Справа № 804/15241/13-а
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Шевцовій М.Ю.
представників позивача Павловського Р.В., Дзюба М.О.
представників відповідача Павленко І.М., Мосіної М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську справу за позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог, -
Представники позивача у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити позов.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.
Розв'язуючи спір, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 р. № 2939 - XII (далі - Закон № 2939 - XII), Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затверджене Указом Президента України від 23.04.11 №499/2011 (далі - Положення №499/2011), Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою від 20 квітня 2006 р. № 550 (далі - Порядок № 550).
Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень.
За приписами пп.4 п. 4 Положення №499/2011, Держфінінспекція України, відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Згідно з п.6 Положення №499/2011, Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Крім того, Положенням №499/2011 встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.
Наведені норми узгоджуються з приписами п.7 ст.10 Закону № 2939- XII, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.
В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до п. 1.2.3.1. Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на II квартал 2013 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 18.05.2013 №838-13, виданого в.о. начальника Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області (далі - ДФІ в Дніпропетровській області, відповідач) Дудником В.В., начальником відділу інспектування у сфері матеріального виробництва та фінансових послуг Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Гавриловою Л.В. проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ДП «СхідГЗК») за період з 01.01.2011 р. по 30.04.2013 р.
За результатами проведеної ревізії ДФІ в Дніпропетровській області було складено Акт про результати ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «СхідГЗК» та його структурних підрозділів за період з 01.01.2011 р. по 30.04.2013 р. від 09.08.2013 р. № 05-25/5 (надалі - Акт ревізії) (т. 1 а.с. 13-16).
З матеріалів Акту перевірки свідчить, що ревізією операційних витрат, проведеною вибірковим способом по окремим її складовим, встановлено, що у складі інших операційних витрат за ревізійний період обліковуються витрати на утримання Державного концерну «Ядерне паливо» (далі - ДК «Ядерне паливо») у загальній сумі 14817000,00 грн., які перераховані на розрахунковий рахунок Концерну відповідно до його письмового звернення про необхідність перерахування внесків учасників. Оскільки, в ході ревізії будь-яких документів, які б підтверджували проведення роботи у 2011 - 2012 роках та січні - квітні 2013 року щодо підтримки підприємства, або координації його дій при виконанні заходів, пов'язаних з виконанням програми створення ядерно - паливного циклу в Україні, з боку ДК «Ядерне паливо» по відношенню до ДП «Східний ГЗК» не надано, перерахування коштів до Концерну, на думку контролюючого органу, призвело до завищення витрат підприємства на загальну суму 14817000,00 грн., що свідчило про порушення ДП «Східний ГЗК» п.п. 20 П(с)БО 16 «Витрати», п. 1 ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV, п. 5 ст. 75 Господарського кодексу України (с. 64-65 Акту перевірки).
Не погоджуючись із винесеним рішенням, позивач звернувся до суду.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеної на підставі такого висновку спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Як свідчать матеріали справи, правовою основою взаємовідносин ДП «СхідГЗК» та ДК «Ядерне паливо» є Розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 р. №650-р «Деякі питання ліквідації та утворення державних господарських об'єктів в атомній промисловості», яким було ліквідовано Державний концерн «Укратомпром» та на його базі створено Держаний концерн «Ядерне паливо» до складу якого ввійшло і Державне підприємство «Східний гірничо - збагачувальний комбінат».
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання Державного концерну «Ядерне паливо» від 10.09.2008 р. №841, було затверджено Статут Державного концерну «Ядерне паливо» (т. 2 а.с. 138-147).
Відповідно до п. З Статуту Державного Концерну «Ядерне паливо», Державне підприємство «СхідГЗК» є учасником концерну.
Основною метою діяльності Концерну є створення виробництва ядерного палива. Концерн провадить інвестиційну, фінансову і зовнішньоекономічну діяльність, забезпечує науково-технічний і виробничий розвиток учасників, залучає інвесторів, у тому числі іноземних, розробляє інвестиційні проекти та забезпечує їх реалізацію, бере участь у залученні коштів міжнародних фінансових організацій (п.п. 18-20 Статуту ДК «Ядерне паливо»).
Відповідно до п. 28 та 30 Статуту ДК «Ядерне паливо», майно Концерну становлять оборотні та необоротні активи, відображені в його самостійному балансі. Джерелами формування майна Концерну є зокрема, майнові внески учасників. Учасники Концерну можуть вносити майнові внески в порядку та розмірах, визначених уповноваженим органом управління.
Судом встановлено, що розміри майнових внесків на утримання ДК «Ядерне паливо» між підприємствами - учасниками концерну на 2011 рік, 2012 та 2013 роки були погоджені Головою правління ДК «Ядерне паливо» та затверджені заступником Міністра енергетики та вугільної промисловості України та складають, зокрема, на 2011 рік відповідно до додатку до рішення правління Концерну від 29.04.2011 р. №16-3 - 5 491 000 грн., на 2012 рік відповідно до додатку до рішення правління Концерну від 11.09.2012 р. №36-2, для підприємства визначена сума майнових внесків у розмірі 7 787 000 грн., у 2013 році відповідно до додатку до рішення правління Концерну від 07.12.2012 р. №30-1, для підприємства визначена сума майнових внесків у розмірі 7 210 000 грн. (т. 2 а.с. 148-150).
З матеріалів справи свідчить, що позивач виконуючи вимоги Статуту Концерну відповідно до отриманих листів, проводив перерахування майнових внесків учасника ДК «Ядерне паливо». Всього підприємством за період 2011 - 2012 років та січня - квітня 2013 року було перераховано Державному Концерну «Ядерне паливо» майнових внесків у розмірі 14 817 000 грн.
Як було заявлено в ході розгляду справи представниками відповідача, підставою для висновків щодо завищення витрат підприємства у розмірі 14 817 000 грн. явилась та обставина, що в ході ревізії не було документально підтверджено виконання з боку ДК «Ядерне паливо» виконання функцій з координації дій учасника - ДП «Східний ГЗК» в рамках створення ядерного палива, що призвело до безпідставного перерахування майнових внесків в 2011 - 2013 роках.
Суд зазначає, що статтею 70 Господарського кодексу України передбачено, що підприємства мають право на добровільних засадах об'єднувати свою господарську діяльність (виробничу, комерційну та інші види діяльності) на умовах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законами.
Вищевказане об'єднання підприємств діє в межах вимог ст. 118 - 123 ГК України, якими визначено поняття об'єднань підприємств, їх види, правовий статус членів та майнові відносини членів об'єднань підприємств.
Суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.120 ГК України, Концерном визнається статутне об'єднання підприємств, а також інших організацій, на основі їх фінансової залежності від одного або групи учасників об'єднання, з централізацією функцій науково-технічного і виробничого розвитку, інвестиційної, фінансової, зовнішньоекономічної та іншої діяльності. Учасники концерну наділяють його частиною своїх повноважень. У тому числі право представляти їх інтереси у відносинах з органами влади, іншими підприємствами та організаціями. Учасники концерну не можуть бути одночасно учасниками іншого концерну.
Відповідно до вимог ст. 123 ГК України, учасники об'єднання підприємств можуть вносити на умовах і в порядку, передбачених його установчими документами, майнові внески (вступні, членські, цільові тощо).
У відповідності з абз.1 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.
Тобто, єдиною законодавчою нормою, яка регулює відносини щодо сплати внесків учасниками господарського об'єднання, є ст.123 Господарського кодексу України, якою встановлено можливість учасників господарського об'єднання вносити на умовах і в порядку, передбачених його установчими документами, майнові внески: учасники об'єднання підприємств можуть вносити на умовах і в порядку, передбачених його установчими документами, майнові внески (вступні, членські, цільові тощо).
Відповідно абз.2 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з акту управління господарською діяльністю.
За своєю суттю рішення органу управління господарського об'єднання є актом управління господарською діяльністю, а отже, може бути підставою для виникнення господарського зобов'язання.
Як було зазначено вище, згідно пункту 30 Статуту Державного Концерну «Ядерне паливо», учасники можуть вносити майнові внески в порядку та розмірах, визначених уповноваженим органом правління.
Відповідно пункту 34 Статуту концерну управління його оперативною діяльністю здійснює правління концерну і генеральний директор концерну.
Таким чином, правовими підставами для перерахування коштів позивачем до ДК «Ядерне паливо» є вищезгадані норми Господарського кодексу України, Постанова Кабінету міністрів України від 10.09.2008 р. №841 «Деякі питання Державного концерну «Ядерне паливо» та Статут підприємства (т. 2 а.с. 185-199), відповідно до яких підприємство є одним із учасників Концерну і повинно вносити майнові внески у встановленому порядку.
В ході розгляду справи позивачем до суду було надано Довідку щодо діяльності ДК «Ядерне паливо» у напрямках розвитку ядерно - паливного циклу в України, з якої свідчить, що майнові внески ДП «Східний ГЗК» разом із внесками інших учасників Концерну були використані останнім на створення умов та здійснення заходів зі сприяння реалізації продукції ДП «Східний ГЗК» (уранового оксидного концентрату), підвищення інвестиційної привабливості підприємств - учасників Концерну та пошук недержавних інвестицій та ін..(т. 2 а.с. 237-242).
Також слід зауважити, що координація робіт з виконання Комплексної програми створення ядерно-паливного циклу в Україні, інших програм, а також розроблення механізму їх фінансування, згідного з п.13 Статуту ДК «Ядерне паливо» є статутним обов'язком Концерну, як самостійного суб'єкта господарювання, а висновки про відсутність роботи на вказаному напрямку відповідачем зроблено навіть без перевірки в ДК «Ядерне паливо».
Окрім того, Статут ДК «Ядерне паливо» взагалі не передбачає таких обов'язків Концерну, як надання будь-якої підтримки ДП «СхідГЗК» при виконанні Комплексної програми створення ядерно-паливного циклу в Україні, а також координації дій учасника- ДП «СхідГЗК» в рамках створення ядерного палива.
Суд також зазначає, що погоджується із твердженням позивача з приводу того, що використання коштів підприємства на оплату внесків не є оплатою за виконання Концерном робіт, надання послуг та обов'язків, передбачених Статутом, тому неможливо ототожнювати виконання Статутних функцій ДК «Ядерне паливо» з оплатою майнових внесків ДП «СхідГЗК», здійснених відповідно до вимог чинного законодавства України.
З урахуванням наведеного суд вважає, що висновки відповідача щодо безпідставного завищення витрат на суму 14817000,00 грн. у зв'язку із перерахуванням майнових внесків до ДК «Ядерне паливо» в 2011 р. - 2012 р., січні - квітні 2013 р., є необґрунтованими і спростовуються встановленими в ході розгляду справи обставинами та залученими до матеріалів справи доказами.
Суд також зазначає, що відповідачем безпідставно в Акті ревізії та п.11 обов'язкових вимог вказано на допущення порушення з боку ДП «СхідГЗК» вимог п. 20 Положення (стандарти) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого Наказом Мінфіну України від 31.12.1999 р. №318.
Так, вказаною нормою визначено, що «До інших операційних витрат включаються: витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 «Нематеріальні активи»; собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов'язаних з їх реалізацією; сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів; втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов'язаннями, що пов'язані з операційною діяльністю підприємства); втрати від знецінення запасів; нестачі й втрати від псування цінностей; визнані штрафи, пеня, неустойка; витрати на утримання об'єктів соціально-культурного призначення; «інші витрати операційної діяльності».
З урахуванням наведеного, суд вважає, що підприємством відповідно до вказаної норми правильно відображено у бухгалтерському обліку господарські операції із перерахування внесків ДК «Ядерне паливо» до «інших витрат операційної діяльності».
Суд також зазначає, що в ході розгляду справи не було доведено і правомірність висновків відповідача щодо порушення позивачем норм п. 5 ст. 75 Господарського кодексу України.
Так, статтею 75 ГК України визначено, що державне комерційне підприємство зобов'язане приймати та виконувати доведені до нього в установленому законодавством порядку державні замовлення, враховувати їх при формуванні виробничої програми, визначенні перспектив свого економічного і соціального розвитку та виборі контрагентів, а також складати і виконувати річний та з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожен наступний рік.
Так, згідно Фінансового плану підприємства на 2011 рік у рядку №016 (інші операційні витрати) заплановано було кошти у сумі 140 683 000 грн. у тому числі згідно рядка №016/4, Розділу 6.1, таблиці 5 заплановано витрати на сплату майнових внесків ДК «Ядерне паливо» у сумі 5 491 000 грн. (в тому числі у 1 кварталі 2011 р. - 828 000 грн., у 2 кварталі 2011 р. - 1 500 000 грн. і у 4 кварталі 2011 р. - 3 163 000 грн.) (т. 2 а.с. 151-161).
Фінансовим планом підприємства на 2012 рік у рядку №016 (інші операційні витрати) заплановано було кошти у сумі 192 205 000 грн. у тому числі згідно рядка №016/4, Розділу 6.1, таблиці 5, заплановано витрати на сплату майнових внесків ДК «Ядерне паливо» у сумі 7 786 000 грн. (в тому числі у 1 кварталі 2012 р. - 1 505 000 грн., у 2 кварталі 2012 р. - 1 363 000 грн., у 3 кварталі 2012 р. - 1 418 000 грн., і у 4 кварталі 2011 р. - 3 500 000 грн.) (т. 2 а.с. 162-173).
Фінансовим планом підприємства на 2013 рік у рядку №016 (інші операційні витрати) заплановано було кошти у сумі 130 915 000 грн. у тому числі згідно рядка №016/4, Розділу 6.1, заплановано витрати на сплату майнових внесків ДК «Ядерне паливо» у сумі 5 788 000 грн. (в тому числі у 1 кварталі 2013р. - 1 505 000 грн., у 2 кварталі 2013 р. - 1 363 000 грн., у 3 кварталі 2013 р. - 1 418 000 грн., і у 4 кварталі 2013 р. - 1 502 000 грн.) (т. 2 а.с. 174-184).
Тобто, фінансовим планом підприємства не визначаються окремо суми перерахувань внесків Концерну, однак, вказані витрати передбачені в складі інших операційних витрат у Фінансовому плані, що складається кожного року, і відповідає встановленій законодавством формі.
За таких обставин, суд не приймає до уваги твердження відповідача з приводу того, що Фінансовим планом державного підприємства не передбачено такого роду витрат, оскільки, як було зазначено вище, вказані витрати віднесені до «інших операційних витрат» у зв'язку із тим, що і Статутом ДК «Ядерне паливо» і Статутом ДП «СхідГЗК» передбачено сплата майнових внесків.
Суд також зазначає, що в Акті ревізії та п.11 обов'язкових вимог безпідставно вказано на допущення порушення з боку ДП «СхідГЗК» вимог ч.1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.04.1999 р. № 996 - IV. Зокрема вказаною нормою закону визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Між тим, в ході розгляду справи відповідач, зазначаючи про порушення вказаної норми Закону взагалі не вказав у чому саме полягає недотримання мети ведення бухгалтерського обліку.
Судовим оглядом документів, копії яких долучені до справи, встановлено, що всі господарські операції з перерахування коштів ДК «Ядерне паливо» знайшли своє відображення у первинному бухгалтерському обліку позивача.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Оскільки в ході судового розгляду відповідачем - суб'єктом владних повноважень не було доведено правомірності мотивів та наявності підстав для винесення спірної Вимоги в частині вище оглянутих її пунктів, суд зазначає, що підстави для вимоги щодо прийняття позивачем відповідного управлінського рішення за результатами розгляду матеріалів ревізії, викладеної в п.12 оскаржуваної Вимоги, також відсутні.
Враховуючи наведене, зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на правові приписи законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева