Справа № 751/12906/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Романчук О.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопада 2014 року позивач - Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради звернулось до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом про скасування постанови відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про накладення штрафу ВП №43317540 від 12 листопада 2014 року.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в яких просить скасувати постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2014 року та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради - задовольнити, постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради виконало рішення суду лише в частині перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В той же час рішення залишилось невиконаним в частині виплати стягувачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. .

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Судом встановлено та убачається з матеріалів справи, що Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області винесена постанова ВП 43317540 від 14.05.2014 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 751/13138/13-а, виданого 12.05.2014 року Новозаводським районним судом міста Чернігова по справі за позовом ОСОБА_2 до управління.

Листом від 19.06.2014року УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради повідомило Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Чернігівській області, що управління виконало рішення в частині зобов'язання нарахувати ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.06.2013 року по 25.11.2013 року в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, але не має можливості виплатити зазначену допомогу у зв'язку з тим, що бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян, які отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у Державному бюджеті на 2014 рік не передбачені (а.с.5)

05.11.2014 року відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області направив на адресу УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради вимогу виконати зазначені рішення суду та надати до відділу примусового виконання рішень інформацію про те, які були вжиті заходи для виконання даного рішення суду (а.с.7).

11.11.2014 року за № 9339/10 УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради направило до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Чернігівській області інформацію про залишки коштів на рахунках (а.с.8).

12.11.2014 року за не виконання рішення суду без поважних причин на УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Бурою М.В. відповідно до ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу в сумі 680,00 грн. (а.с.3).

Вважаючи, вказану постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З наведеного вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 06.12.2013 року №1016/04/67-13 судові рішення, прийняті у 2013 році виконуються Державною казначейською службою, за рахунок видатків, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік». Так, змінами вирішуються питання щодо поетапного погашення заборгованості за судовими рішеннями (прийнятими до 01.01.2013 року), в першу чергу за соціальними та пенсійними виплатами, боржником за якими є державний орган (а.с.10).

Проте зазначені виплати не були фактично проведені у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України та можливе за наявності відповідного фінансування.

Суд першої інстанції посилання суб'єкта владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не взяв до уваги, оскільки відповідно до виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» вказано, що така відмова є свавільною та незаконною.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки частиною 2 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання судового рішення, а не за неповідомлення про виконання судового рішення

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що позивач судове рішення у частині, яку він повинен був і міг виконати, виконав, провівши відповідні перерахунки ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.06.2013 року по 25.11.2013 року в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Посилання суду першої інстанції на відповідні рішення Європейського суду з прав людини щодо неможливості посилання державним органом при виконанні судових рішень на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань безпідставні, оскільки у даному випадку мова не йде про звільнення управління праці та соціального захисту населення від виконання рішення суду, а про оцінку причин такого невиконання та про наявність підстав для накладення штрафу.

Викладені вище висновки повністю узгоджуються із висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними у постановах від 27 серпня 2014 року №К/9991/59773/11, від 27 серпня 2014 року №К/9991/40466/12 та від 19 вересня 2014 року №К/800/60807/13.

Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 12.11.2014 року.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Отже, відповідачем у даній адміністративній справі є Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не вірно встановлено фактичні обставини справи, застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради - задовольнити, постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради - задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2014 року - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області про накладення штрафу ВП №43317540 від 12 листопада 2014 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді О.М. Романчук

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Романчук О.М

Шелест С.Б.