Справа № 815/4470/14
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4470/14

Категорія: 5.4 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Вербицької Н.В.,

суддів Яковлева Ю.В.,

Жука С.І.,

при секретарі судового засідання Худик С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини № НОМЕР_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Одеській області до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

06.08.2014р. Державна фінансова інспекція в Одеській області (далі - ДФІ) звернулась з адміністративним позовом до військової частини № НОМЕР_1 (далі в/ч № НОМЕР_1 ), в якому з урахуванням зменшення позовних вимог просила зобов`язати відповідача виконати наступні пункти вимоги № 810-28/30 від 10.01.2014р.:

- п.3 вимоги - вжиття заходів, щодо відшкодування необґрунтовано проведених видатків на оплату комунальних послуг спожитих вищестоящою установою управлінням Південного територіального командування ВВ МВС України за КПКВ 1003020 «Участь внутрішніх військ в охороні громадського порядку та боротьби із злочиністю» КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» на загальну суму 104273,44грн., КЕВК 2272 «Оплата водопостачання та водовідведення» на загальну суму 19639,97 грн.

- п.5 вимоги вжиття заходів, щодо поновлення видатків загального фонду по відшкодованих до спеціального фонду комунальних послуг мешканцями гуртожитку та орендарями за КПКВ 1003020 «Участь внутрішніх військ в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю», КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» на загальну суму 24687,79 грн., КЕКВ 2272 «Оплата водопостачання та водовідведення» на загальну суму 29955,62 грн.

- п.4 вимоги в частині вжиття заходів, щодо поновлення видатків загального фонду, пов`язаних з наданням платних послуг, які мали здійснюватись за рахунок спеціального фонду по КПКВ 10030220 «Участь внутрішніх військ в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю», КЕКВ 2230 «Продукти харчування» на загальну суму 31803,98 грн., КЕКВ 2273 «Оплата водопостачання та водовідведення» на загальну суму 3817,00 грн., КЕКВ 2275 «Оплата інших енергоносіїв» на загальну суму 3305,60 грн., КЕКВ 2220 «Медикаменти та перев`язувальні матеріали» на загальну суму 2116,70 грн.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що він усуває виявлені під час ревізії порушення фінансової дисципліни в повному обсязі. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014р. позовні вимоги задоволено повністю.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ДФІ у грудні 2013р. провела ревізію фінансово-господарської діяльності військової частини № НОМЕР_1 за період з 01.07.2011 року по 01.09.2013 року, за результатами якої 20.12.2013р. складено акт № 810-16/105.

В ході ревізії встановлено ряд порушень, а саме:
- в порушення вимог п.1, п. 20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2002 № 228 відповідачем необґрунтовано проведено видатки на оплату комунальних послуг спожитих вищестоящою установою управлінням Південного територіального командування ВВ МВС України за КПКВ 1003020 «Участь внутрішніх військ в охороні громадського порядку та боротьби із злочиністю» КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» на загальну суму 104273,44грн., КЕВК 2272 «Оплата водопостачання та водовідведення» на загальну суму 19639,97 грн. та поновлення видатків загального фонду по відшкодованих до спеціального фонду комунальних послуг, спожитих мешканцями гуртожитку та орендарями за КПКВ 1003020 «Участь внутрішніх військ в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю», КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» на загальну суму 24687,79 грн., КЕКВ 2272 «Оплата водопостачання та водовідведення» на загальну суму 29955,62 грн.;

- в порушення вимог п.4 ст. 13 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010р. № 2456-VI, п.19, 20, 23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 за період з 01.07.2011р. по 01.09.2013р. безпідставно проведено покриття за рахунок коштів загального фонду видатків, які мають здійснюватись за рахунок спеціального фонду видатків пов`язаних з наданням платних послуг: а саме з охорони громадського порядку та безпеки, з надання послуг з прибирання сміття та боротьби із забрудненням на загальну суму 111739,48 грн., з якої в ході ревізії відшкодовано 28835,70 грн.;

- в порушення вимог п. 4 ст.13 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456- VI, п. 19, 20, 23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (із змінами), безпідставно проведено покриття за рахунок коштів загального фонду видатків, які мають здійснюватись за рахунок спеціального фонду, а саме видатків від оренди майна бюджетних установ - відшкодування комунальних послуг, спожитих мешканцями гуртожитку та орендарями військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 79560,16 грн., з якої в ході ревізії відшкодовано 24916,75 грн.

10.01.2014р. ДФІ склала вимогу № 810-28/30, якою вимагала:

п. 3 - вжити заходів, щодо відшкодування необґрунтовано проведених видатків на оплату комунальних послуг спожитих вищестоящою установою управлінням Південного територіального командування ВВ МВС України за КПКВ 1003020 «Участь внутрішніх військ в охороні громадського порядку та боротьби із злочиністю» КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» на загальну суму 104273,44грн., КЕВК 2272 «Оплата водопостачання та водовідведення» на загальну суму 19639,97 грн.;

п. 4 - вжити заходів, щодо поновлення видатків загального фонду, пов`язаних з наданням платних послуг, які мали здійснюватись за рахунок спеціального фонду по КПКВ 10030220 «Участь внутрішніх військ в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю», КЕКВ 2230 «Продукти харчування» на загальну суму 31803,98 грн., КЕКВ 2273 «Оплата водопостачання та водовідведення» на загальну суму 3817,00 грн., КЕКВ 2275 «Оплата інших енергоносіїв» на загальну суму 3305,60 грн., КЕКВ 2220 «Медикаменти та перев`язувальні матеріали» на загальну суму 2116,70 грн.;

п. 5 - вжити заходів, щодо поновлення видатків загального фонду по відшкодованих до спеціального фонду комунальних послуг мешканцями гуртожитку та орендарями за КПКВ 1003020 «Участь внутрішніх військ в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю», КЕКВ 2273 «Оплата електроенергії» на загальну суму 24687,79 грн., КЕКВ 2272 «Оплата водопостачання та водовідведення» на загальну суму 29955,62 грн.

Після проведення ревізії військова частина № 3014 частково виконала вимогу ДФІ.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимога ДФІ є законною та обґрунтованою та відповідач не спростовує наявність встановлених ревізією порушень, а лише вказує на заплановані заходи з їх усунення.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з Положенням, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011р. № 499/2011, Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України, відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993р № 2939-XII, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Підставою для прийняття вимоги про усунення порушень фінансової дисципліни щодо зобов`язання вжиття заходів по відшкодуванню необґрунтовано проведених видатків на оплату комунальних послуг на загальну суму 279 183,51 грн. та поновлення видатків загального фонду, пов`язаних з наданням платних послуг, які мали здійснюватись за рахунок спеціального фонду, та покриттям витрат, які мали здійснюватися зі спеціального фонду на загальну суму 191 299,64 грн., слугував висновок ДФІ про незаконне використання відповідачем бюджетних коштів, в тому числі із загального фонду.

Судом першої інстанції враховано, що на час прийняття рішення відповідачем частково виконана вимога ДФІ , а саме: порушення, визначене в п.3, відшкодовано на суму 155 270,10 грн., порушення, викладене в п.4 на суму 28 835,70 грн., порушення, викладене в п.4 на суму 24 916,75 грн.

Зазначаючи про незаконність п.3 вимоги ДФІ, відповідач посилається на наказ начальника управління Південного територіального командування ВВ МВС України (в/ч № 3003) № 207 від 03.08.2011р., згідно якого УПТК ВВ МВС України стоїть на балансі військової частини НОМЕР_1 . Оскільки військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом управління Південного територіального командування ВВ МВС України та належить до однієї державної організації, тому видатки, які були проведені відповідачем на оплату комунальних послуг, спожитих УПТРК ВВ МВС, є правомірними, в зв`язку із чим відшкодуванню не підлягають.

Судом першої інстанції вірно прийшов до висновку, що такі пояснення не спростовують законності п.3 вимоги ДФІ.

Так, відповідно до п.2.8. Розділу 2 Положення про військове господарство Збройних Сил України, яке затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року №300, зазначено, що у військових частинах, що перебувають на забезпеченні іншими військовими частинами, господарська діяльність організується відповідно до діяльності, яка ведеться підрозділами цих частин.

Відповідно до п.1 Загальних положень Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002р., кошторис бюджетної установи - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Установи мають право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду (п.5 вказаного Порядку №228).

Згідно з приписами п. 20 Порядку №228 установи під час визначення обсягів видатків з бюджету повинні враховувати об`єктивну потребу в коштах виходячи з її основних виробничих показників і контингентів, які встановлюються для установ, обсягу виконуваної роботи, штатної чисельності, необхідності погашення дебіторської і кредиторської заборгованості та реалізації окремих програм і намічених заходів щодо скорочення витрат у плановому періоді. Під час визначення видатків у проектах кошторисів установи повинен забезпечуватися суворий режим економії коштів і матеріальних цінностей. До кошторисів можуть включатися тільки видатки, передбачені законодавством, необхідність яких обумовлена характером діяльності установи.

Крім того, відповідно до вимог п.п. 43 та 46 Порядку №228 розпорядники повинні затвердити у кошторисах обсяг коштів для проведення розрахунків за електричну і теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, у повному обсязі в розрахунку на рік з урахуванням коштів загального та спеціального фондів відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

Частиною 3 ст. 51 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом енергоносіїв у межах встановлених відповідним головним розпорядником бюджетних коштів обґрунтованих лімітів споживання.

Зі змісту акту ревізії вбачається, що кошторисом в/ч № 3014 за 2011-2013рр. не передбачались витрати на оплату комунальних послуг управління Південного територіального командування ВВ МВС України (в/ч № 3003) (стор.23-25 акту). Крім того, наказ управління Південного територіального командування ВВ МВС України № 207 від 03.08.2011р., відповідно до якого в/ч № 3003 перебуває на балансі відповідача, не наданий ані до перевірки, ані до суду, що виключає підстави для висновку про обґрунтованість позиції відповідача.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача відмовився у наданні суду наказу № 207 від 03.08.2011р.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, як бюджетна установа, не вправі оплачувати витрати, не визначені та не передбачені кошторисом.

Стосовно п. 4,5 вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 13 Бюджетного кодексу України бюджет може складатися із загального та спеціального фондів. Складовою частиною спеціального фонду бюджету є доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2000 року № 1171 затверджений перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам Збройних Сил. Серед інших видів цим переліком передбачена діяльність з охорони громадського порядку та безпеки.

Спір у цій частині вимог зводиться до визначення джерела коштів, з яких здійснюється оплата послуг з охорони громадського порядку та безпеки, оплата послуг з прибирання сміття та боротьби із забрудненням, оплата проживання у гуртожитку.

В ході ревізії встановлено, що відповідач здійснював покриття цих витрат за рахунок коштів державного бюджету, незважаючи на те, що доходи від цієї діяльності зараховувались до спеціального фонду (стор. акту 39-48).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року № 2456 власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету. Власні надходження бюджетних установ поділяються на такі групи: перша група - надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством; друга група - інші джерела власних надходжень бюджетних установ.

У складі першої групи виділяються такі підгрупи: підгрупа 1 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю; підгрупа 2 - надходження бюджетних установ від додаткової (господарської) діяльності; підгрупа 3 - плата за оренду майна бюджетних установ; підгрупа 4 - надходження бюджетних установ від реалізації в установленому порядку майна (крім нерухомого майна).

У складі другої групи виділяються такі підгрупи: підгрупа 1 - благодійні внески, гранти та дарунки; підгрупа 2 - кошти, що отримують бюджетні установи від підприємств, організацій, фізичних осіб та від інших бюджетних установ для виконання цільових заходів, у тому числі заходів з відчуження для суспільних потреб земельних ділянок та розміщених на них інших об`єктів нерухомого майна, що перебувають у приватній власності фізичних або юридичних осіб; підгрупа 3 - кошти, що отримують вищі та професійно-технічні навчальні заклади від розміщення на депозитах тимчасово вільних бюджетних коштів, отриманих за надання платних послуг, якщо таким закладам законом надано відповідне право.

Власні надходження бюджетних установ використовуються, в т.ч. на господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг та енергоносіїв (за рахунок надходжень підгруп 2 і 4 першої групи); організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 2 першої групи).

Враховуючи наведене, абсолютно вірним є висновок суду першої інстанції, що покриття витрат, пов`язаних із наданням платних послуг, а саме з охорони громадського порядку, надання послуг з прибирання сміття, які разом із витратами від оренди майна бюджетних установ, а саме відшкодування комунальних послуг, спожитих мешканцями гуртожитку та орендарями, мають здійснюватися за рахунок коштів спеціального фонду.

З пояснень начальника фінансової служби в/ч № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , наданих в ході ревізії, вбачається, що відповідач усвідомлював неправомірне використання коштів загального фонду на покриття витрат з охорони громадського порядку, з надання послуг прибирання сміття, з відшкодування комунальних послуг, спожитих орендарями та мешканцями гуртожитку протягом 2011-2013рр., але пояснив таке використання повним забезпеченням в/ч № 3014 грошовими коштами по загальному фонду на ці витрати (стор.42 акту).

Обставини часткового відновлення відповідачем видатків загального фонду, а також витрат на оплату комунальних послуг, спожитих в/ч № НОМЕР_2 , підтверджують факт визнання відповідачем вчинених порушень.

Оскільки законність пунктів 3-5 вимоги ДФІ доведена позивачем та не спростована відповідачем, суд першої інстанції зробив вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини № НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Ю.В. Яковлев

Суддя: С.І. Жук