг на електрообладнання повинен бути нанесений національний знак відповідності, який підтверджує відповідність електрообладнання вимогам цього Технічного регламенту, включаючи виконання процедури оцінки відповідності (внутрішній контроль виробництва) згідно з додатком 3 до цього Технічного регламенту. Національний знак відповідності має відповідати вимогам, наведеним у додатку 4 до цього Технічного регламенту. Національний знак відповідності наноситься виробником чи уповноваженим представником виготовлювача продукції в Україні на кожний виріб електрообладнання або, якщо це неможливо, на пакування, інструкцію або документ, в якому визначені гарантійні зобов'язання, у спосіб, що забезпечує його видимість, розбірливість та незмивність.

Згідно абз. 4, 5 ч. 1 статті 1 Закону №2735 національний знак відповідності - знак, що засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які на неї поширюються; неналежне застосування національного знака відповідності - це порушення правил застосування і нанесення національного знака відповідності, встановлених законами України, та виданих відповідно до них інших нормативно-правових актів, у тому числі технічних регламентів.

Вимоги стосовно електромагнітної сумісності обладнання та його введення в обіг або в експлуатацію на ринку України встановлені Технічним регламентом з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 №785 (далі - Технічний регламент №785).

Пунктом 17 Технічного регламенту №785 передбачено, що на апаратуру, відповідність якої цьому Технічному регламенту було доведено із застосуванням процедури, установленої у пунктах 13 або 14 цього Технічного регламенту, наноситься національний знак відповідності. За нанесення національного знака відповідності відповідає виробник або уповноважений представник.

Згідно п. 24 Технічного регламенту №785 кожна одиниця апаратури повинна супроводжуватися інформацією про найменування та адресу виробника і, якщо він не є резидентом України, - найменування та адресу уповноваженого представника, а у разі, коли уповноважений представник відсутній, - найменування та адресу імпортера.

В силу положень ч. 2 зазначеної вище статті Закону №2735 до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі, зокрема введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, згідно положень ст. 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та ст. 1 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» введення продукції в обіг - перше надання продукції на ринку України.

Відповідно до частини сьомої ст. 8 Закону України №2735 у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб'єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб'єкту господарювання цю продукцію.

Так, згідно ст. 15 вищезазначеного Закону посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд, мають право, зокрема - вимагати від суб'єктів господарювання надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення ринкового нагляду, одержувати копії таких документів і матеріалів. У разі якщо оригінали таких документів і матеріалів складені іншою мовою, ніж мова діловодства та документації державних органів, на вимогу органів ринкового нагляду суб'єкти господарювання зобов'язані за власний рахунок забезпечити їх переклад мовою діловодства та документації державних органів в обсязі, необхідному для здійснення ринкового нагляду; - вимагати від посадових осіб суб'єктів господарювання та фізичних осіб - підприємців надання у погоджений з ними строк усних чи письмових пояснень з питань, що виникають під час проведення перевірок і вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Як встановлено судом першої інстанції, листом начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області від 29.07.2014, позивачу запропоновано надати до 07.08.2014 відомості, що містять інформацію про походження продукції, зазначеної в акті перевірки.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вищезазначений лист направлено відповідачем 29.07.2014, що також підтверджується відповідною квитанцією, однак отримано позивачем лише 15.08.2014 (а.с. 74).

Однак, начальником інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області прийнято постанову про накладення штрафних санкцій № 114 від 11 серпня 2014 року за порушення вимог п. 2 частини другою ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до позивача застосований штраф в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500 грн, також 11 серпня 2014 року за №№ 135, 136 відповідач прийняв рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, а саме: приведення продукції у відповідність встановленим вимогам та тимчасова заборона надання продукції до її приведення у відповідність встановленим вимогам.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач отримав вказаний лист після спливу визначеного відповідачем строку, то позивач була позбавлена можливості надати на вимогу інспекції з питань захисту прав споживачів у визначений строк відповідні документи, що дають змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб'єкту господарювання цю продукцію.

Також беззаперечним з боку відповідача залишається і те, що оскільки позивач не є виробником відповідної продукції, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями вищезазначених декларацій про відповідність та висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи та відсутні докази того, що внаслідок його дій чи бездіяльності продукція стала такою, що не відповідає встановленим вимогам, а тому, до позивача не можуть бути застосовані обмежувальні (корегувальні) заходи.

Підсумовуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи відповідача про порушення суб'єктом господарювання норм законодавства, є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому, підстав вважати, що таке рішення прийняте ним в межах та у спосіб наданих йому повноважень, немає.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.