Справа № 810/7149/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року 810/7149/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Маджар О.М., за участю:

представника позивача - Герасименка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Професійна Ліга Безпеки» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

25 грудня 2014 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Професійна Ліга Безпеки» (ТОВ «Професійна Ліга Безпеки», товариство) із позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (ДПІ, Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11 листопада 2014 року.

Зазначали, що товариством дотримано порядок заповнення і подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань із податку на додану вартість у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок, а також наголошували на правомірності формування податкового кредиту за досліджуваний під час перевірки період.

Посилаючись на невідповідність висновків Акта перевірки реальним обставинам здійснення позивачем господарської діяльності, згідно з вимогами чинного законодавства, у тому числі Податкового кодексу України, просили визнати оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та скасувати його.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника; також направив заперечення, в яких відображено зміст акта перевірки. Підкреслювали, що у разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші докази, зокрема письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із такого.

Як вбачається з Акта №545/22-00/38424465 від 23 жовтня 2014 року, на підприємстві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за липень-серпень 2014 року.

За висновками цього Акта, на переконання посадових осіб ДПІ, товариством порушено вимоги пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.6, 201.15 статті 205 Податкового кодексу України, наказів Міндоходів і зборів України від 13 листопада 2013 року №678 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», а також від 25 листопада 2013 року №708 «Про затвердження форми реєстру видних та отриманих податкових накладних та порядку його ведення» ( а.с.9-14).

Такі висновки зроблені у зв'язку із неподанням позивачем разом із уточнюючими розрахунками податкових зобов'язань із податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок уточнюючих реєстрів виданих та отриманих податкових накладних.

На підставі Акта перевірки, 11 листопада 2014 року прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № із визначенням суми донарахування податкових зобов'язань із податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 28800 грн. і штрафних санкцій у сумі 7200 грн. (а.с.7).

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Професійна Ліга Безпеки» є юридичною особою, зареєстроване 17 квітня 2013 року та перебуває на податковому обліку у Вишгородській ДПІ. Тобто є суб'єктом господарської діяльності.

18 серпня 2014 року позивачем до ДПІ подано податкову декларацію із податку на додану вартість за липень 2014 року із розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (а.с.59-64). 17 вересня 2014 року до податкового органу подано такі ж документи податкової звітності за серпень 2014 року (а.с.65-70).

13 жовтня 2014 року товариством «Професійна Ліга Безпеки» подано до Інспекції уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань із податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2014 року та за серпень 2014 року, а також розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів/додаток №5 (а.с.15-30). На підтвердження прийняття таких документів відповідачем, товариством надано до суду примірники квитанцій №2 (а.с.20зв., 22зв., 28зв., 30зв.).

Як видно із названих вище документів, коригування сум податкових зобов'язань, як і податкового кредиту та розрахунків за звітний період у зв'язку із поданням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань із податку на додану вартість - не відбулося.

У той же час, у розшифровках податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, які подавалися разом із уточнюючими розрахунками, замінено контрагентів ТОВ «УКР-ФІНАНС ПРОЕКТ», ( у липні 2014 року) та ТОВ «ДОННА-ТРЕЙД», (у серпні 2014 року) на ТОВ «Меріленд Сіті», (а.с.22,30).

При цьому, задекларовані раніше суми податку на додану вартість не змінилися.

18 листопада 2014 року товариством до відповідача подано реєстр виданих та отриманих податкових накладних за жовтень цього ж року (а.с.31-35), в якому відображено отримані від ТОВ «Меріленд Сіті» податкові накладні за липень та серпень 2014 року. На засвідчення прийняття ДПІ названого реєстру позивачем надано квитанцію №2 (а.с.71).

Крім того, на підтвердження правомірності включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за операціями із ТОВ «Меріленд Сіті», товариством «Професійна Ліга Безпеки» у судовому засіданні надано для огляду оригінали договору з таким контрагентом №107 від 1 липня 2014 року, податкових накладних від 31 липня 2014 року №15592 та від 31 серпня 2014 року №15076, а також актів здачі-прийняття робіт.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

За правилами статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як закріплено підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За змістом пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно із підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

За нормами статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Тобто, нарахування зобов'язань та штрафних санкцій передбачено лише у разі виявлення несплати (недоплати) податкових зобов'язань.

Як закріплено у пункті 2 розділу 1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13 листопада 2013 року №678, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2013 року за №2094/24626, подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у разі якщо у майбутніх податкових періодах з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу, платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій податковій декларації (крім митної декларації або обмежень, визначених статтею 50 глави 2 розділу II Кодексу) передбачено пунктом 50.1 статті 50 глави 2 розділу II Кодексу.

Подання копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді передбачено пунктом 201.15 статті 201 розділу V Кодексу (пункт 3 Розділу 1 Порядку).

Усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію з позначкою « 0110», у якій відображаються розрахунки з бюджетом (пункт 5 Розділу 1 Порядку)

У силу пункту 201.15 статті 201 Податкового кодексу України зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку. Форма і порядок заповнення реєстру виданих та отриманих податкових накладних встановлюються відповідно до вимог розділу II цього Кодексу. Платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

За визначенням у пункті 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

За нормами пункту 10 розділу 1 Порядку №678 до податкової звітності з податку на додану вартість належать: податкова декларація з податку на додану вартість; уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок; копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді; розрахунок податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.

У відповідності до пункту 13 розділу 3 Порядку №678 декларація 0110 подається платником за звітний період незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. У складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації) та копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних. Уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (до декларацій 0110/0121-0123/0130/0140) подаються платником у визначених Кодексом випадках.

У силу пунктів 1, 2, 3 розділу 5 Порядку у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку. Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 глави 2 розділу II Кодексу. У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків.

Крім того, за правилами статей 185, 187, 198, 200, 201 Податкового кодексу України право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; фактичного здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної.

За таких обставин, суд, зазначає, що, по-перше, законодавством чітко визначений перелік документів, які необхідно подавати податковому органу, зокрема, що стосується уточнюючого розрахунку, при цьому Податковим кодексом України та згаданим Порядком №678, як і іншими нормативно-правовими актами не передбачено обов'язкового подання уточнюючих реєстрів отриманих та виданих податкових накладних при поданні уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань із податку на додану вартість. Інформація щодо уточнюючих показників міститься в додатку №5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до уточнюючого розрахунку, який і було подано у цьому випадку. При цьому, суд звертає увагу, що у випадку, який розглядається, подавалась не уточнююча декларація, а уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

По-друге, пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, порушення якого констатовано у оскаржуваному повідомленні-рішенні, не містить такої підстави для невключення до податкового кредиту сум податку на додану вартість як неподанння уточнюючого реєстру отриманих та виданих податкових накладних, тому висновок податкового органу про порушення позивачем у випадку, який розглядається, названої норми Податкового кодексу є неаргументованим, безпідставним та помилковим.

По-третє, докази протиправності формування позивачем податкового зобов'язання із податку на додану вартість і податкового кредиту із такого податку за липень-серпень 2014 року - відсутні.

По-четверте, суд наголошує, що виправлені позивачем у податковій звітності помилки не вплинули на розрахунки з бюджетом, у зв'язку із чим підстави для накладення санкцій і винесення оскаржуваного повідомлення-рішення - відсутні.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд враховує положення частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України про те, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та вважає, що у цьому випадку Інспекцією його дотримано не було.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суд наголошує, що у цьому випадку податковий орган не довів правомірності оскаржуваного повідомлення-рішення, як і факту порушення позивачем положень податкового законодавства, у зв'язку із чим резюмує необхідність задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як встановлює частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 182,70 грн. згідно платіжного доручення №210 від 1 грудня 2014 року, доказів понесення інших судових витрат не надано.

Тому судові витрати щодо сплати судового збору у вказаній сумі підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 11 листопада 2014 року №.

Стягнути із Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Професійна Ліга Безпеки» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 04 лютого 2015 р.