Справа № 814/3274/14
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 р. Справа № 814/3274/14

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.
при секретаріПолянській А.М.

за участю сторін:
Очаківський ЦЗВеличко Т.Д. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Очаківського міськрайонного центру зайнятості Миколаївської області на Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом Очаківського міськрайонного центру зайнятості Миколаївської області до Управління пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області про стягнення коштів в сумі 5797,12 грн., -

встановиЛА:

Позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області про стягнення коштів в сумі 5797,12 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року відмовлено Очаківському міськрайонному центру зайнятості Миколаївської області.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване, незаконне та винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини другої статті 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб'єктом владних повноважень; а також такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.

Пунктом 5 частини другої статті 17 КАС України обумовлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. Однак, такий суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 50 КАС України, до переліку яких віднесено також випадки, встановлені іншими законами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2014 р. № 5067-УІ (далі - Закон № 5067-УІ) діяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, спрямовується і координується Міністром - керівником центрального органу виконавчої влади у сфері соціальної політики.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, є юридичними особами публічного права.

Відповідно до ст. 22 Закону Закон № 5067-УІ основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є, зокрема, здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

У своїй позовній заяві Позивач просить суд стягнути з Управління пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області 5797,12 грн. на користь держави, як відшкодування витрат державної служби зайнятості на допомогу по безробіттю.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 спочатку 27.09.2012 року звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, в якій йому було відмовлено, а пізніше 18.12.2012 року до Очаківського міськрайонного центру зайнятості Миколаївської області про постановку на облік та реєстрацію його, як безробітного. 12.02.2013 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області позов ОСОБА_7 про призначення пенсії на пільгових умовах з 17.08.2012 року задоволено. Виявлено також, що в період перебування на обліку служби зайнятості, як безробітного, ОСОБА_7 з 25.12.2012р. по 26.06.2013р. отримував допомогу по безробіттю в сумі 5797,12 грн.

Отже, враховуючи вище викладені обставини, колегія суддів зазначає, що в даному випадку Позивач у спірних відносинах не виконував функцій суб'єкта владних повноважень, а діяв як установа, яка звернулась з позовом про стягнення коштів.

Аналогічну правову позицію виклав Вищий Адміністративний суд України у своїй Ухвалі по справі № К/800/44903/14 від 02 грудня 2014 року та Верховний суд України у своїй Постанові від 18.06.2013 року № 21-124а13.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені необхідними в розумінні ст. 69 КАС доказами та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, суд зазначає, що в даному випадку спір у справі виник між юридичними особами поза межами публічно-правового спору, а тому справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, - за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Очаківського міськрайонного центру зайнятості Миколаївської області, - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року по справі № 814/3274/14, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 04 лютого 2015 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук