Справа № 194/1098/14-а(2а/194/113/14)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"22" грудня 2014 р.справа № 194/1098/14-а(2а/194/113/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області

на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2014 року

справа № 194/1098/14-а

за позовом ОСОБА_1

до управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2014 року позовні вимоги задоволені частково, визнано неправомірними дії щодо відмови перерахувати та виплатити державну допомогу.

Зобов'язано управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області здійснити перерахунок та нарахування державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 06 грудня 2013 року відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням» в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, та забезпечити виплату цих коштів з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 12).

Позивач є працюючою особою, що підтверджується наказом дочірнього підприємства «Тернівське РБУ-93» приватного підприємства «Науково - виробничий концерн «Західний Донбас» №29 від 02 вересня 2013 року «Про надання відпустки по догляду за дитиною» (а.с. 14).

ОСОБА_1 є застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області та отримує грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працюючим жінкам у розмірі 130 гривень щомісячно, що підтверджується довідкою № 416247 (а.с.18).

Предметом спору є нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому, ніж визначено статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що до 1 січня 2008 року, тобто, до набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №107-VI) правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися як Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» №2811-XII від 21 листопада 1992 року (далі - Закон №2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) так і Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі - Закон №2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами (статтями 15 та 43 відповідно).

Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. При цьому, будь-яких обмежень щодо розміру вказаної допомоги норма Закону не містила, та не визначала будь-якого іншого порядку щодо призначення вказаної допомоги.

Однак, пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону 107-VI внесені відповідні зміни до Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III, а саме: дію статті 13 Закону №2811-ХІІ з 01 січня 2008 року поширено і на застрахованих осіб, із Закону №2240-III виключено статті 40-44.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними положення пункту 25 розділу II Закону №107-VI щодо виключення статтей 40-44 Закону № 2240-III.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що з 01 січня 2009 року відновлено дію вищезазначених положень Закону №2240-III, у тому числі, і статті 43 цього Закону, приписами якої визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має надаватися застрахованій особі у розмірі, визначеному статтею 43 Закону №2240-ІІІ, а саме у розмірі прожиткового мінімуму.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» № 5515-VI від 06 грудня 2012 року та Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №776-VI від 24 лютого.2014 року не містять будь-яких положень щодо розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» або делегування повноважень по визначенню такого розміру Кабінету Міністрів України.

Отже, позивач як особа, яка є застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач при нарахуванні та виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому, ніж визначено статтею 43 Закону №2240-ІІІ діяв неправомірно.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим