Справа № 2а-0770/1741/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Справа № 6209/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 30.05.2011 року звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення №669 від 16 травня 2011 року про застосування фінансових санкцій на суму 4101 гривня 58 копійок.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2011 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі №669 від 16 травня 2011 року про застосування щодо приватного підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій на суму 4101 гривня 58 копійок

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційні вимоги обґрунтовує нормами Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є зареєстрованою в управлінні Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області як платник страхових внесків, відповідно до ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16 травня 2011 року позивачем подана звітність до управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області з відомостями, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, за період 2009 року.

Управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області 16.05.2011 року складено Акт про неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, яким встановлено порушення приватним підприємцем ОСОБА_1 п.4 ч.1 ст.17 та ч.6 ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і п.1.3 «Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовується в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування».

На підставі вищевказаного Акту прийнято Рішення №669 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України від 16.05.2011 року, яким до приватного підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції в розмірі 4101,58 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що п.5 ч.9 ст.106 та ст.17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що регламентують вчинене правопорушення, втратили чинність згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з 01 січня 2011 року, тобто не діяли на дату прийняття спірного рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Стаття 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що платниками внесків є роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії, фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, що обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством або за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до п.4, п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) страхувальник зобов'язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом, нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до п.5 ч.9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів ПФУ накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2011 року, виключено статтю 17 та ч. ч. 1 - 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до абз. 5 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, здійснюючи системний аналіз вищевказаних положень законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що органи пенсійного фонду можуть стягувати ті недоїмки, штрафи та пеню, які виникли до 1 січня 2011 року. Механізм стягнення цих сум відповідає змісту ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та застосовується з посиланням на пункт 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Водночас, дія наведених положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не поширюється на відносини із застосування санкцій за несвоєчасне подання звітності, оскільки цими нормами врегульовано питання стягнення страхових внесків та штрафних санкцій, застосованих за несплату (несвоєчасну сплату) страхових внесків. Тобто у пенсійних органів зберігаються повноваження із застосовування лише тих штрафних санкцій, що пов'язані з правильністю нарахування та своєчасністю сплати страхових внесків, а не щодо застосування санкцій за несвоєчасне подання звітності.

Оскільки санкції, про які йдеться у рішенні управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області від 16 травня 2011 року №669, не стосуються несплати (несвоєчасної сплати) позивачем страхових внесків, а застосовані за порушення строку подання відомостей, які використовуються в системі персоніфікованого обліку, то вірним є висновок суду першої інстанції, що після 1 січня 2011 року в управління Пенсійного фонду в Іршавському районі Закарпатської області не було підстав для застосування виключеного пункту 5 частини 6 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України (ухвала ВАСУ від 16.01.2014 року № К/800/59063/13).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає неправомірним прийняття оскаржуваного Рішення №669 про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України від 16.05.2011 року та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування такого.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Іршавському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2011 року у справі №2а-1741/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

О.І. Мікула