Справа № 199/818/14-а (2-а/199/74/14)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" січня 2015 р. справа № 199/818/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2014 р. у справі № 199/818/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

03.02.2014 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача з відмови у зарахуванні періоду роботи позивача з 29.07.1974 року по 24.01.1975 року електрозварником 2 (другого) розряду у ВАТ «Львівенергоремонт», з 21.07.1975 року по 23.10.1975 року електрозварником 3 (третього) розряду у Дніпропетровській ремонтно-експлуатаційній базі флоту, з 30.12.1977 року по 15.02.1978 року газоелектрозварником 5 (п'ятого) розряду в Комбінаті «Укроажспецбуд» трест «Дніпроекскавація», з 23.02.1978 року по 22.01.1979 року газоелектрозварником 5 (п'ятого) розряду в цеху № 1 Дніпропетровського комбінату об'єднання по виробництву будматеріалів «Дніпробудматеріали», з 29.01.1979 року по 02.01.1986 року на Дніпропетровському радіозаводі на посадах газоелектрозварник 5 (п'ятого) розряду в цеху № 11, електрогазозварником 5 (п'ятого) розряду в цеху№ 8 та № 20, до пільгового додаткового стажу, відповідно до п. «б» ч. 1 та ч. 4 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- визнати неправомірними дії відповідача з відмови у зарахуванні періоду роботи позивача:

- з 29.07.1974 року по 24.01.1975 року електрозварником 2 (другого) розряду у ВАТ «Львівенергоремонт»,

- з 21.07.1975 року по 23.10.1975 року електрозварником 3 (третього) розряду у Дніпропетровській ремонтно-експлуатаційній базі флоту,

- з 30.12.1977 року по 15.02.1978 року газоелектрозварником 5 (п'ятого) розряду в Комбінаті «Укроажспецбуд» трест «Дніпроекскавація»,

- з 23.02.1978 року по 22.01.1979 року газоелектрозварником 5 (п'ятого) розряду в цеху №1 Дніпропетровського комбінату об'єднання по виробництву будматеріалів «Дніпробудматеріали»,

- з 29.01.1979 року по 02.01.1986 року на Дніпропетровському радіозаводі на посадах газоелектрозварник 5 (п'ятого) розряду в цеху №11, електрогазозварником 5 (п'ятого) розряду в цеху № 8 та № 20,

до пільгового додаткового стажу, відповідно до п. «б» ч. 1 та ч. 4 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення позивача з відповідною заявою до відповідача, тобто з 15.04.2013 року;

- зобов'язати відповідача одноразово виплатити позивачеві заборгованість по виплаті пенсії з 15.04.2013 року.

Постановою суду першої інстанції адміністративний позов задоволено частково:

- визнано неправомірними дії відповідача в частині відмови у зарахуванні періоду роботи позивача з 29.07.1974 року по 24.01.1975 року електрозварником другого розряду, з 21.07.1975 року по 23.10.1975 року працював електрозварником 3 (третього) розряду Дніпропетровської ремонтно-експлуатаційної бази флоту, з 30.12.1977 року по 15.02.1978 року газоелектрозварником 5 розряду в Комбінаті «Укроажспецбуд» трест «Дніпроекскавація», з 23.02.1978 року по 22.01.1979 року газоелектрозварником 5 розряду в цеху № 1 Дніпропетровського комбінату об'єднання по виробництву будматеріалів «Дніпробудматеріали», з 29.01.1979 року по 02.01.1986 року на Дніпропетровському радіозаводі на посадах газоелектрозварника 5 розряду в цеху № 11, електрозварника 6 (п'ятого) розряду в цеху № 8 та № 20 до пільгового додаткового стажу, відповідно до п. «б» ч. 1, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язано відповідача призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення за призначення пенсії, а саме з 15.04.2013 року.

Постанова суду вмотивована тим, що в трудовій книжці позивача містяться всі відомості щодо підтвердження права на пільгову пенсію, а Списком № 2 в редакції 22.08.1956 року до посади газоелектрозварника (електрогазозварника) не встановлено будь-яких вимог до назви даної посади або визначення характеру робіт посади, яку займав позивач.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до розділу «Загальні положення» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженому постановою Ради міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, правом на пільгову пенсію користуються газозварники та їх підручні, електрозварники та їх підручні, окрім того зазначає, що відповідно до «Льготного пенсіонного обеспечения в СССР» 1984 року ОСОБА_2 електрозварникам, зайнятим на контактному, точеного стиковому зварюванні, пенсії призначаються на загальних підставах.

Просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувавши постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 15.04.2013 року позивач подав відповідачеві заяву про призначення пенсії за віком по Списку № 2, до якого долучив всі необхідні документи. Натомість листом за вих. Г187/03/18 від 10.10.2013 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з підстави відсутності даних про види зварювання.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ч. 4 п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Відповідно до трудової книжки позивача, копія якої міститься в матеріалах справи, загальний трудовий стаж позивача складає більше ніж 25 років, а пільговий стаж складає 8 років 9 місяців 18 днів, який враховуючи вимоги ч. 4 п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при поділі його на 2,6 роки складає 3 роки.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року зазначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умови праці після 21.08.1992 року.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян СРСР», який діяв з 1990 року призначення пільгових пенсій особам, які працювали до введення в дію цього закону умови праці визначаються законом, який діяв у часі коли особа працювала.

Відповідно п. «б» ст. 9 до Закону СРСР «О государственных пенсиях», який діяв до 1990 року право на отримання пенсії на пільгових умовах робітниками та службовцями на інших роботах з важкими умовами праці передбачено за списками виробництв, робіт і професій, затвердженому Радою міністрів СРСР.

Розділом ХХХІІ «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, передбачалися газозварювальники та їх підручні, електрозварювальники та їх підручні.

Відповідачем не доведено належними доказами, що посади, які займав позивач, не підлягають під дію Списку № 2.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ч. 1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що відповідачем неправомірно відмовлено у призначенні пенсії позивачеві на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт і професій, оскільки в трудовій книжці позивача містяться всі відомості, які підтверджують дане право, а також з тим, що посади газоелектрозварника та електрогазозварника включено до Списку № 2, в редакції 22.08.1956 року.

Колегією суддів не беруться до уваги посилання відповідача на видання «Льготное пенсионное обеспечение в СССР», 1984 року, автора ОСОБА_2, оскільки воно не є нормативно-правовим актом.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та постановив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2014 р. у справі № 199/818/14-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун