Справа № 21-599а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,
суддів:Гусака М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ) про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірними дії ГУ ПФУ щодо перерахунку йому пенсії відповідно до вимог частини третьої статті 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2262-XII).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він 12 лютого 2014 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахувати йому пенсію на підставі довідки про розмір грошового забезпечення фінансово-економічного управління Служби безпеки України (далі - СБУ) від 30 травня 2012 року № 21/3/2-1622/3606 станом на 1 квітня 2012 року за посадою, яку він обіймав перед звільненням, проте листом від 5 березня 2014 року № 5607/12/С-358 йому було відмовлено у перерахунку пенсії у зв'язку з відсутністю на це підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_1 проходив службу в СБУ, звільнений з військової служби у запас; пенсія йому була призначена за вислугу років (37 років стажу) у розмірі 90 % грошового забезпечення відповідно до положень Закону № 2262-XII, на час розгляду справи позивач перебував на обліку та отримував пенсію в ГУ ПФУ.

Дарницький районний суд міста Києва постановою від 7 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2014 року, в задоволенні позову відмовив.

Вищий адміністративний суд України постановою від 1 жовтня 2014 року рішення судів попередніх інстанцій залишив без змін виходячи із того, що Кабінет Міністрів України не приймав рішень щодо зміни розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством. Підвищення пенсій у відсотковому розмірі згідно з постаново Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - постанова № 355) не є підставою для перерахунку розміру пенсії позивача відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII.

Не погоджуючись із ухвалою суду касаційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, а саме частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII. На обґрунтування заяви додав копії постанови та ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 та 27 березня 2014 року (№№ К/800/53985/13, К/800/23751/13 відповідно), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що у задоволенні заяви позивача слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті Верховним Судом України з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Вищий адміністративний суд України, допускаючи справу до провадження Верховного Суду України, виходив із того, що в доданих до заяви позивача копіях ухвали та постанови Вищого адміністративного суду України по-іншому, ніж у справі, що розглядається, застосовано частину третю статті 63 Закону № 2262-XII.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2014 року цей суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову та задовольняючи позовні вимоги, виходив із необґрунтованості висновків судів про відсутність підстав для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII, оскільки ГУ ПФУ неправомірно відмовило позивачу в перерахунку пенсії на підставі довідки від 8 червня 2012 року, виданої Міністерством надзвичайних ситуацій України відповідно до постанови № 355, та самостійно здійснило підвищення до пенсії згідно з пунктом 1 цієї постанови без урахування положень пункту 2 зазначеної постанови.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2014 року цей суд, погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій про задоволення позову, зазначив, що аналіз статті 63 Закону № 2262-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» свідчить про те, що єдиною підставою для перерахунку розміру пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

У справі, що розглядається, суд касаційної інстанції, погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу відповідно до вимог частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII, оскільки Кабінет Міністрів України не приймав рішення про зміну розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або ж введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у розмірах, встановлених законодавством. Довідка фінансово-економічного управління СБУ від 30 травня 2012 року враховує граничні розміри надбавок, а не розміри надбавок, які отримував позивач.

Колегія суддів дійшла висновку, що обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справах, копії рішень суду касаційної інстанції в яких додано до заяви.

Враховуючи те, що обставини, які стали підставою для перегляду справи Верховним Судом України, не підтвердилися, у задоволенні заяви

ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

постановила:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий ОСОБА_1
М.Б. Гусак
О.А. Коротких
О.В. Кривенда
В.Л. Маринченко
П.В. Панталієнко
О.Б. Прокопенко
І.Л. Самсін
О.О. Терлецький