Справа № П/811/4029/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року Справа № П/811/4029/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Кармазиної Т.М.,

за участю секретаря - Сириці І.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Карпушева Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.14 р. № ;

- визнати нечинною вимогу №8425-11 від 27.10.14 р.;

- визнати протиправним і скасувати рішення №37 від 27.10.14р. про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.10.14 р. відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ФОП ОСОБА_1 єдиного податку за 2014 рік, за результатами якої 17.10.2014 р. складено акт №652/11-26-17-01/НОМЕР_2, яким встановлено, що позивачем в порушення п.295.1 ст.295 ПК України несвоєчасно сплачено єдиний податок за 2014 рік, відповідальність за що передбачена п.122.1 ст.122 ПК України. На підставі зазначеного акта 17.10.14р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, згідно якого на підставі п.122.1 ст.122 глави 11 розділу II ПК України зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50 % ставки єдиного податку за затримку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1948 грн. 80 коп., що становить 974 грн. 40 коп.. Однак, на думку позивача, вказане рішення відповідача є протиправним з огляду на те, що нею протягом лютого-вересня 2014 р. своєчасно сплачувалася сума єдиного податку, що підтверджується виписками по операції за зазначений період. Проте, за основу для визначення суми єдиного податку помилково брався розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2013 року. З огляду на зазначене позивач вважає, що в її діях не вбачається складу порушення вимог податкового законодавства, встановленого п.122.1 ст.122 ПК України. Також, на думку позивача, не узгоджується з вимогами чинного податкового законодавства й застосування відповідачем штрафу у розмірі 50 відсотків суми єдиного податку, розрахованого за кожним фактом неповної сплати податкового зобов'язання. Крім того, позивачу виставлено податкову вимогу № 8425-11, якою повідомлено, що станом на 26.10.2014 р. сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 944 грн. 97 коп. та зобов'язано сплатити зазначену суму податкового боргу. Того ж дня відповідачем прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №37, яким анульовано видане свідоцтво платника єдиного податку серії "Б" №274258 від 01.09.13 у зв'язку з несплатою протягом двох послідовних кварталів у порядку, встановленому ПК України, податкового боргу, що виник у платника єдиного податку відповідно до абзацу третього п.299.15 статті 299 Кодексу. Натомість, п. 51 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень", який набрав чинності з 01 січня 2014 року, статтю 299 "Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку" викладено у новій редакції, в якій п.299.15 відсутній. Також зазначав, що перевірка відповідачем проведена в порушення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від №1622-VII від 31.07.2014р.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з вищенаведених підстав.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав суду заперечення проти позову згідно змісту якого зазначив, що 17.10.2014 р. Олександрійською ОДПІ проведено камеральну перевірку своєчасної сплати єдиного податку ФОП ОСОБА_1, за результатами якої встановлено порушення п.п.295.1 ст.295, п.122.1 ст.122 Податкового кодексу України, а саме позивачем несвоєчасно сплачено єдиний податок за 2014 рік (за вісім місяців 2014 р.). Зокрема, відповідно до копій банківських виписок встановлено, що позивач не сплачувала авансові внески єдиного податку в порядку та у строки, визначені Податковим Кодексом України, а саме щомісячно недоплачувала суму 13,60 грн.. У зв'язку з цим, 17.10.2014 р. відповідачем сформоване податкове повідомлення-рішення № , згідно якого позивачу було визначено грошове зобов'язання за платежем єдиний податок фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 974,40 грн.. Щодо рішення про анулювання свідоцтва платника податків відповідач повідомив суду, що при формуванні даного рішення буди допущено ряд описок, проте, підставою для анулювання свідоцтва є п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, а саме наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів. При цьому, посилання в рішенні на абз.3 п.299.15 ст.299 Податкового кодексу України є помилковим (а.с.39, 58).

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подані заперечення та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 28.08.2013 року, перебуває на обліку в Олександрійській ОДПІ як платник податків, зокрема платником єдиного податку (а.с.8, 9).

Відповідно до п.п.291.2, 291.3 ст.291 Податкового кодексу України (далі - ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Так, ФОП ОСОБА_1 на підставі особистої заяви була переведена на спрощену систему оподаткування обліку та звітності у відповідності до п.291.4 Податкового кодексу України з 01 вересня 2013 року, про що видано Свідоцтво платника єдиного податку серії "Б" №274258 (а.с.9, 40-41, 41-зв.).

Судом встановлено, що 17.10.2014 р. Олександрійською ОДПІ було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати єдиного податку, за результатами якої складено акт №652/11-26-17-01/НОМЕР_2 від 17.10.2014 р.. Перевіркою встановлено, що на порушення п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено єдиний податок за 2014 рік (а.с.42), а саме згідно копій банківських виписок позивач починаючи з лютого 2014 р. по вересень 2014 р. включно не сплачувала авансові внески з єдиного податку в порядку та у строки, визначені Податковим Кодексом України, а саме щомісяця недоплачувала 13,60 грн..

Посилання позивача, щодо проведення перевірки відповідачем в порушення вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від №1622-VII від 31.07.2014р., судом не приймаються до уваги з наступних підстав.

Так, зазначеним Законом доповнено статтею 31 Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", відповідно до змісту якої «установити, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Постановою Кабінету міністрів України від 21.05.2014р. №160 утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Відповідно до п.1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 21.05.2014р. №236, Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

18.07.2014р. Державною фіскальною службою України прийнято наказ №2 «Про початок діяльності Державної фіскальної служби України», відповідно до п.6 територіальним органам Міндоходів забезпечити виконання функцій та завдань Міндоходів, що перейшли до ДФС.

Таким чином, Олександрійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області продовжувала виконувати свої функції, в тому числі щодо проведення перевірок.

На підставі акту перевірки 17.10.2014 р. Олександрійською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №, згідно якого позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем: єдиний податок з фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 974,40 грн. (а.с.43).

У судовому засіданні позивач вказувала на те, що нею протягом лютого-вересня 2014 року своєчасно сплачувалася сума єдиного податку, що підтверджується виписками по операціям з банку за зазначений період (а.с.10-17). Водночас, позивач не заперечувала проти того, що в даний період недоплачувала авансові внески єдиного податку, проте на її думку, даний факт не свідчить про наявність в її діях складу порушення вимог податкового законодавства, встановленого статтею 122 Податкового кодексу України. Крім того, на думку позивача, не узгоджується з вимогами чинного податкового законодавства й застосування відповідачем штрафу у розмірі 50 % суми єдиного податку, розрахованого за кожним фактом неповної сплати податкового зобов'язання.

Статтею 293 Податкового кодексу України встановлено ставки єдиного податку. Так, Ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Встановлено, що ставка єдиного податку з фізичних осіб для позивача становить 243,60 грн. щомісячно, що є 20 % від мінімальної заробітної плати. Станом на 01.01.2014 року мінімальна заробітна плата згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" становила 1218,00 грн..

Згідно п.295.1 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Наявні в справі копії банківських виписок за період лютий-вересень 2014 року свідчать про те, що позивач щомісячно сплачувала по 230,00 грн., відтак недоплачувала 13,60 грн..

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ч.1 ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. При цьому, стаття 67 Конституції України встановлює, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених законом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 ст.14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами п.122.1 ст.122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

З огляду на вищевказані норми, законодавством покладено на платника податку - фізичну особу, яка обрала спрощену систему оподаткування, обов'язку не тільки сплачувати (перераховувати) авансові внески з єдиного податку у строки, визначені Податковим кодексом України, а й у порядку відповідно до Податкового кодексу України. При цьому, невиконання даного обов'язку тягне за собою накладення на платника штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником (243,6*50%=121,80). Таким чином, враховуючи, що позивачем несвоєчасно сплачено єдиний податок за вісім місяців (з лютого по вересень) 2014 року, суд вважає, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафу в розмірі 974,40 грн. (121,8х8).

До того ж, пунктом 300.1 статті 300 ПК України також визначено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу, за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відтак, в ході розгляду справи підтверджено та не заперечувалось позивачем, що авансові внески з єдиного податку сплачувались з порушенням порядку їх сплати. За таких обставин, суд дійшов висновку, що на порушення пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України позивачем несвоєчасно сплачено єдиний податок за вісім місяців (з лютого по вересень) 2014 року, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.10.2014 року № є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Натомість, розглянувши наявні в справі матеріали, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача про визнання нечинною вимоги від 27.10.2014 року № 8425-11 з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.59.1, 59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 27.10.2014 р. сформовано податкову вимогу №8425-11 на суму 944,97 грн., у відповідності до якої вказано, що станом на 26.10.2014 р. сума податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями зі сплати єдиного податку становить 944,97 грн. (а.с.21).

Однак суд, розглянувши облікову картку встановив, що станом на 27.10.2014 року за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного податку в сумі 701,37 грн. (а.с.65-67). При цьому, представник відповідача у судовому засіданні не зміг пояснити з чого саме виходив контролюючий орган при формуванні податкової вимоги, визначивши суму недоїмки у розмірі 944,97 грн..

Відтак, суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 27.10.2014 р. №8425-11 в частині визначення суми податкового боргу у розмірі 243,60 грн..

Щодо рішення №37 від 27.10.2014р. про анулювання свідоцтва платника єдиного податку суд зазначає наступне.

Як зазначено в спірному рішенні, свідоцтво анульовано на підставі абз.3 п.299.15 ст.299 ПК України у зв'язку з несплатою протягом двох послідовних кварталів податкових зобов'язань по єдиному податку.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що підставою винесення даного рішення є п.8 пп. 298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, а посилання на абз.3 п.299.15 ст.299 ПК України є опискою. Крім того, в даному рішенні було також допущено й інші описки, а саме в датах: самого рішення не « 27 жовтня 2013 року», а « 27 жовтня 2014 року»; акту перевірки замість « 30 вересня 2013 року» необхідно зазначати « 17 жовтня 2014 року» та у графі «платник єдиного податку виключений із реєстру» замість « 01 жовтня 2013 року» необхідно «01 жовтня 2014 року» (а.с.52).

Згідно п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Так, за приписами п. 8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Згідно п.299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

На думку податкового органу у позивача станом на 17.10.2014 р. був наявний податковий борг зі сплати єдиного податку. Водночас, згідно облікової картки позивача з єдиного податку встановлено, що станом на 17.10.2014 р. основний борг, а саме борг по несплаті у повному обсязі авансового внеску, визнано ФОП ОСОБА_1 та сплачено нею добровільно, що не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні. (а.с.65-67). Станом на час прийняття рішення №37 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, у ФОП ОСОБА_1 існував борг лише по сплаті штрафних (фінансових) санкцій на підставі податкового повідомлення рішення №17.10.2014 року № від 17.10.2014 року, яке позивачем оскаржується та є неузгодженим.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п.1, 3, частини 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відтак, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що відповідачем необґрунтовано без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, винесено рішення №37 від 27.10.2014р. про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, а тому останнє підлягає скасуванню.

Згідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. При цьому, за приписами частини другої статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття спірної вимоги в частині 243,60 грн. та рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Відповідно ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Так, за подання до суду адміністративного позову з майновими вимогами на загальну суму 1919,37 грн. та за немайнову вимогу позивачем сплачено судовий збір в сумі 255,78 грн., що підтверджується квитанцією №10201268 від 06.11.2014 р. (а.с.2), а тому у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, з позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1339,19 грн..

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області №8425-11 від 27.10.2014р. в частині визначення суми податкового боргу у розмірі 243,60 грн..

Визнати протиправним та скасувати рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області №37 від 27.10.2014р. про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код - НОМЕР_2) судовий збір у сумі 1339,19 грн. до Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено - 02.02.2015 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Т.М. Кармазина