Справа № 127/22868/14-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/22868/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вохмінова О.С.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

04 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Кузьмишина В.М. Сушка О.О.

секретар судового засідання: Александрова К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представників відповідача Степанової С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення дій ,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення протиправними та зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме: встановити позивачу статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2014 року ухвалено позов задовольнити частково, а саме: зобов'язано Департамент соціальної політики Вінницької міської ради розглянути звернення ОСОБА_2 щодо встановлення статусу "Інвалід війни" та видачі відповідного посвідчення; в решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Департамент соціальної політики Вінницької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького міського суду вінницької області та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач до суду апеляційної інстанції в судове засідання призначене на 04 лютого 2015 року не прибув, не скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України щодо надання письмових заперечень на апеляційну скаргу відповідача. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги позивач повідомлений належним чином.

У відповідності до вимог частини 4 статті 196 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача - на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія 1) та вкладки НОМЕР_2 категорії 1 серії НОМЕР_1, довідки лікарсько-трудової експертної комісії серії ВТЭ -18 №096476 (а.с. 9-10).

Позивач звернувся до управління із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-ХІІ) та видачу посвідчення встановленого зразка. В заяві зазначав, що він був залучений до складу формувань Цивільної оборони та став інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідач листом від 24 жовтня 2014 року відмовив позивачу у задоволенні заяви, посилаючись на відсутність необхідних документів, які б містили відомості про залучення ОСОБА_2 до складу формувань Цивільної оборони (а.с.5).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що факт участі позивача при виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони підтверджується матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-ХІІ до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З аналізу зазначеної норми випливає, що обов'язковими умовами за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-ХІІ є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на підтвердження залучення до складу формувань Цивільної оборони ОСОБА_2 надано копії: наказу ВПО "Союзатоменерго" від 19 квітня 1985 року № 2с, табелю робочого часу та трудової книжки.

Згідно трудової книжки та табелю обліку за квітень 1986 року по зоні 1 і 3, позивач 26.04.1986 працював начальником зміни хімічного цеху.

Відповідно до наказу ВПО "Союзатоменерго" від 19 квітня 1985 року № 2с на Чорнобильській атомній електростанції було створено формування Цивільної оборони у складі 600 осіб. До підрозділів Цивільної оборони входили, в тому числі, працівники хімічного цеху у кількості 50 осіб.

Разом з тим, наведені документи не містять інформації про те, що позивач належить до складу тих 600 працівників Чорнобильської атомної електростанції, які входили до складу формування Цивільної оборони.

Табель обліку використання робочого часу підтверджує, що позивач 26 квітня 1986 року протягом 8 годин перебував у зоні І і ІІІ. При цьому, табель не містить інформації про те, що ОСОБА_2 виконував обов'язки працівника, залученого до складу формувань Цивільної оборони.

Враховуючи наведене вище, надані позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення йому у зв'язку з цим групи інвалідності є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому обов'язковою умовою для визнання позивача інвалідом війни є його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формування Цивільної оборони.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2, оскільки за відсутності доказів залучення позивача до складу саме формувань Цивільної оборони в Управління були відсутні підстави для встановлення йому статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-ХІІ.

Оскільки, відповідачем розглянуто заяву позивача та надано обґрунтовану відповідь, то у суду першої інстанції не було жодних правових підстав для зобов'язання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради розглянути звернення ОСОБА_2 щодо встановлення статусу "Інвалід війни" та видачі відповідного посвідчення.

На підставі викладеного вище, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, не надав належної оцінки наявним доказам, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з приписами статті 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради задовольнити повністю .

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення дій скасувати .

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Кузьмишин В.М.

Сушко О.О.