Справа № 826/18729/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 лютого 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/18729/14

за позовом ОСОБА_1
до Пенсійного фонду України

провизнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії

Головуючий суддя: Кротюк О.В.

Судді: Бояринцева М.А.

Мазур А.С

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся громадянин України ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Пенсійного фонду України (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язати вчинити дії.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи.

Позивач просив розглядати справу за його відсутності.

На підставі ч.6. ст. 128 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

ОСОБА_1, який мешкає в державі Ізраїль звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просив:

1) визнати бездіяльність Пенсійного фонду України в реалізації права позивача на відновлення виплати пенсії по віку, як пенсіонеру і громадянину України, що проживає в Ізраїлі;

2) зобов'язати Пенсійний фонду України внести та затвердити відповідні Закону та Конституції України зміни в «Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсій», які мешкають за межами України, згідно з рішенням КСУ № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р. ;

3) зобов'язати Пенсійний фонд України визначити уповноважене територіальне управління ПФУ (бажано за місцем його проживання перед виїздом з України) та дати йому вказівку: - поновити виплату пенсії за віком з 07.10.2009 р. (дата прийняття Рішення КСУ № 25-рп/2009) в Ізраїль, згідно з Конституцією та чинним пенсійним законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2014 позивач направив звернення до Пенсійного фонду України в якому просив поновити виплату пенсії або визначити територіальний орган Пенсійного фонду щодо розгляду заяви про поновлення пенсії.

Листом від 05.08.2014 заявнику надано відповідь та в порядку статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення позивача направлено за належністю для вирішення по суті.

Так, рішенням Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова №128 від 17.10.2014 відмовлено ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсій, з огляду на відсутність долученого до заяви позивачем документу, що підтверджує постійне проживання на території України.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Пункт 6 статті 92 Конституції України встановлює, що виключного законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон N 1058-IV від 09.07.2003).

Так, ч. 3 ст. 4 вказаного закону передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначається види, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

В той же час, ст. 5 Закону N 1058-IV регламентує, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Окрім того, Законом N 1058-IV визначається, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

З системного аналізу вказаних норм, судом вбачається, що Пенсійний фонд України не має ні підстав, ні повноважень приймати нормативно-правові акти, що регулюють питання призначення пенсій всупереч положенням Закону.

Поряд з цим, суд не бере до уваги покликання позивача на Рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009, оскільки останнім покладено безпосередньо на Верховну раду України обов'язок щодо приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах з якими Україною не укладеного відповідного договору.

За таких обставин позовні вимоги в частині визнання бездіяльності Пенсійного фонду України в реалізації права позивача на відновлення виплати пенсії по віку, як пенсіонеру і громадянину України, що проживає в Ізраїлі та зобов'язання Пенсійного фонду України внести та затвердити відповідні Закону та Конституції України зміни в «Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсій», які мешкають за межами України, згідно з рішенням КСУ № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р. не можуть бути визнані обґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відносно позовних вимог щодо зобов'язання Пенсійного фонду України визначити уповноважене територіальне управління ПФУ (бажано за місцем його проживання перед виїздом з України) та дати йому вказівку: - поновити виплату пенсії за віком з 07.10.2009 р. (дата прийняття Рішення КСУ № 25-рп/2009) в Ізраїль, згідно з Конституцією та чинним пенсійним законодавством України суд зазначить наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону N 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч. 2 ст. 49 вказаного закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до зазначеного вище Закону, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за № 1566/11846 передбачає, зокрема, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п. 4.3 вказаного порядку).

Відповідно до п. 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах і районах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 №8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.05.2002 за №442/6730 (далі Положення №8-2) встановлено, що управління Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні управління), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Пункт 4.2. Положення №8-2 зазначає, що управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

З аналізу вказаного, суд дійшов до висновку, що уповноваженим органом відносно прийняття рішення про поновлення виплати пенсії є безпосередньо територіальний орган Пенсійного фонду України.

Згідно ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому чим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Враховуючи наявне в матеріалах справи рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова №128 від 17.10.2014, яким відмовлено ОСОБА_1 щодо поновлення виплати пенсій, в той час як, позовні вимоги заявлені до Пенсійного фонду України, суд дійшов до висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту свої порушених прав, оскільки Пенсійний фонду України не наділений повноваженнями призначення/поновлення виплати пенсії конкретній особі, на відміну від Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова у відношенні до позивача. Поряд з цим, суд зазначить, що при вирішенні спору по суті, судом не оцінювалося правомірність/неправомірність рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова №128 від 17.10.2014, оскільки останнє не є предметом вирішення даного адміністративного позову.

Таким чином, позивачу потрібно оскаржувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова №128 від 17.10.2014, пред'являючи свої вимоги до вказаного територіального управління ПФУ.

Вказане зумовлює обставини безпідставності позовних вимог щодо іншої частини позовної заяви.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цілому.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Головуючий Суддя О.В. Кротюк

Судді: М.А. Бояринцева

А.С. Мазур