Справа № 365/10/15-а
Суддя: Денисенко Н. О.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 365/10/15-а Номер провадження: 2-а/365/4/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

03.02.2015 смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ДЕНИСЕНКО Н.О.

за участі секретаря

судового засідання МАТВІЄНКО Н.В.

представників позивача ОСОБА_2

відповідача МЕЛЬНИКА Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції Київської області про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що згідно з рішенням Згурівського районного суду Київської області від 5 серпня 2013 року вона є власником ? частини житлового будинку та ? частини земельної ділянки по АДРЕСА_1. Рішеннями державного реєстратора № 21548314 від 13 травня 2014 року та № 24163854 від 12 липня 2014 року було зареєстровано її право власності на це майно, проте помилково було зазначено вид власності, а саме, спільна часткова, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 364 ЦК України та п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі - Закон), тому просить визнати протиправними дії реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції Київської області щодо реєстрації права власності на ? частини земельної ділянки та ? частини житлового будинку та господарських будівель, що розташовані по АДРЕСА_1, скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Твердохліб О.Ю. реєстраційної служби Згурівського РУЮ Київської області № 21548314 від 13 травня 2014 року про державну реєстрацію права власності на ? частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, та № 24163854 від 12 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності на ? частини житлового будинку та господарських будівель за зазначеною адресою. Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Згурівського РУЮ Київської області Твердохліб О.Ю. повторно розглянути її заяви від 8 травня 2014 року про реєстрацію права власності на ? частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, та від 11 липня 2014 року про реєстрацію права власності на ? частини житлового будинку та господарських будівель за зазначеною адресою, судові витрати стягнути із відповідача.

У своїх письмових запереченнях проти позову відповідач посилається на те, що 08.05.2014 та 11.07.2014 до реєстраційної служби звернувся уповноважений представник позивача із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності земельної ділянки та житлового будинку за позивачем, надавши відповідні документи. За відсутності передбачених законодавством підстав для відмови, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону, п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок), державний реєстратор прийняв відповідно рішення № 12995548 та № 14396828 та сформував витяги з Державного реєстру № 21548314 та № 24163854. Зауважує, що позивач невірно зазначив номери оскаржуваних рішень та чинне законодавство не передбачає повторного розгляду заяв, а встановлює визначений порядок подання заяв встановленої форми та необхідний перелік документів для державної реєстрації прав. Під час здійснення державної реєстрації права власності позивача було дотримано вимоги закону.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, відповідач - суб'єкт владних повноважень позов не визнав повністю.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Також зазначив, що відповідач провів реєстрацію із грубим порушенням чинного законодавства, зокрема статті 58 Порядку, а саме, без даних про присвоєння новоствореному майну поштової адреси, а саме, ? частині житлового будинку та ? частині земельної ділянки. Вважає, що поділ спірного майна проведено в натурі рішенням суду від 5 серпня 2013 року, згідно з яким право спільної часткової власності припинено. Проте не заперечує, що під час ухвалення рішення у справі № 2-232/11 суд врахував прохання позивача про відсутність її матеріальної можливості проводити перебудови та добудови та дійшов висновку про необхідність виділення позивачу частки як співвласнику 1 у третьому варіанті розподілу житлового будинку.

В судовому засіданні представник відповідача, повністю заперечуючи проти позову, пояснив, що державна реєстрація речових прав позивача була проведена з дотриманням вимог закону, а саме, зареєстровано спільна часткова власність на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Поділ спірного майна в натурі відповідно до наданих стороною позивача документів не було проведено.

Керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини, а саме, що ОСОБА_4 згідно з рішенням Згурівського районного суду Київської області від 5 серпня 2013 року, яке набрало законної сили 1 жовтня 2013 року, є власником на праві спільної часткової власності ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та ? частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с.20-22 - копія рішення суду).

Рішеннями державного реєстратора реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції Київської області Твердохліб О.Ю. № 12995548 від 13 травня 2014 року та № 14396828 від 12 липня 2014 року було зареєстровано речові права ОСОБА_4 на підставі вищезазначеного судового рішення, а саме, право спільної часткової власності на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на ? частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.8, 9 - копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Вказане положення знайшло своє відображення і в спеціальному підзаконному акті - п.п. 10 п. 37 Порядку, згідно з яким документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Аналіз положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави стверджувати, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, а вчиненню реєстраційної дії передують етапи перевірки поданих документів та отримання відповідей на запити від інших повноважних органів.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Виходячи з вищевикладеного, право державного реєстратора на вчинення дій з державної реєстрації прав та їх обтяжень є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Державного реєстратора прав на нерухоме майно Твердохліб О.Ю. реєстраційної служби Згурівського РУЮ Київської області повторно розглянути заяву позивачки від 8 травня 2014 року про реєстрацію права власності на ? частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га та від 11 липня 2014 року про реєстрацію права власності на ? частини житлового будинку та господарських будівель за вищезазначеною адресою є формою втручання в його дискреційні повноваження.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Тому суд не вбачає законних підстав для зобов'язання відповідача здійснити повторний розгляд вищезазначених заяв позивачки, коли достеменно встановлено, що усі подані документи є належним чином оформлені, а усі етапи їх перевірки - завершені.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд відповідно до ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, а саме, право власності на нерухоме майно.

Норми чинного законодавства встановлюють презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідач спростував в повному обсязі обставини, зазначені позивачем у позовній заяві та не підтверджені у судовому засіданні на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в адміністративному позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні не доведено, що рішення відповідача є протиправними та порушують таким чином права позивача.

Натомість, представник позивача в межах предмету спору не надав доказів, які б спростували факт правомірності винесених відповідачем рішень.

За таких обставин, з урахуванням рішення суду, яке набрало законної сили, що посвідчує факт виникнення у позивача речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація права спільної часткової власності на ? частини спірного майна проведена відповідно до норм діючого законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 ст.ст. 2, 4, 8, 9, 10, 11, 12, 17, 18, 19, 69, 70, 71, 76, 86, 159, 160, 162, 163, 167 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в адміністративному позові ОСОБА_4 до реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції Київської області про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та зобов'язання вчинити певні дії повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського адміністративного апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови суду.

Повий текст рішення складено 6 лютого 2015 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.О.ДЕНИСЕНКО