Справа № 813/6051/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року Справа № 813/6051/14

17 год. 03 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О. Р.,

секретар судового засідання Небесна М. В.,

від позивача Демчук О.І.,

від відповідача Онисько З.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство економічної безпеки «Ефорт» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство економічної безпеки «Ефорт» (далі - позивач, ТОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт») з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - відповідач, ДПІ у Франківському районі м. Львова), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2014 року в частині визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 44673,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 22336,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що викладені в акті перевірки від 16.04.2014 року року висновки, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного податкового законодавства, а тому, податкове повідомлення-рішення контролюючого орану прийняте на підставі вказаного акту є неправомірними та слід скасувати.

Зазначено, що позивач, враховуючи чинне законодавство України, здійснюючи закупівлю обладнання, яке було перепродане замовнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Вінницька будівельна компанія» (далі - контрагент, ТОВ «Вінницька будівельна компанія») відшкодувало податок на додану вартість, однак, в момент реалізації його виключено з податкового кредиту з податку на додану вартість, методом включення до податкового зобов'язання, тобто відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, що відображено у податкових Деклараціях з податку на додану вартість.

Щодо отриманого авансу від замовника у розмірі 394714,26 грн. 30.10.2012 року, то такий відображено в р. № 5 Декларації з податку на додану вартість з врахуванням того, що така операція звільнена від оподаткування відповідно до ст. 197.11 розділу V Кодексу, підрозділу ХХ Кодексу, міжнародні договори (угоди). Товариство здійснило виписку податкової накладної у відповідності до Порядку заповнення податкової накладної, що затверджений Наказом міністерством фінансів України № 1379 від 01.11.2011 року «Про затвердження форми податкової накладної».

Пояснив, що ТОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» веде товарний облік належним чином, згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та іншими нормативно-правовими актами. До перевірки надано бухгалтерські довідки (підтверджується актом перевірки), в яких відображено суми податку на додану вартість, які підлягають коригуванню у зв'язку із здійсненням пільгових операцій, тобто сторнуванню з податкового кредиту, оскільки ПДВ, яке раніше відшкодоване при придбанні товару, не підлягає відшкодуванню, не підлягає такому відшкодуванню в частині тих товарів, що перепродані ТОВ «Вінницька будівельна компанія».

Аргументовано, що позивачем при продажу товару контрагенту з врахуванням пільговості операції, здійснюючи розрахунок ціни продажу допустило помилку, оскільки виходило з даних бухгалтерського обліку, а не складених раніше специфікацій матеріалів до договору № 2410/520 від 24.10.2012 року, тобто здійснила продаж виходячи з уже домовлених цін. Коли проведено аналіз операцій між сторонами, встановлено розбіжність у цінах, що склала у 2012 році 28330,78 грн., у 2013 році - 135027,73 грн., що призвело до заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість. З огляду на викладене позивач не заперечує донарахування оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суми податкового зобов'язання за основним платежем в сумі 32671,71 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 16335,86 грн., що сплачені позивачем 21.08.2014 року.

Таким чином, на переконання позивача, ТОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» діяло відповідно до норм чинного законодавства, постачаючи обладнання та здійснюючи його монтаж для ТОВ «Вінницька будівельна компанія» згідно з Договором № 2410/520 від 24.10.2012 року укладеного відповідно до норм Цивільного кодексу України, враховуючи пільговість вказаних операцій, та, як наслідок не порушувало п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, та відсутні підстави для нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 44673,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 22336,14 грн.

26.11.2014 року за вх. № 41486 надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 3 від 30.07.2014 року в частині визначення ТОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» податкового зобов'язання з податку на доану вартість за основним платежем в сумі 44094,29 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 22047,14 грн. /Т.ІІ, а.с.194/

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю із підстав, викладених у письмових запереченнях /Т.ІІ, а.с.129-136/. Зазначив, що прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення є правомірним та відповідає фактичним обставинам справи. пояснив, що в наданих до перевірки бухгалтерських довідках відсутній розрахунок ПДВ, згідно якого платник вирахував суму податку, сплаченого (нарахованого0 у вартості товарів/послуг під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту у зв'язку з тим, що такі товари/послуги, починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування. Також, підприємством не надано жодного первинного документа щодо придбання чи виготовлення товарів, використаних в межах пільгових операцій, за рахунок чого не можливо перевірити правомірність визначення розміру собівартості реалізованих товарів. Перевіркою також встановлено порушення строків поставки товару, не надано документів на посвідчення факту транспортування товару. Зокрема, звернув особливу увагу на той факт, що в ході проведення перевірки надано вимогу позивачу про надання копій документів, що спростовують порушення, викладені в акті перевірки від 16.04.2014 року, які підприємство оскаржувало. Копій документів на вимогу так і не надано. З врахуванням викладеного позовні вимоги вважає безпідставними, а тому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

ТОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Львівської міської ради 28.03.2011 року з присвоєнням ідентифікаційного коду 32262103 та взяте на податковий облік в ДПІ у Франківському районі м. Львова 10.12.2002 року за № 00506553, станом на момент проведення перевірки перебуває на обліку в ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області /Т.І, а.с.26, Т.ІІ, а.с.117/.

ДПІ у Франківському районі м. Львова проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010 року по 31.12.2013 року. За результатами вказаної перевірки складено акт № 801/13-05-22-01/32262103 від 16.04.2014 /Т.І, 25-87/.

У вказаному акті зафіксовано, зокрема, порушення п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, п.192.1 ст.192, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 119338,00 грн., в тому числі: за жовтень 2012 року - в сумі 78943,00 грн., за березень 2013 року в сумі 39817,00 грн., за вересень 2013 року - в сумі 578,00 грн. /Т.І, а.с.85/

Контролюючим органом на підставі вказаного акту прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2014 року за платежем податок на додану вартість на суму 179007,00 грн. (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 59669,00 грн.) /Т.І, а.с.24/.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в порядку адміністративного оскарження, що підтверджується копією первинної скарги від 26.05.2014 № 188 /Т.І, а.с.88-102/.

Згідно з п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року 2755-VI, із змінами та доповненнями ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство економічної безпеки «Ефорт» з питань, що стали предметом оскарження податкового повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області від 20.05.2014 № , винесеного на підставі акта перевірки від 16.04.2014 №801/13-05-22-01/32262103.

За результатами позапланової виїзної перевірки складено акт №1296/22-01/32262103 від 16.07.2014 року /Т.І, а.с.103-119/, згідно якого, зокрема, підтверджено висновки акта перевірки від 16.04.2014 №801/13-05-22-01/32262103 в частині порушення п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-V1 (із внесеними змінами та доповненнями), за рахунок чого ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 77 344 грн. в тому числі: за грудень 2012 року в сумі 23 764 грн. та за березень 2013 року в сумі 53 002 грн., а в частині заниження ПДВ в сумі 2 176,79 грн. - не підтверджено. З врахуванням листа «Про внесення змін до матеріалів перевірки» №11228/13-05-22-01-10 від 25.07.2014 року, ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 76 766,00 грн., в тому числі: за грудень 2012 року в сумі 23 764,00 грн. та за березень 2013 року в сумі 53 002,00 грн., а в частині заниження ПДВ в сумі 2176 грн. - не підтверджено.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 25.07.2014 №17941/10/13-01-10-08-05/1116 Міністерства доходів і зборів України ГУ Міндоходів у Львівській області було скасовано податкове повідомлення-рішення № від 26.02.2014 ДПІ у Франківському районі м. Львова в частині 41994,00 грн. основного платежу з податку на додану вартість та 20997,00 грн. застосованих штрафних (фінансових) санкцій, в іншій його частині залишено без змін та, відповідно, первинну скаргу №188 від 26.05.2014 - без задоволення /Т.І, а.с.120-126/.

30.07.2014 ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області прийнято повідомлення-рішення № за платежем податок на додану вартість в сумі 116 016,00 грн. (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 38 672,00 грн.) /Т.І, а.с.127/.

У зв'язку із вищевикладеним, позивач, не погоджуючись із таким податковим повідомленням-рішенням в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 44094,29 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 22047,14 грн. та вважаючи його протиправним, звернувся з позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи підстави позову та заперечень, спір виник щодо правомірності визначення позивачем показників по податку на додану вартість сплаченого (нарахованого) у вартості товарів/послуг під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту у зв'язку з тим, що такі товари/послуги, починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування, що мали місце між ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» та ТзОВ «Вінницька будівельна компанія».

Як встановлено судом, між ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт», як Підрядником, та ТзОВ «Вінницька будівельна компанія», як Замовником, укладено договір № 2410/520 від 24.10.2012 (далі - договір 2410/520) /Т.І, а.с.12/, згідно п.1.1 якого Підрядник зобов'язується в порядку та на умовах передбачених Договором поставити та здійснити монтаж (в т.ч. пуско-наладку) Замовнику обладнання, визначеного даним пунктом договору (надалі «Товар»), а Замовник зобов'язується прийняти Товар і оплатити його.

Відповідно до п. 1.5 договору № 2410/520, договір укладено на виконання та відповідно до Рамкової угоди між Урядом України та комісією Європейських Співтовариств від 12.12.2006 (з урахуванням заяви Української сторони до Рамкової угоди між Урядом України та комісією Європейських Співтовариств), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової угоди між Урядом України та комісією Європейських Співтовариств» від 03.09.2008 № 360-VI та Угоди про фінансування проекту «Надання допомоги у питаннях пов'язаних з реадмісією та супутні заходи у рамках Місії EUBAM» від 25.08.2008 в рамках проекту підтримки Уряду України у створенні (реконструкції) та облаштуванні центрів тримання та тимчасового розміщення нелегальних мігрантів, а також іноземців, переданих до України згідно із міжнародними угодами про реадмісію відповідно до європейських стандартів та згідно із рекомендаціями Ради Європи та Європейського Комітету із запобігання тортурам в рамках проекту (програми) на будівництво двох пунктів тимчасового перебування нелегальних мігрантів у Львівській області (Павловичі, Смільниця) Лот №5, реєстраційний номер проекту EuropeAid/C/WKS/UA контракт №2011/267-215 від 30.06.2011, реєстраційна карта проекту № 2583-01 від 27.02.2012 року.

Згідно з п. 2.1 ціна договору 2410/520 складається з ціни товару та ціни робіт і становить 586 249.24 грн. без ПДВ. Згідно з п. 2.2. договору ціна товару визначається та узгоджується сторонами у Специфікаціях до цього договору, що є його невід'ємною частиною і становить 406 704,70 грн. без ПДВ. Ціна робіт визначається та узгоджується сторонами у Специфікаціях до цього договору, що є його невід'ємною частиною і становить 179544,54 грн. без ПДВ (п. п. 2.3 договору).

Пунктом 4.5 договору 2410/520 визначено місцем виконання робіт (об'єкти виконання робіт): територія застави «Павловичі» по вул. Прикордонна, 1 в с. Нісмичі Сокальського району Львівської області; територія застави «Смільниця» по вул. Бічна, 1 в с. Терло Старосамбірського району Львівської області.

Згідно наданої до матеріалів справи реєстраційної картки проекту (програми) № 2583-01 від 27.02.2012 року /Т.ІІ, а.с.14/ донором проекту будівництва двох пунктів тимчасового перебування нелегальних мігрантів у Львівській області (Павловичі, Смільниця) Лот №5 виступає Європейський Союз, виконавцем - ТзОВ «Вінницька будівельна компанія», реципієнтом - Державна прикордонна служба України та її підрозділи: Львівський прикордонний загін та Мостиський прикордонний загін, бенефіціаром - Адміністрація Державної прикордонної служби України. Цілі та зміст - підтримка Уряду України у створенні (реконструкції) та облаштуванні центрів тримання та тимчасового розміщення нелегальних мігрантів, а також іноземців, переданих до України згідно із міжнародними угодами про реадмісію відповідно до європейських стандартів та згідно із рекомендаціями Ради Європи та Європейського Комітету із запобігання тортурам.

Крім того, між ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» та ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» 01.01.2013 укладено додаткову угоду № 1 до договору від 24.10.2012 № 2410/520 /Т.І, а.с.152/, відповідно до якої сторони домовились про прийняття змін до договору від 24.10.2012 № 2410/520, згідно яких ціна договору складається з ціни товару по договору та ціни робіт по договору і становить 628 157,04 грн. без ПДВ, ціна робіт по договору №2410/520 визначається та узгоджується сторонами у специфікаціях до цього договору, що є його невід'ємною частиною і становить 221 452,34 грн. без ПДВ.

На виконання умов договору №2410/520 та додатку №1 до нього ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» було поставлено ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» обладнання (визначене у специфікаціях /Т.І, а.с.136-151/) та здійснено його монтаж на загальну суму 628 157,04 грн., що оформлено відповідними накладними та актами виконання робіт, належним чином засвідчені копії яких долучено до матеріалів справи /Т.І, а.с.153-172/. Згідно здійснених операцій ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» виписано ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» податкові накладні, належним чином засвідчені копії яких долучено до матеріалів справи /Т.І, а.с.173-185/.

Відповідачем реальність господарських операцій між ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» та ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» не оспорюється.

Висновками актів перевірок від 16.04.2014 та 16.07.2014 контролюючим органом підтверджено, що за поставлене обладнання та його монтаж ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» 30.10.2012 здійснило оплату в сумі 394714,26 грн., 13.06.2013 - в сумі 100000,00 грн. та 20.06.2013 - в сумі 100000,00 грн., відповідно станом на 31.12.2013 сума заборгованості ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» перед позивачем склала 33442,78 грн., що сторонами не заперечується.

Обґрунтовуючи правомірність своїх висновків, викладених в акті перевірки від 16.07.2014, контролюючий орган покликається на те, що позивачем до перевірки представлено бухгалтерські довідки щодо донарахування сум ПДВ по операціях, які звільнені від ПДВ, а саме: виправні проводки по ПДВ: Дт 643.1 Кт 641.1 на загальну суму 48 865,37 грн., в тому числі: за грудень 2012 року на загальну суму 14552,44 грн., за березень 2013 року на загальну суму 34312,93 грн., які враховано до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість за відповідні звітні періоди. Разом з тим, відповідач стверджує, що в наданих до перевірки бухгалтерських довідках відсутній розрахунок ПДВ, згідно якого платник вирахував суму податку, сплаченого (нарахованого) у вартості товарів/послуг під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту у зв'язку з тим, що такі товари/послуги, починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування. Також, за твердженнями відповідача, позивачем не надано жодного первинного документа щодо придбання чи виготовлення товарів, використаних в межах пільгових операцій, за рахунок чого не можливо перевірити правомірність визначення розміру собівартості реалізованих товарів. Представлені аналізи рахунків по субконто 902.1 щодо собівартості реалізованих товарів за період 31.12.12-31.12.12 на загальну суму 72762,21 грн., а також за період 31.03.13-31.03.13 на загальну суму 171564,49 грн., не підтверджують собівартість товарів, використаних в межах пільгових операцій, так як вони не ідентифіковані та не завірені підприємством.

Суд відхиляє такі доводи відповідача з огляду на наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами операції поставки обладнання та його монтажу ТзОВ «Агентством економічної безпеки «Ефорт» здійснені для ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» на підставі Договору № 2410/250 від 24.10.2012 відповідно до Рамкової угоди між Урядом України і Комісією Європейських Співтовариств від 12.12.2006 (ратифікована із заявою Української сторони Законом України «Про ратифікацію Рамкової угоди між Урядом України і Комісією Європейських Співтовариств» від 03.09.2008 №360-VI), та Угоди про фінансування проекту «Надання допомоги у питаннях, пов'язаних з реадмісією, та супутні заходи у рамках Місії EUBAM» від 25.08.2008, в рамках проекту підтримки Уряду України у створенні (реконструкції) та облаштуванні центрів тримання та тимчасового розміщення нелегальних мігрантів, а також іноземців, переданих до України згідно із міжнародними угодами про реадмісію відповідно до європейських стандартів та згідно із рекомендаціями Ради Європи та Європейського Комітету із запобігання тортурам (ЕСРТ) в рамках проекту (програми) на будівництво двох пунктів тимчасового перебування нелегальних мігрантів у Львівській області про що уже зазначалось у акті планової перевірки.

Відповідно до даної угоди та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 №153 «Про створення єдиної системи залучення, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги», якою затверджено Порядок залучення, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги», «Рамкової угоди між Урядом України і Комісією Європейських Співтовариств» від 12.12.2006 року ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» отримало гарантійного листа № 327 від 05.11.2012 року /Т.ІІ, а.с.19/ про незалучення інших організацій на виконання робіт по вищезгаданому Контракту № 2011/267-215 від 30.06.2011 року /Т.ІІ, а.с.11-13/, копію листа, який адресований Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 15.06.2012 вих. №4022-05/22712-12 та доданої до нього Інформаційної довідки про деякі питання щодо звільнення від сплати податку на додану вартість операцій із закупівлі товарів, робіт та послуг на митній території України у рамках проектів міжнародної технічної допомоги відповідно до міжнародних договорів України в якій зазначається, що «реалізація права на податкові пільги, передбачена законодавством та міжнародними договорами України /Т.ІІ, а.с.15-16, 17-18/, здійснюється на підставі: реєстраційної картки проекту (програми) міжнародної технічної допомоги (МТД), що видається Мінекономрозвитку та плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що придбаваються за кошти МТД в рамках проекту (програми)МТД, засвідченого донором або виконавцем та погодженого бенефіціаром, який подається до Мінекономрозвитку.

Дані документи повинні бути відповідно оформлені, що надаватиме право на отримання податкової пільги, яка передбачена податковим законодавством України, а саме: в рамках такого проекту (програми) МТД товари, роботи та послуги, що закуповуються виконавцем проекту за рахунок МТД, відвантажуються (виконуються, постачаються) без сплати ПДВ.

Так, Замовником, ТзОВ «Вінницька будівельна компанія», було оформлено відповідно до вищезазначених вимог та надано Підряднику - ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» при укладанні договору № 2410/520 план закупівлі товарів, робіт і послуг, що придбаваються за кошти міжнародної технічної допомоги, відповідно до якого сторонами договору визначено ціну товару та ціну робіт, реєстраційної картки проекту (програми) (назва проекту (програми) Будівництво двох пунктів тимчасового перебування нелегальних мігрантів у Львівській області») .

Відповідно до п. 3.2 ст. 3 р. 1 Податкового кодексу України, якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Рамкова угода між Урядом України і Комісією Європейських співтовариств від 12.12.2006, укладена в м.Брюселі, ратифікована Законом України від 3 вересня 2008 року №360-VI «Про ратифікацію Рамкової угоди між Урядом України і Комісією Європейських Співтовариств».

Статтею 3 Рамкової угоди визначено, що заходи, що фінансуються в цілому або частково коштом співтовариства не обкладаються податками, митними зборами, або іншими стягненнями аналогічного характеру, зокрема: будь-які товари, що імпортуються з метою реалізації заходів, фінансованих коштом Співтовариства не обкладаються митними зборами та ввізним митом, податками та подібними» виплатами аналогічного характеру, що стягуються Урядом, чи будь-яким його органом.

На вимогу Комісії Уряд гарантує вчасне митне оформлення імпортованих товарів з метою своєчасної доставки реципієнту для належного виконання контракту.

Контракти, фінансовані коштом Співтовариства, не підлягають сплаті податку на додану вартість, гербового, реєстраційного або інших аналогічних зборів в Україні, незалежно від того чи існують такі збори, чи повинні бути впроваджені, і незалежно від того, чи укладені контракти з особами з України чи інших країн.

У тих випадках, коли контракт стосується поставки товарів, що походять з України контракт повинен бути укладений на підставі цін, без урахування податку на додану вартість. Термін «товар» слід розуміти як будь-який продукт, послугу і/або права, які підлягають продажу.

Відповідно до Довідника пільг № 61 станом на 01.04.2012 року затверджена пільга з податку на додану вартість відображається за кодом № 10389 «Контракти, фінансовані коштом Співтовариства, не підлягають сплаті податку на додану вартість, гербового, реєстраційного або інших аналогічних зборів в Україні, незалежно від того, чи існують такі збори, чи повинні бути впроваджені, і незалежно від того, чи укладені ці контракти з особами з України чи інших країн. Закон України «Про ратифікацію Рамкової угоди між Урядом України і Комісією Європейських співтовариств», п. 3.3 ст. 3 Рамкової угоди між Урядом України і Комісією Європейських співтовариств. Податковий кодекс України, пункт 3.2 статті 3.

Наказом Міністерства економіки України, Державної податкової адміністрації України від 25.02.2010 №178/110 затверджено Порядок підтвердження пільг щодо звільнення від сплати податку на додану вартість операцій платників податку з поставки товарів і послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України, які здійснюються в рамках реалізації проектів (програм) зовнішньої допомоги Європейського Союзу.

Згідно п.п.3.1 п.3 вказаного Порядку субконтракт, що передбачає поставку товарів і послуг, укладається на підставі ціни, що не включає ПДВ. Відповідно до п.п.3.2 п.3 Порядку звільнення операцій у рамках субконтрактів від сплати здійснюється на підставі довідки-підтвердження про пільгове оподаткування, яка видається Міністерством економіки України.

Відповідно до наданих довідок-підтверджень платники податків складають у встановленому порядку податкову накладну за вказаними операціями з позначкою «Без ПДВ». У податковій накладній вказується підстава для звільнення від оподаткування (номер та дата довідки). Платники податку ведуть окремий облік операцій, звільнених від оподаткування.

У строки, передбачені законодавством, платники податків подають до органу державної податкової служби за місцем реєстрації податкову декларацію з податку на додану вартість в якій у відповідних розділах зазначаються операції, звільнені від оподаткування.

Відповідно до пункту 198.5 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:

- в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

- в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

- операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

- в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст. 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п.189.1 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до п.198.5 ст.198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Як пояснили в судовому засіданні представники позивача, на виконання вимог п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» на підставі бухгалтерських довідок, виходячи з бази оподаткування, визначеної у відповідності до п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України правомірно визначило базу оподаткування та нарахувало податкові зобов'язання по операціях звільнених від оподаткування. При цьому, позивач визнав допущену при розрахунку ціни продажу товару ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» помилку, що полягала у визначені ціни продажу виходячи з даних бухгалтерського обліку, а не з визначеної умовами Специфікацій до договору №2410/520 та зазначеної у накладних, що призвело до заниження Товариством податкового зобов'язання з податку на додану вартість у 2012 році в сумі 5666,16 грн., в 2013 році - 27 005,55 грн. З огляду на викладене, ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт», не заперечує донарахування оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суми податкового зобов'язання за основним платежем в сумі 32 671,71 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 16 335, 86 грн..

При цьому, заперечуючи доводи відповідача позивач покликається на те, що ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» веде облік товарних запасів у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 966-XIV, Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затверджене Міністерством фінансів України від 24 травня 1995 р. №88 (з врахуванням вимог щодо первинних документів та регістрів ведення бухгалтерського обліку), Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291, Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291 за якою товарні запаси ведуться на рахунку 28 «Товари»: «на рахунку 28 «Товари» ведеться облік руху товарно-матеріальних цінностей, що надійшли на підприємство з метою продажу. Цей рахунок використовують в основному збутові, торгові та заготівельні підприємства і організації, а також підприємства громадського харчування.

На промислових та інших виробничих підприємствах рахунок 28 «Товари» застосовується для обліку будь-яких виробів матеріалів, продуктів, які спеціально придбані для продажу, або тоді, коли вартість матеріальних цінностей, що придбані для комплектування на промислових підприємствах, не включається до собівартості готової продукції, що виробляється на цьому підприємстві, а підлягає відшкодуванню покупцями окремо.

Постачальницькі, збутові, торгові підприємства та організації на рахунку 28 «Товари» ведуть облік також покупної тари і тари власного виробництва, крім інвентарної тари, що служить для виробничих чи господарських потреб і облік якої ведеться на рахунку 11 «Інші необоротні матеріальні активи» чи 20 «Виробничі запаси».

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов'язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством.

Порядок організації бухгалтерського обліку та облікова політика позивача на 2012 рікта на 2013 роки визначена у відповідних наказах, що видаються Генеральним директором Товариства, а саме №1 від 03.01.2012 року та №1 від 02.01.2013 року, витяги з яких долучено до матеріалів справи.

Облік запасів позивачем ведеться на підставі Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246 й зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за №751/4044. Відповідно до нього товари, які включаються у актив «Запаси», що придбані (отримані) та отримуються підприємством з метою подальшого продажу, ведуться у відповідності до п. 16 цього Положення, за вибором позивача за середньозваженою собівартістю, про що зазначено у «Наказі про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику» підприємства, що відповідає «Методологічним рекомендацім щодо облікової політики підприємства» (а в даному випадку п.п.2.2 п.2), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.06.2013 №635 та «Методологічним рекомендаціям з бухгалтерського обліку запасів» (а саме п.п. 2.15, п.п.2.18 п.2) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 року №2. Крім того, облік запасів (в тому числі товарів») Товариство здійснює у відповідності до вимог Податкового кодексу України, а саме згідно п.п.14.1.228 п.14.1 ст.14 «собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку», п.138.8 ст.138, яка визначає з чого складається така собівартість, п.140.4 ст.140 «Платник податку проводить оцінку вибуття запасів за методами, встановленими відповідним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Для всіх одиниць запасів, що мають однакове призначення та однакові умови використання, застосовується лише один із дозволених методів оцінки їх вибуття.». Оцінка вибуття товарних запасів, ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт» здійснює методом середньозваженої собівартості, що підтверджено наказом №1 від 03.01.2012 року та №1 від 02.01.2013 року «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику»

Відтак, для визначення собівартості товарно-матеріальних цінностей для власних потреб, при їх списанні використовувати метод ФІФО», що підтверджено даними рах.281 «Товари». На даному рахунку й було відображено товари (згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року №291), які підлягали наступному перепродажу в тому числі й товари, які були перепродані ТзОВ «Вінницька будівельна компанія», оскільки, як пояснив позивач, Товариство не планувало їх використовувати у господарській діяльності або створювати з неї продукцію. Таким чином, висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 16.07.2014 про необхідність застосування в даному випадку рахунку бухгалтерського обліку №23 «Виробництво» та №16 «Витрати» є помилковими що підтверджено п.10 даного Положення «Собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».

Крім того, як пояснив позивач, до перевірки були надані бухгалтерські довідки, про що зазначено в акті перевірки від 16.07.2014 року, в яких відображено суми податку на додану вартість, які підлягали корегуванню у зв'язку з здійсненням пільгових операцій, тобто сторнуванню з податкового кредиту, оскільки суми податку на додану вартість, які були включенні до складу податкового кредиту в періоді їх придбання (період, що був охоплений перевіркою), не підлягали включенню до складу податкового кредиту в частині тих товарів, що були перепродані ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» /Т.І, а.с.186-200/. Усі необхідні первинні бухгалтерські документи щодо придбання товарів були представлені під час перевірки, в тому числі на підтвердження правильності відображення їх у складі податкового кредиту в охопленому перевіркою періоді, порушень в ході перевірки в цій частині податковим органом не виявлено, про що зазначено в акті перевірки від 16.04.2014 року. Надані до матеріалів справи первинні бухгалтерські документи, підтверджують факт придбання товарів в охопленому плановою виїзною документальною перевіркою періоді та їх вартість (ціну продажу).

Підтвердженням собівартості перепроданих товарів були роздруківки не тільки по « 28» рахунку бухгалтерського обліку, а й 902 «Собівартість реалізованих товарів за договорами купівлі продажу» в яких прослідковується собівартість товарів, що були перепродані ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» та які були надані до перевірки. Відповідно до вищезазначеного позивач, здійснюючи продаж товару ТзОВ «Вінницька будівельна компанія», для визначення його собівартості правомірно скористався методом середньозваженої собівартості.

Відповідно до вимог п.85.2 ст. ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України визначено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів як на підтвердження доводів про те, що позивачем не підтверджено відсутність у складі виробничої собівартості прямих матеріальних витрат та витрат на придбаних послуг, прямо пов'язаних з виконанням робіт, наданням послуг, що впливає на величину нарахування ПДВ, сплаченого (нарахованого) у вартості таких товарів/послуг під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту у зв'язку з тим, що такі товари/послуги, починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування так і на підтвердження доводів про ненадання в ході проведення перевірки первинних бухгалтерських документів.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте доказів правомірності, законності та обґрунтованості відповідачем прийнятого податкового повідомлення-рішення суду не надано.

В розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Зважаючи на викладене вище, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекцією у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області № від 30.07.2014 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 44094,29 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 22047,14 грн. не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки прийнято необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору.

До матеріалів адміністративної справи долучено платіжне доручення № від 01.09.2014 року, відповідно до якого позивачем сплачено судовий збір за подання позову до Львівського окружного адміністративного суду ТзОВ «Агентство економічної безпеки «Ефорт»» у сумі 187,20 грн., та з врахуванням вищевикладеного, підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 30.07.2014 року в частині визначення товариству з обмеженою відповідальністю «Агентство економічної безпеки «Ефорт» податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 44094,29 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 22047,14 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство економічної безпеки «Ефорт» (м. Львів, вул. Героїв УПА, 72; ) судові витрати в сумі 187 (сто вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 09.02.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.