Справа № 539/4022/14-а
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р. Справа № 539/4022/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.12.2014р. по справі № 539/4022/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії як інваліду 2-ої групи в розмірі, меншому, ніж це встановлено ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ст. ст. 67, 71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області провести позивачу перерахунок та виплачувати основну (державну) пенсію в розмірі не менше 8-ми мінімальних пенсій за віком, і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі не менше 75 % мінімальної пенсії за віком по 2-ій групі інвалідності з урахуванням фактично здійснених виплат з 24.05.2014 року (з дня відмови), відповідно до ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ст. ст. 67, 71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.12.2014 року по справі № 539/4022/14-а позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі щодо виплати ОСОБА_1 з 26.05.2014 року по 15.08.2014 року пенсії в розмірі меншому, ніж це встановлено ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі провести перерахунок та виплату позивачу державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 26.05.2014 року по 15.08.2014 року з урахуванням виплачених сум.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.12.2014 року по справі № 539/4022/14-а та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 195 та п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження та в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інвалід 2-ої групи, та одержує державну та додаткову пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи також вбачається, що починаючи з 01.01.2012 року, в тому числі і у 2014 році, відповідач здійснює позивачу виплату основної та додаткової пенсії в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посилаючись на Закон України «Про Державний бюджет України» на 2012 та 2013 роки, згідно із яким норми і положення ст. ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 та 2013 роки. Розмір основної пенсії згідно ст. 54 зазначеного вище Закону з 01.01.2014 року становить 1 376,05 грн., додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону - 284,70 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання державної та додаткової пенсії в розмірі, встановленому ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відповідач неправомірно відмовив у проведенні перерахунку даних пенсій за період з 26.05.2014 року по 15.08.2014 року. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача на отримання зазначених пенсій за період з 26.05.2014 року по 15.08.2014 року, а також зобов'язав відповідача здійснити такий перерахунок за вказаний період та забезпечити виплату державної та додаткової пенсій відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням ст. 67 цього Закону.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09.07.2007 року згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 2-ій групі інвалідності - 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09.07.2007 року згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам 2-ої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (ч. 2 ст. 46 Конституції України).

Колегія суддів зазначає, що положеннями Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено обмежень щодо застосування ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач у період з 01.01.2014 року має право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Посилання відповідача на той факт, що пенсія позивачу у спірний період була проведена та виплачена у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки застосування зазначених постанов було розраховано на бюджетний період 2012, 2013 бюджетних роках, а тому у період з 01.01.2014 року вказана постанова застосуванню не підлягала.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві в період з 01.01.2014 року застосуванню підлягають ст. ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вищевказана постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вираховується, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, тобто у 2008 році - ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з 01.10.2011 року набрала чинності нова редакція ч. 3 ст. 67 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів з цього приводу вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України).

При цьому, колегія суддів виходить з позиції Конституційного Суду України, наведеній у пункті 2 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року № 1-7/99, викладеної стосовно дії загально-правового принципу норми права у часі. Так, за позицією Конституційного Суду України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним, чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що пенсія позивачу призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обов'язок відповідача здійснювати позивачеві нарахування та виплату державної та додаткової пенсії у відповідності до приписів ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Наведені вище обставини стали підставою для висновку суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Зважаючи на те, що постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.12.2014 року по справі № 539/4126/14-а в цій частині прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог за період з 03.08.2014 року по 15.08.2014 року з огляду на наступне.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено обмежень щодо застосування ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому з 01.01.2014 року діяли положення ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8-ми мінімальних пенсій за віком, а особам, які є інвалідами ІІ групи і віднесені до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах 75 % мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року, який набрав чинності 03.08.2014 року, доповнено Розділ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» п. 6-7, яким установлено, що норми і положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

На підставі наведеного, колегія суддів зазначає, що з урахуванням внесених змін у Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», які набрали чинності 03.08.2014 року, починаючи з цієї дати до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 26.05.2014 року по 02.08.2014 року.

Враховуючи, що фактично позивач у період з 26.05.2014 року по 02.08.2014 року отримував підвищення до пенсії у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», замість розміру визначеного ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 26.05.2014 року по 02.08.2014 року.

При цьому колегія суддів зауважує, що, приймаючи рішення, суд першої інстанції не врахував положення Закону України від 31.07.2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014 року, та необґрунтовано не обмежив строк таких виплат 02.08.2014 року, оскільки після зазначеної дати виплати повинні проводитись у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Зважаючи на те, що постанова Лубенському районі Полтавської області на постанову Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.12.2014 року по справі № 539/4022/14-а в частині задоволення позовних вимог з 03.08.2014 року по 15.08.2014 року прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, вона підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.12.2014 року по справі № 539/4022/14-а - задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.12.2014 року по справі № 539/4022/14-а - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 03.08.2014 року по 15.08.2014 року з урахуванням виплачених сум та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.12.2014 року по справі № 539/4022/14-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Філатов Ю.М.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Бенедик А.П.