Справа № 826/12526/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання відкликати акт перевірки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів у Київській області, в якому просили суд визнати дії Головного управління Міндоходів у Київській області щодо проведення перевірки, результати якої оформлені у вигляді акту № 372/10-36-21/37199618 від 19.05.2014 року протиправними та зобов'язати Головне управління Міндоходів у Київській області відкликати даний акт перевірки.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в повному обсязі Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням Міндоходів у Київській області проведена фактична перевірка Державного підприємства «Укрспирт» за адресою м. Київ вул. Б.Грінченка, 1.

За результатами перевірки складено акт № 372/10-36-21/37199618 від 19.05.2014 року.

Відповідно до зазначеного акту перевіркою Державного підприємства «Укрспирт» встановлено порушення статей 1 та 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - зберігання спирту, або алкогольних надоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру.

22.07.2014 на підставі акту № 372/10-36-21/37199618 від 19.05.2014 прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000242 від 22.07.2014, яким згідно з абзацом 11 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано до Державного підприємства «Укрспирт» фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6 214 438,65 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що діяльність працівників контролюючого органу з проведення перевірки, результати якої оформлені у вигляді акту №372/10-36-21/37199618 від 19.05.2014 є лише службовою діяльністю таких осіб на виконання своїх посадових обов'язків та сама по собі не породжує настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на права та обов'язки суб'єкта господарювання, а також те, що акт перевірки та викладені у ньому факти та висновки не можна розглядати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для платника податків певні правові наслідки, оскільки він є виключно носієм доказової інформації про виявлені податковим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, обов'язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Порядок проведення фактичної перевірки визначений у ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

З вказаної статті вбачається, що Фактичні перевірки проводяться органами державної податкової служби у випадках, у межах компетенції та у порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Фактична перевірка є формою оперативного податкового контролю, а тому здійснюються без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитись на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, за наявності обставин визначених у п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (п. 80.10 ст. 80 ПК України).

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

З системного аналізу викладеного вбачається, що згідно чинного законодавства вчинення податковими органами дій по проведенню фактичних перевірок прямо передбачено у повноваженнях органів державної податкової служби. Тобто, дії по проведенню фактичних перевірок є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством.

Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платника податків. Отже, виключно результат реалізації повноваження податкового органу (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень (як то дії по проведенню фактичних перевірок та складанню акту) може бути об'єктом судового оскарження. А дотримання контролюючим органом вимог актів законодавства щодо порядку та способу проведення фактичної перевірки входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого контролюючим органом за результатами перевірки, а відтак позовні вимоги про визнання протиправними дій по проведенню фактичної перевірки та оформленню результатів такої перевірки у формі акту не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що акт фактичної перевірки є виключно службовим документом, який, при цьому, не породжує для позивача правових наслідків, не є підставою для виникнення у нього будь-яких прав та обов'язків, отже ніяким чином не порушує охоронюваних законом прав та інтересів позивача.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом державної податкової адміністрації України № 984 від 22.12.2010 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за № 34/18772 акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Отже, вказана норма під актом розуміє службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Тобто, акт перевірки не є тим рішенням суб'єкта владних повноважень, який би порушував права та інтереси позивача.

Оскільки дії з проведення фактичної перевірки та зі складення акта за її результатами не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірними дій ДПІ з проведення оспорюваної фактичної перевірки.

Колегія суддів відзначає, що на підставі акту №372/10-36-21/37199618 від 19.05.2014 станом на момент звернення позивача з позовом до суду вже було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000242 від 22.07.2014.

Однак, вказане рішення не є предметом розгляду по вказаній справі, а тому з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні вказаного адміністративного позову, оскільки сам по собі акт перевірки є службовим документом, який не порушує прав та інтересів позивача.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 03 лютого 2015 року)

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.