Справа № 803/1540/14
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Справа № 876/8722/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014 року у адміністративній справі №803/1540/14 за позовом ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення № від 09 січня 2014 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Посилається на норми п. 164.2.17 Податкового кодексу України та Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву та просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник апелянта апеляційну скаргу підтримав з підстав вказаних у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року за результатами якої складений акт від 04.12.2013 року №1651/17.3/ НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплаченого доходу громадянці ОСОБА_2, у IV кварталі 2012 року ОСОБА_2 отримала дохід, як додаткове благо, в розмірі 1485297 грн. 64 коп. від філії Волинського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Згідно відомостей наданих філією Волинського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2 було відшкодовано за рахунок резерву банку кредиторську заборгованість за рахунок резерву банку кредиторську заборгованість за кредитним договором №4080 від 28.08.2008 року в розмірі 997219 грн. 94 коп. основного боргу та 448077 грн. 70 коп. відсотків.

Копію листа №26-2-778/9020 від 28.12.2012 року щодо списання суми боргу по позичальнику ОСОБА_2 в розмірі 1485297 грн. 64 коп. вручено банком для ознайомлення позичальнику особисто під підпис. Крім того дана інформація відображена у податковому розрахунку сум доходу нарахованого на користь платника податків, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ за відповідний період, а саме за IV квартал 2012 року.

З урахуванням встановлених вище обставин, в акті перевірки від 04.12.2013 року відповідачем зроблений висновок про те, що за порушення п.164.2.17 ст.164, п.167.1 ст.167, ст. 179 Податкового кодексу України, за результатами перевірки підлягає донарахуванню сума податку на доходи фізичних осіб в розмірі 252286 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення № від 09 січня 2014 року яким збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 252 286 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 63 241 грн. 50 коп.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що правові підстави якими позивач обґрунтовує власну позицію не знайшли свого підтвердження, а податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції № від 09 січня 2014 року винесене у спосіб, що передбачені Конституцією, законами та підзаконними актами України, у межах повноважень та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Проте, колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та суперечать нормам матеріального права.

Відповідно до п. 164. 1 ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно п.п. 162.1.3 п. 162. 1 ст. 162 Податкового кодексу України, платником податку є податковий агент.

Статтею 159 Податкового кодексу України визначено порядок врегулювання безнадійної або сумнівної заборгованості, особливості формування резервів банками та небанківськими фінансовими установами та порядок відшкодування банками сум безнадійної заборгованості за рахунок страхового резерву.

Відповідно до п. 159.4.1. Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України. Порядок відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків встановлюється Національним банком України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 №172 було затверджено «Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву» (надалі - Порядок № 172).

Пунктом 4 Порядку №172 передбачено, що банк відшкодовує (списує) за рахунок резерву безнадійну заборгованість за всіма активними банківськими операціями з пов'язаними особами, за операціями з пайовими цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами, а також безнадійну дебіторську заборгованість за розрахунками з працівниками банку та за господарською діяльністю банку за умови їх відповідності хоча б одній з ознак безнадійної заборгованості, визначених Податковим кодексом України.

Як встановлено судом, філія Волинського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулась ОСОБА_2 з листом від 28.12.2012 року №26-2-778/9020, в якому повідомила позивача про те, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2011 року №2-49/2011 року вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором від 28.08.2008 року №4180 в розмірі 997219 грн. 94 коп. основного боргу та 448077 грн. 70 коп. процентів.

Непогашену частину кредитної заборгованості в розмірі 1485297 грн. 64 коп. було відшкодовано банком за рахунок резерву та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податків податку, і сум утриманого з них податку.

Пунктом 7 Порядку №172 встановлено, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Відповідно до п.п. 14.1.47. п. 14.1. ст. 14 Податкового Кодексу України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Пунктом 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно абз. «г» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу податком на доходи фізичних осіб платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов'язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.

Згідно з п.п. 1.1. ст. 1 ПКУ визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відносини, що виникають між банком та його клієнтами з питань надання банківських послуг, в тому числі надання кредитів є питаннями цивільно-правових відносин, а саме питаннями зобов'язального права, які регулюються актами цивільного законодавства України в тому числі нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Таким чином, питання припинення зобов'язань, що виникають з кредитних договорів, в тому числі шляхом прощення боргу повинні бути врегульовані між сторонами зобов'язання в рамках договірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Державний ощадний банк України» не було прийнято жодного рішення щодо припинення зобов'язань за кредитним договором укладеним із ОСОБА_2 шляхом прощення боргу.

З огляду на вищенаведене, відсутні підстави вважати, що позивач отримав додаткові блага, оскільки списанням заборгованості не відбулося припинення зобов'язань позивача перед ПАТ «Державний ощадний банк України».

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позиціє Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі суду від 25 вересня 2014р. у справі №К/800/40206/14.

Оцінуючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідачем оспорюване податкове повідомлення-рішення було прийнято в порушення норм чинного законодавства, у межах повноважень, але за відсутності підстав та не у спосіб, визначений законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014 року у адміністративній справі №803/1540/14 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 09.01.2014 р. №.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст постанови складено 03.02.2015р.