Справа № 2а-9743/11/2670
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2015 р. м. Київ К/800/11999/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Голяшкіна О.В., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ві. Ай. Пі. Сервіс Трейд» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ві. Ай. Пі. Сервіс Трейд» до управління у справах захисту споживачів у м. Києві про скасування постанови, -
в с т а н о в и л а:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ві. Ай. Пі. Сервіс Трейд» звернулось до суду з позовом до управління у справах захисту споживачів у м. Києві про скасування постанови.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року постанову залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, товариство з обмеженою відповідальністю «Ві. Ай. Пі. Сервіс Трейд» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що на адресу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики надійшла заява ОСОБА_5 про надання сервісним центром «Робим Гуд» неякісних послуг з сервісного ремонту та обслуговування мобільного телефону.

Державним комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики вищезазначена заява 18 березня 2011 року направлена до управління у справах захисту споживачів у м. Києві разом з листом щодо здійснення позапланової перевірки суб'єкта господарювання - сервісного центру «Робим Гуд» - з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів.

На підставі направлення на проведення перевірки від 24 березня 2011 року №001817/0069 управлінням у справах захисту споживачів у м. Києві проведена перевірка позивача у сервісному центрі «Робим Гуд» за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 10/18.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 25 березня 2011 року №000074, у якому відображені виявлені порушення: підприємством не доводиться до відома споживачів у супровідній документації або іншим способом необхідна, доступна, достовірна та своєчасна інформація про послугу, а саме: про гарантійні зобов'язання виконавця послуг, чим порушено вимоги чинного законодавства.

Зазначеним актом перевірки також зобов'язано позивача вирішити скаргу ОСОБА_5 згідно з чинним законодавством, усунути недоліки, зазначені в акті перевірки

від 25 березня 2011 року №000074, та надати звіт щодо шляхів усунення недоліків, зазначених в акті управління у справах захисту прав споживачів в м. Києві в термін до 01 квітня 2011 року.

У зв'язку з відмовою посадової особи позивача від підпису акту перевірки та одержання другого примірника управлінням у справах захисту споживачів у м. Києві, на адресу позивача направлено другий примірник акту перевірки від 25 березня 2011 року №000074 та зобов'язано позивача з'явитись до управління у справах захисту прав споживачів у м. Києві для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з невиконанням позивачем в термін до 01 квітня 2011 року вимог відповідача та ненаданням звіту про усунення недоліків, відповідачем 03 червня 2011 року винесено постанову №001774/п про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у вигляді штрафу на суму 282527, 28 грн. за недоведення до відома споживачів у супровідній документації або іншим способом необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про послугу.

Не погоджуючись із винесеною відповідачем постановою від 03 червня 2011 року №001774/п про накладення штрафу, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що дії відповідача при винесенні оскаржуваної постанови є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Такий висновок судів попередніх інстанцій є передчасним з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Згідно з пунктом 7 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність, зокрема, за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 26 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, та на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема:

- перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Порядок проведення таких перевірок визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів;

- накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Результати перевірок суб'єктів господарювання службовими особами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальних органів оформлюються відповідними актами.

Також згідно з пунктом 2 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року №1177, відповідно до статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» на суб'єктів господарської діяльності накладається стягнення у вигляді штрафу, зокрема, за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар, роботу, послугу - у розмірі 30 відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо законодавством суб'єкт господарської діяльності звільнений від ведення обов'язкового обліку доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.

Питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб'єкта господарської діяльності. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб'єкта господарської діяльності про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, в матеріалах справи міститься лист управління у справах захисту прав споживачів у

м. Києві до акту перевірки від 25 березня 2011 року №000074, в якому зазначена дата та час розгляду справи про накладення штрафу.

Проте, позивачем у касаційній скарзі зазначено, що даний лист-повідомлення ним отримано не було, справа про накладення штрафу розглядалась без його участі.

Разом з тим, судами не перевірено, чи отримував позивач вищезазначений лист з повідомленням про розгляд справи про накладення штрафу, чи приймав участь позивач у розгляді справи або чи подавав клопотання про відкладення розгляду справи про накладення штрафу.

Крім того, судами встановлено, що оскаржуваною постановою від 03 червня 2011 року №001774/п на позивача накладено штраф на підставі пункту 7 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 30 відсотків вартості наданої послуги на суму 282527, 28 грн. за недоведення до відома споживачів у супровідній документації або іншим способом необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про послугу, а саме - про гарантійні зобов'язання виконавця послуг.

При цьому сума штрафної санкції розрахована відповідачем на підставі довідки Державної податкової інспекції в Дніпровському районі м. Києва, у якій зазначено, що загальний обсяг реалізованих товарів, робіт, послуг товариства з обмеженою відповідальністю «Ві. Ай. Пі. Сервіс Трейд» складає 784798 грн. (без ПДВ) за лютий 2011 року.

Разом з тим, судами не встановлено, на яку суму позивачем у лютому 2011 року були надані саме послуги, а відтак - не перевірено правильність нарахування штрафних санкцій.

Отже, без з'ясування наведених обставин неможливо постановити законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного з'ясування обставин у справі постановлене судом рішення не є обґрунтованим.

Відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - поверненню на новий розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ві. Ай. Пі. Сервіс Трейд» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року у справі - скасувати.

Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ві. Ай. Пі. Сервіс Трейд» до управління у справах захисту споживачів у м. Києві про скасування постанови - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: