Справа № 337/61/15-а
Суддя: Нещеретна Л. М.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/337/16/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м.Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Нещеретна Л.М., розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання дій протиправними та зобов'язання вчиненні певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району та просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні нарахування як інваліду 3 групи суми невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2014 рік, зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату суми невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 4 мінімальних заробітних плат з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат. В позові посилається на те, що перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення як учасник ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом ІІІ групи і отримує щорічну допомогу на оздоровлення у значно меншому розмірі ніж передбачено ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а в заяві до відповідача здійснити перерахунок та виплату в більшому розмірі їй було відмовлено.

Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю у порядку скороченого провадження.

Ухвалою судді від 13.01.2015 року відкрито скорочене провадження у справі.

Представник відповідача надав до суду заперечення, згідно яких з позовом не згодний, мотивуючи тим, що позивачу як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії здійснюється призначення та виплата щорічної допомоги на оздоровлення згідно діючого законодавства України, а саме Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того вважає, що у позивача сплив строк звернення до суду, тому просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позов підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Судом встановлено що ОСОБА_1 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 року 1 категорії, є інвалідом ІІІ групи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 01.11.2003 року та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району. Як учасник ліквідації аварії ЧАЕС 1 категорії та інвалід ІІІ групи отримує щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 90 гривень відповідно до Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивачу, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду ІІІ групи було виплачено щорічну одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік -90 гривень та за 2014 рік в розмірі 90 гривень.

Відповідно до ст. 48 Закону №796 учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії - 4 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту ст. 1 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХІІ

Враховуючи, що положення ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на час виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення були чинними, то при розрахунку позивачу суми щорічної допомоги на оздоровлення необхідно керуватися положеннями Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач по справі повинен був виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за зазначений період, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" надано право Кабінету Міністрів України у 2014 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами.

В 2014 році нормативні акти Кабінету Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не приймалося.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у 2014 році нарахування одноразової допомоги на оздоровлення також повинно здійснюватися відповідно до ст. 48 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону та не може бути віднесено до реалізації права визначеного ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік".

Суд вважає, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" щодо надання права Кабінету Міністрів України встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань не можуть бути застосовані до визначення розміру щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки він вже встановлений ст. 48 зазначеного Законом, тому норма Закону в будь-якому випадку має вищу юридичну силу ніж постанова КМ України.

Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону №796 та у 2014 році сплатити позивачу належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до ст. 48 зазначеного Закону, а не в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562.

Згідно довідки УПЗН ЗМР по Хортицькому району №12-02/В-100 від 12.12.2014 року, ОСОБА_1 було призначено щорічну допомогу на оздоровлення та виплачено: 22.11.2013 р.-90 гривень, 24.04.2014 р. - 90 гривень.

Таким чином, враховуючи, що відповідач при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення керувався Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка була постановлена Кабінетом Міністрів України у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України та законів про Державний бюджет України на відповідний рік, тому суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення позивачу, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії були правомірними.

Згідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано на протязі шести місяців з дня, коли особа дізналася про порушення свого права.

У відповідності до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Оскільки позивачу здійснено виплату допомоги у 2014 році - 24.04.2014 року, позивач звернувся до суду 12.01.2015 року, у позові не ставить питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду на не зазначає поважних причин його пропуску, суд вважає, що у позивача сплив строк звернення до суду 25.10.2014 року, тому позов підлягає залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 159,161,162,163 КАС України, Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання дій протиправними та зобов'язання вчиненні певних дій - залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Л.М. Нещеретна