Справа № 450/1338/14-а 2-а/450/118/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 р. Справа № 876/7038/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2014 року по справі № 450/1338/14-а, 2-а/450/118/14 за позовом ОСОБА_2 до державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Вентик Христини Миронівни про визнання неправомірними дій, -

В С Т А Н О В И В:

22.05.2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, яким просив визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Вентик Христини Миронівни щодо примусового виселення його та створенні йому перешкод в користуванні особистим майном та зобов'язати відповідача забезпечити йому доступ до житлового будинку АДРЕСА_1 та забезпечити можливість користування особистими речами, які знаходяться в даному будинку.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_2 постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що державний виконавець з перевищенням належних їй повноважень здійснила примусове протиправне проникнення в будинок, насильно виштовхала позивача з будинку, внаслідок чого створила перешкоди в користуванні його особистими речами та порушила його законні права та інтереси.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2013 року Пустомитівським районним судом Львівської області задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Годовицько-Басівка сільська рада та вирішено їх виселити з будинку АДРЕСА_1.

12 травня 2014 року при примусовому виконанні вказаного рішення суду, вимоги вказані у виконавчому документі виконано, а саме виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 із житлового будинку АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Оскільки позивач не є стороною виконавчого провадження, вказаний спір повинен вирішувати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Доводи позивача про те, що державний виконавець з перевищенням належних їй повноважень здійснила примусове протиправне проникнення в будинок, насильно виштовхала позивача з будинку, внаслідок чого створила перешкоди в користуванні його особистими речами, які знаходились в будинку є безпідставними, оскільки позивачем не надано жодного доказу про те, що будь-яким чином порушені його права та законні інтереси, не представлено доказів вчинення відповідачем будь-яких дій, які є неправомірними щодо нього, та не надано жодного доказу про те, що його права порушені.

Крім того, позивачу не належить право матеріальної правової вимоги за позовом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні позову за безпідставністю.

Однак, суд першої інстанції розглянув справу по суті не звернувши увагу на те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року N 5 зазначено, що відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Такими органами державної виконавчої служби є:

1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень.

2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень.

3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, судам необхідно мати на увазі, що в цій категорії справ

відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу" як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Ураховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, судам, у разі подання позовної заяви до державних виконавців або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби чи до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснювати заміну первинного відповідача на належного - відповідно Державну виконавчу службу України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, або, у разі наявності заперечень позивача, залучати вказаний орган як другого відповідача.

Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень, є органами державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу", але не є юридичними особами. Водночас ці органи можуть бути належними відповідачами у справах з приводу оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих у виконавчому провадженні.»

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що державний виконавець не є належним відповідачем в справі, оскільки судом першої інстанції не здійснено заміну первинного відповідача на належного, а саме на відділ державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції, а у разі наявності заперечень позивача, не залучено вказаний орган як другого відповідача.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні позову за безпідставністю, то колегія суддів не вважає за необхідне змінювати чи скасовувати рішення суду.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2014 року по справі № 450/1338/14-а, 2-а/450/118/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич