Справа № 2а-4227/12/1370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015р. Справа № 9104/155956/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мальви-Маркет", м.Львів

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2012р. у справі №2а-4227/12/1370

за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби (правонаступник - Державна податкова інспекція у Сихівському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області), м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мальви-Маркет", м.Львів

про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2012р. позивач: Державна податкова інспекція у Сихівському районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби України звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мальви-Маркет" про нарахування та сплату податкових зобов'язань в сумі 96291,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення вимог ст.198.3 ПК України, ТзОВ "Мальви-Маркет" отримано в оренду від ТзОВ "Мальви-Метал" за листопад-грудень 2011р., які включено до податкового кредиту за грудень 2011р. на суму 64194,00грн. Податковим повідомленням-рішенням від 17.04.2012р. № застосовано штрафні санкції в розмірі 32097,00грн.

За наслідками розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не представлено суду доказів оскарження податкового повідомлення-рішення № від 17.04.2012р., а відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): ТзОВ "Мальви-Маркет" оскаржило її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апелянт: ТзОВ "Мальви-Маркет" посилається на те, що суд першої інстанції постановив стягнути з відповідача податковий борг, в той час, як позов заявлено про стягнення податкового зобов'язання, а також в резолютивній частині зазначено відповідача як Товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько-російське підприємство "Мальви-Маркет", в той час як відповідно до довідки з ЄДР назва позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Мальви-Маркет".

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, керуючись вимогами ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що працівниками позивача проведена позапланова виїзна перевірка ТзОВ "Мальви-Маркет" з питань правильності обчислення та своєчасності сплати податку на додану вартість за грудень 2011р. при здійсненні взаєморозрахунків з ТзОВ "Мальви-Метал", за результатами перевірки складено Акт №193/23-209/13835841 від 30.03.2012р.

Перевіркою встановлено порушення приписів ст.198.3 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість за грудень 2011 року на суму 64194,00грн.

Зокрема, в Акті перевірки встановлено, що згідно договору від 03.01.2011р. №1/1, укладеного між ТзОВ "Мальви-Маркет" (Замовник) та ТзОВ "Мальви-Метал" (Виконавець), Виконавцем виготовлено з матеріалів Замовника металоконструкції - вагончики в кількості 7 штук для тимчасового проживання працівників на загальну суму 127209,40грн., які стали об'єктом оренди для ТзОВ "Мальви-Маркет" у грудні 2011р. Виготовлені металоконструкції - вагончики у 4 кварталі 2011р. обліковуються в бухгалтерському обліку ТзОВ "Мальви-Метал" на рах.10 "Основні засоби". Згідно із представленими первинними документами, ТзОВ "Мальви-Метал" (Орендодавець) надає вагончики в оперативну оренду ТзОВ "'Мальви-Маркет" за погодженою ціною, яка за листопад 2011р. становила 201540,00грн. з ПДВ, за грудень 2011р. становила 201540,00грн. з ПДВ. Суму ПДВ, згідно із податковою накладною за листопад 2011р. в загальній сумі - 67180,00грн. включено ТзОВ "Мальви-Маркет" до складу податкового кредиту за грудень 2011р. (за податковою накладною від 30.11.2011р. №5 на загальну суму 201540,00грн., ПДВ - 33590,00грн. та податкової накладної від 30.12.2011р. №4 на загальну суму 201540,00грн., ПДВ - 33590,00грн.).

На підставі Акту перевірки №193/23-209/13835841 від 30.03.2012р. ДПІ у Сихівському районі м.Львова Львівської області ДПС України винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2012р. за платежем: податок на додану вартість, яким у зв'язку із збільшенням суми грошового зобов'язання до ТзОВ "Мальви-Маркет" застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 32097,00грн.

При прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції керувався наступними нормами матеріального права.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Водночас, згідно з приписами п.1 розділу XІX Прикінцевих положень ПК кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ, стаття 39 цього Кодексу набрала чинності з 01 січня 2013р.. Натомість, з 01 січня 2011р. є чинними інші норми ПК України, що регулюють порядок визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платникові податків.

Так, згідно з вимогами п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України) (що відповідає викладеному в Інформаційному листі ВАСУ від 14.06.2012 року № 1500/12/13-12).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що до 01.01.2012р. діє п.1.20 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції Закону України № 283/97-ВР від 22.05.1997р., із змінами та доповненнями.

Так, згідно з п.п.1.20.1 п.1.20 ст.1 згаданого вище Закону справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. Під час визначення ідентичності товарів беруться до уваги, зокрема, їх фізичні характеристики, які не впливають на їх якісні характеристики і не мають суттєвого значення для визначення ознак товару, якість і репутація на ринку, країна походження та виробник. Незначні відмінності в їх зовнішньому вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) - це товари (роботи, послуги), які не є ідентичними, мають подібні характеристики і складаються зі схожих компонентів, що дозволяє їм виконувати однакові функції та (або) бути взаємозамінними. Під час визначення однорідності товарів (робіт, послуг) беруться до уваги, зокрема, їх якість, наявність товарного знака, репутація на ринку, країна походження та виробник.

Для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому, умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому, враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів (п.п.1.20.2. п.1.20 ст.1 Закону).

Для товарів (робіт, послуг), які продаються шляхом прилюдного оголошення умов їх продажу, звичайною визнається ціна, що міститься у такому прилюдному оголошенні (п.п.1.20.3. п.1.20 ст.1 Закону).

За результатами проведеного аналізу ціни пропозицій орендних послуг станом на грудень 2011р. - березень 2012р. визначено середню ринкову місячну вартість орендної плати на 1 будівельний вагончик, яка становить 1280,00грн. включаючи ПДВ. Оскільки ТзОВ ТзОВ "Мальви-Маркет" отримано в оренду від ТзОВ "Мальви-Метал" 7 будівельних вагончиків, звичайна ціна на послуги оренди за місяць мала б становити 8960,00грн. з ПДВ. Сума ПДВ - 1493,00грн.

На основі фактичних обставин справи та керуючись вищенаведеними нормами матеріального права суд першої інстанції правильно погодився з висновками податкового органу, відповідно до яких в порушення ст.198.3 ПК України, ТзОВ "Мальви-Маркет" завищено суму податкового кредиту по операціях з придбання орендних послуг вагончиків від ТзОВ "Мальви-Метал" за листопад та грудень 2011р., які включено до податкового кредиту за грудень 2011р. на суму 64194,00грн.

Таким чином, відповідно до вимог пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, є податковим боргом.

Апелянтом не надано доказів вжиття ним заходів щодо ліквідації заборгованості самостійно, а в матеріалах справи відсутні докази погашення зазначеної заборгованості.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність позовних вимог в та необхідності їх задоволення повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мальви-Маркет", м.Львів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2012р. у справі №2а-4227/12/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби (правонаступник - Державна податкова інспекція у Сихівському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області), м.Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мальви-Маркет", м.Львів про стягнення податкового боргу, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2012р. у справі №2а-4227/12/1370, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя Я.С. Попко