Справа № 804/153/15
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 р. Справа № 804/153/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
Третя особа подала до суду пояснення, в яких зазначила, що Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ має правові підстави на відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням ОСОБА_3, просила задовольнити адміністративний позов.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №42ос від 31.07.2010 р. ОСОБА_3 був зарахований курсантом першого курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на денну форму навчання за державним замовленням, йому було присвоєно перше спеціальне звання «рядовий міліції».
Відповідно до наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №60 від 28.02.2014 р. ОСОБА_3 успішно закінчив Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ, отримав диплом фахівця та був направлений до органів внутрішніх справ.
Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області №47о/с від 03.03.2014 р. ОСОБА_3, як випускник Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, призначений слідчим слідчого відділення Тернівського міського відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області.
Згідно з наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №439о/с від 11.11.2014 р. ОСОБА_3 звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Частиною 4 ст. 18 Закону України «Про міліцію» передбачено, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається.
Матеріали справи свідчать, що 09.08.2010 р. між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в Дніпропетровській області та рядовим міліції ОСОБА_3 укладений договір №66 про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ.
Згідно ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Відповідно до п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.
Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 р. № 313, визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.
Пунктами 2 та 3 цього Порядку встановлено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 не відпрацював трирічний термін в органах внутрішніх справ після закінчення навчання за державним замовленням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ і був звільнений за порушення дисципліни, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ.
На підтвердження порушення дисципліни ОСОБА_3 Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ надані суду:
-пояснення ОСОБА_3 від 05.11.2014 р., з яких вбачається, що останній з 29.10.2014 р. відмовляється проходити службу в органах внутрішніх справ у зв'язку з тим, що його не влаштовує заробітна плата та не нормований час праці;
-службова характеристика ОСОБА_3 від 10.11.2014 р., яка свідчить, що останній повідомив керівництво Тернівського МВ ГУМВС про те, що виходити на роботу взагалі не бажає та подавати рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням відмовляється;
-наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області №3167 від 10.11.2014 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Тернівського МВ» ОСОБА_3.
Крім того, у п. 2.3.6 договору №66 від 09.08.2010 р. про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, укладеного між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в Дніпропетровській області та рядовим міліції ОСОБА_3 зазначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, встановленими п. 3 цього договору (в тому числі звільнення за негативними мотивами), ОСОБА_3 повинен відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
Будь-яких доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_3 у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, суду не надано.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Що стосується судового збору, то частиною 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський