Справа № П/811/2653/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2015 рокусправа № П/811/2653/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.10.2014 року у справі № П/811/2653/14 за адміністративним позовом Новомиргородського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Новомиргородський районний центр зайнятості ( далі - Позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач), в якому просило стягнути з Відповідача незаконно отриманну допомогу по безробіттю в сумі 11811.49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період перебування на обліку в Новомиргородському районному центру зайнятості у якості безробітного, Відповідач був зареєстрований як фізична особа - підприємець, а тому не мав права на виплату допомоги по безробіттю.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.10.2014 року адміністративний позов було задоволено, стягнуто з Відповідача на користь Позивача виплачену допомогу по безробіттю у розмірі 11811.49 грн.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням адміністративного суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.10.2014 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Новомиргородського районного центру зайнятості відмовити.

Також, заявник апеляційної скарги зазначив, що він не займався підприємницькою діяльністю починаючи з 2007 року, що на його думку свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки Відповідачем при подачі відповідних заяв про отримання допомоги по безробіттю не були наданні достовірні данні.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з адміністративного позову, предметом спору у данній справі є правовідносини, які виникли внаслідок переплати позивачем державної допомоги по безробіттю.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій

Згідно ч.4 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В той же час, матеріали справи свідчать, що позивачем у справі є суб'єкт владних повноважень, спірні відносини не пов'язані із шкодою, заподіяною суб'єктом владних повноважень, а навпаки, пов'язані з діями відповідача, які на думку управління праці та соціального захисту населення свідчать про ненадання з боку відповідача відомостей, що були підставою для припинення призначених виплат.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини не містять положень, на виконання яких управління праці та соціального захисту населення, як суб'єкт владних повноважень може звернутися до адміністративного суду щодо стягнення переплаченої державної допомоги у зв'язку з наданням відповідачем недостовірних відомостей.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а його належить розглядати у цивільному судочинстві.

Пункт 1 частини 1 статті 157 КАС України, передбачає, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 157 цього Кодексу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 198, 203, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.10.2014 року у справі № П/811/2653/14 - скасувати.

Провадження у справі № П/811/2653/14 - закрити.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко