Справа № 462/6976/14-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 876/11228/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Волошин М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Майхера М.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова про визнання дій неправомірними, скасування рішення, повернення коштів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова про визнання дій неправомірними, скасування рішення, повернення коштів.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 20 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову, оскільки він лише був зареєстрований приватним підприємцем, при цьому жодною підприємницькою діяльністю не займався і жодних доходів від здійснення такої діяльності не отримував.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить постанову Залізничного районного суду м.Львова від 20 листопада 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою його позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечив, просить постанову Залізничного районного суду м.Львова від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі його особистої заяви від 10 жовтня 2011 року /а.с.39/ та доданих до неї документів, рішенням відповідача від 18 жовтня 2011 року (розпорядження № 809138 від 18.10.2011 року /а.с.38/) з 10 жовтня 2003 року призначено пенсію за віком. В тексті поданої нею заяви про призначення пенсії також зазначено, що позивач зобов'язувався повідомляти Управління Пенсійного фонду про всі зміни, що викликають зміну розміру виплачуваної пенсії, а також позивач дав письмові зобов'язання про повідомлення відповідача про всі випадки працевлаштування /а.с.40/.

22 вересня 2011 року була проведена державна реєстрація позивача як фізичної особи підприємця та він перебуває на обліку в ДПІ у Залізничному районі м. Львова, що підтверджується довідкою ДПІ від 25.04.2013 року № 6213/10/13-0-17-0/826 /а.с.8/. З часу реєстрації позивач систематично подавав до ДПІ у Залізничному районі м. Львова ї про майновий стан і доходи, з яких зазначав, що доходів не отримував.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Згідно рішення відповідача від 02.06.2014 року № 264 визначено, що упродовж періоду з 22 вересня 2009 року по 31 травня 2014 року утворилася переплата в сумі 2696,12 гривень, згідно розрахунку, у зв'язку з неповідомленням про роботу /а.с.42/.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомити органи пенсійного забезпечення про обставини , що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно зі ст. 43 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця є датою державної реєстрації фізичної особи - підприємця.

Відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності та інше.

Відповідно до вимог ст. 47 цього ж Закону для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності така фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа має подати державному реєстраторові (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) заяву про припинення підприємницької діяльності.

Згідно з вимогами ст. 51 вказаного закону, державний реєстратор у день державної реєстрації припинення фізичної особи - підприємця у порядку, визначеному ст. ст. 47 - 50 закону, зобов'язаний надіслати відповідним органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України повідомлення про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем та відомості реєстраційної картки про проведення державної реєстрації припинення фізичної особи-підприємця.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Твердження позивача, що ним не подавалися до органу Пенсійного фонду України неправдиві дані, а також, що ним протягом вказаного періоду не здійснювалася підприємницька діяльність і відповідно не отримувався дохід, не заслуговують на увагу, оскільки в законодавчому порядку передбачено обов'язок пенсіонера повідомити орган, що призначив пенсію, про обставини що припиняють чи змінюють виплату пенсії і позивачем не було виконано цього обов'язку.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що позивач самостійно зобов'язувався повідомляти органи пенсійного фонду про обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення, однак допустив зловживання своїм правом на отримання пенсійних виплат, яке полягало в неповідомленні органів Пенсійного фонду про обставини, які впливають на призначення йому пенсії, а саме про його реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, про що свідчить ухвала від 23 січня 2014 року (справа № К/9991/73818/12).

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м.Львова від 20 листопада 2014 року у справі № 462/6976/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Повний текст ухвали виготовлено 30 січня 2015 року.