Справа № 806/5147/14
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"04" лютого 2015 р. Справа № 806/5147/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі Сидорук М.М. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" грудня 2014 р. у справі за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про зобов'язання частково скасувати вимогу , - ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області ревізії фінансово-господарської діяльності Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області за період з 01 лютого 2013 року по 01 липня 2014 року та на підставі акту ревізії № 06-04-09/046 від 16 вересня 2014 року (а.с.10-91) позивачу виставлено вимогу № 06-04-17/7300 від 22 жовтня 2014 року (а.с.119-122) про усунення виявлених порушень законодавства з фінансових питань. З пунктами 2 і 4 вимоги позивач не погоджується.

У пункті 2 вимоги йдеться про порушення вимог статей 38, 45 Закону України "Про Дисциплінарний статут служби цивільного захисту", пункту 5.3 Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженої наказом МНС від 10 червня 2008 року № 447, протягом ревізуємого періоду у 150 випадках Управлінням при накладенні дисциплінарних стягнень (зауваження, догани, суворі догани, попередження про неповну службову відповідність тощо) на осіб рядового і начальницького складу позбавлення заохочень у вигляді нарахування та виплати премій проводилось лише в окремих випадках, що призвело до зайвого нарахування та виплати особам рядового і начальницького складу премій та відповідно зайвого нарахування внесків до державних цільових фондів на загальну суму 77071, 45 грн., чим завдано Управлінню матеріальної шкоди на вищевказану суму. У зв'язку із вказаним зазначено про необхідність стягнути із працівників зайво отримані суми коштів. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайвих грошових виплатах, коштів в сумі 57217, 11 грн. у порядку та розмірах, встановлених статтями 133-136 КЗпП; - провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів та забезпечити повернення зайво сплачених коштів в сумі 19654, 34 грн.

У пункті 4 вказаної вимоги зазначено, що в порушення вимог пункту 4 статті 13 Бюджетного кодексу України, пунктів 19, 22, 29, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМ України від 28 лютого 2002 року № 228, пункту 2.2.1 Порядку визначення розмірів оплати за обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами, затвердженого Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від Чорнобильської катастрофи, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 15 грудня 2003 року № 495/369, Управлінням протягом ревізуємого періоду працівникам аварійно-рятувального загону, якими надавались послуги з постійного та обов'язкового обслуговування потенційно-небезпечних об'єктів, внаслідок невірного проведення розрахунків в кошторисах видатків на утримання Управління в розрізі загального та спеціального фондів, проведено виплату заробітної плати (грошового забезпечення) з нарахуваннями до державних цільових фондів за час надання ними платних послуг за рахунок коштів загального фонду кошторису Управління, що призвело в подальшому до покриття видатків, які мають здійснюватись за рахунок коштів спеціального фонду на суму 5965, 55 грн., чим завдано загальному фонду Управління матеріальної шкоди на вищевказану суму. У зв'язку із вказаним необхідно провести відновлення касових видатків по загальному фонду кошторису Управління на суму 5965, 55 грн.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон № 5463-VI).

За приписами вказаного Закону державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.4 Закону, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону № 5463-VI визначено право органу державного фінансового контролю перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок № 550).

Інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб (пункт 2 Порядку № 550).

За пунктом 35 Порядку № 550 результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок. На першому аркуші акта ревізії, який оформляється на бланку контролюючого органу, зазначається назва документа (акт), дата і номер, місце складення (назва міста, села чи селища).

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування (пункт 46 Порядку № 550).

У відповідності до п.п.7, 10 статті 10 Закону № 5463-VI орган державного фінансового контролю має право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У ч.2 статті 15 Закону № 5463-VI зазначено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Пунктом 6 Положення № 499/2011 визначено, що Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Приписами вказаного Положення установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Виходячи з аналізу наведених норм, суд вірно зазначив, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Відтак, суд зробив правильний висновок про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Судом встановлено, що у пункті 2 вимоги ставиться питання про стягнення із працівників зайво отриманих сум коштів, в іншому випадку - з осіб, винних у зайвих грошових виплатах, коштів в сумі 57217, 11 грн. у порядку та розмірах, встановлених статтями 133-136 КЗпП, а також щодо проведення перерахунку й відповідних взаємозвірок сум внесків до державних цільових фондів та забезпечення повернення зайво сплачених коштів в сумі 19654, 34 грн.

Зважаючи на те, що питання про стягнення збитків може бути вирішено у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, то правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Суд першої інстанції правильно послався на правову позицію колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України щодо застосування зазначених норм матеріального права у постановах від 15 квітня 2014 року у справі № 21-63а14 та від 20 травня 2014 року по справі № 21-93а14, оскільки за ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відтак, не підлягає задоволенню позов Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області у частині скасування пункту 2 вимоги Державної фінансової інспекції в Житомирській області від 22 жовтня 2014 року № 06-04-17/7300 про усунення виявлених порушень щодо стягнення із працівників зайво отриманих сум коштів, в іншому випадку - з осіб, винних у зайвих грошових виплатах, коштів в сумі 57217, 11 грн. у порядку та розмірах, встановлених статтями 133-136 КЗпП, а також щодо проведення перерахунку й відповідних взаємозвірок сум внесків до державних цільових фондів та забезпечення повернення зайво сплачених коштів в сумі 19654, 34 грн.

Щодо позовних вимог про скасування пункту 4 вимоги Державної фінансової інспекції в Житомирській області від 22 жовтня 2014 року № 06-04-17/7300, то суд з'ясував, що за правилами статті 13 Бюджетного кодексу України, бюджет може складатися із загального та спеціального фондів.

Складовими частинами загального фонду бюджету є: всі доходи бюджету, крім тих, що призначені для зарахування до спеціального фонду бюджету; всі видатки бюджету, що здійснюються за рахунок надходжень загального фонду бюджету; кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету без визначення цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок надходжень загального фонду бюджету); фінансування загального фонду бюджету.

Складовими частинами спеціального фонду бюджету є: доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування; видатки бюджету, що здійснюються за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету (у тому числі власних надходжень бюджетних установ); кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету з визначенням цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету); фінансування спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ поділяються на такі групи: перша група - надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством; друга група - інші джерела власних надходжень бюджетних установ.

У складі першої групи виділяються такі підгрупи: підгрупа 1 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю; підгрупа 2 - надходження бюджетних установ від додаткової (господарської) діяльності; підгрупа 3 - плата за оренду майна бюджетних установ; підгрупа 4 - надходження бюджетних установ від реалізації в установленому порядку майна (крім нерухомого майна).

Власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням частини 9 статті 51 цього Кодексу) на: покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю (за рахунок надходжень підгрупи 1 першої групи); організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 2 першої групи); утримання, облаштування, ремонт та придбання майна бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 3 першої групи); ремонт, модернізацію чи придбання нових необоротних активів та матеріальних цінностей, покриття витрат, пов'язаних з організацією збирання і транспортування відходів і брухту на приймальні пункти (за рахунок надходжень підгрупи 4 першої групи); господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв (за рахунок надходжень підгруп 2 і 4 першої групи); організацію основної діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгруп 1 і 3 другої групи); виконання відповідних цільових заходів (за рахунок надходжень підгрупи 2 другої групи).

Відповідно до частини 2 статті 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання за спеціальним фондом бюджету виключно в межах відповідних фактичних надходжень спеціального фонду бюджету (з дотриманням вимог частини 2 статті 57 цього Кодексу).

В силу положень статті 55 Бюджетного кодексу України, захищеними видатками бюджету визнаються видатки загального фонду бюджету, обсяг яких не може змінюватися при здійсненні скорочення затверджених бюджетних призначень.

Захищеними видатками Державного бюджету України визначаються видатки загального фонду, зокрема, оплату праці працівників бюджетних установ.

В ході розгляду справи з'ясовано, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок № 228), відповідно до пункту 17 якого обсяги надходжень до спеціального фонду проекту кошторису визначаються на підставі розрахунків, які складаються за кожним джерелом доходів та/або фінансування бюджету чи повернення кредитів до бюджету, що плануються на наступний рік. На підставі зазначених показників визначається сума надходжень на наступний рік за кожним їх джерелом з урахуванням конкретних умов роботи установи. Під час формування показників, на підставі яких визначаються надходження планового періоду, обов'язково враховується рівень їх фактичного виконання за останній звітний рік, а також очікуваного виконання за період, що передує планованому. Показники повинні наводитися в обсязі, зазначеному в розрахунку, і повністю відповідати показникам бухгалтерської звітності за відповідні періоди.

Згідно з пунктом 49 Порядку № 228, видатки бюджету та надання кредитів з бюджету спеціального фонду бюджету провадяться виключно в межах і за рахунок відповідних надходжень до цього фонду на підставі кошторисів з урахуванням внесених до них змін.

У пункті 19 Порядку № 228 передбачено, що розподіл видатків або надання кредитів з бюджету спеціального фонду проекту кошторису проводиться виключно в межах і за рахунок відповідних надходжень, запланованих на цю мету в зазначеному фонді.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 228, проекти кошторисів складаються усіма установами на наступний бюджетний рік та, згідно з пунктом 12 цього Порядку, розпорядники нижчого рівня подають проект кошторису на розгляд головному розпоряднику, для того щоб розпорядник вищого рівня міг врахувати об'єктивну потребу в коштах кожної установи.

Як встановлено у абзаці 2 пункту 20 Порядку № 228, під час визначення видатків у проектах кошторисів установи повинен забезпечуватися суворий режим економії коштів і матеріальних цінностей. До кошторисів можуть включатися тільки видатки, передбачені законодавством, необхідність яких обумовлена характером діяльності установи. При цьому, видатки на заробітну плату з коштів спеціального фонду обчислюються залежно від обсягу діяльності, що провадиться за рахунок цих коштів, із застосуванням встановлених законодавством норм, які використовуються установами аналогічного профілю.

Відповідно до абзацу 1 пункту 23 Порядку № 228, видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов'язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов'язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.

Відтак, виплата заробітної плати штатним працівникам за надання платних послуг у межах робочого часу з коштів загального фонду узгоджується з приведеною нормою.

Визначення розмірів оплати за обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України від 15 грудня 2003 року № 495/369.

Згідно п.2.3 Порядку визначення розмірів оплати за обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами, витрати на надання додаткових платних послуг, у тому числі робіт з посилення (забезпечення) протиаварійного захисту, відшкодовуються відповідно до Методики формування вартості платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій України, затвердженої Наказом Мінфіну, Міністерством надзвичайних ситуацій України, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 03 січня 2012 року № 1/2/1.

Аварійно-рятувальні роботи та додаткові платні послуги відшкодовуються окремо від вартості утримання оперативних одиниць, за фактом їх виконання, що обумовлюється договором на постійне та обов'язкове аварійно-рятувальне обслуговування або окремим договором.

Зазначені витрати складаються з оплати праці безпосередніх виконавців.

За розділом 2 вказаної Методики, формування вартості платних послуг здійснюється відповідно до економічно обґрунтованих планованих витрат підрозділів МНС України, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків, кошторисів, з урахуванням цін на матеріальні ресурси та послуги у запланованому періоді.

До вартості платних послуг включаються:

прямі матеріальні витрати;

прямі витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи;

інші прямі витрати; непрямі витрати.

До складу прямих витрат на оплату праці та відрахування на соціальні заходи включаються витрати на заробітну плату і грошове забезпечення, виходячи з чисельності та тарифно-кваліфікаційного складу працівників та осіб рядового і начальницького складу, безпосередньо пов'язаних з наданням послуг, часу їх фактичного залучення та відповідних нормативно-правових актів, що стосуються умов нарахування заробітної плати та грошового забезпечення працівників та осіб рядового і начальницького складу підрозділів МНС України.

До складу інших прямих витрат включаються витрати на оплату:

службових відряджень і транспортних витрат персоналу, діяльність якого безпосередньо пов'язана з наданням платної послуги;

послуг зв'язку, якими користується персонал, діяльність якого безпосередньо пов'язана з наданням платної послуги;

амортизації (зносу) основних та інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з наданням платної послуги.

З огляду на викладене, суд вірно зазначив, що у вартість платних послуг, які надаються підрозділами МНС України, включаються витрати на заробітну плату працівників та осіб рядового і начальницького складу таких підрозділів. Тобто, оплата праці працівників за надання платних послуг по обслуговуванню об'єктів та окремих територій здійснюється із фонду, що наповнюється підприємствами, установами, організаціями на підставі договорів про платне обслуговування, яким у даному випадку є спеціальний фонд. Вирішення питання про включення у вартість платних послуг оплати праці працівників є виключною компетенцією підрозділу МНС України, виходячи з нагальних потреб установи.

Суд першої інстанції встановив, що за період з 01 лютого 2013 року по 01 липня 2014 року позивачем надавалися послуги з постійного та обов'язкового обслуговування на підставі укладених договорів з підприємствами, установами й організаціями. До калькуляції вартості таких послуг позивачем було включено витрати на заробітну плату їх виконавців у розмірі 5965, 55 грн. Проте, виплата заробітної плати працівникам за надання платних послуг була проведена за рахунок загального фонду, про що свідчить розрахунок виплати заробітної плати, який міститься у матеріалах справи. Кошти, визначені на виплату заробітної плати, були спрямовані не за призначенням.

Відтак, суд дійшов правильного висновку, що Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області неправомірно виплатило працівникам аварійно-рятувального загону заробітну плату за надання платних послуг із загального фонду у сумі 5965, 55 грн., тоді як такі відрахування повинні бути проведені із спеціального фонду. Пункт 4 вимоги Державної фінансової інспекції в Житомирській області Державної фінансової інспекції в Житомирській області від 22 жовтня 2014 року № 06-04-17/7300 про проведення відновлення касових видатків по загальному фонду кошторису Управління на суму 5965, 55 грн. відповідає нормам чинного законодавства.

Судом першої інстанції належним чином встановлено обставини справи, надано їм відповідну правову оцінку та зроблено обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" грудня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "04" лютого 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області вул. Героїв Пожежних 67-б,Житомир,10006

3- відповідачу/відповідачам: Державна фінансова інспекція в Житомирській області м-н С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,