Справа № 826/14894/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної реєстраційної служби України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересня 2014 року позивач - ОСОБА_2, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної реєстраційної служби України про:

- визнання незаконним та скасування наказу Державної реєстраційної служби України від 04 вересня 2014 року № 839/к "Про звільнення ОСОБА_2";

- поновлення ОСОБА_2 (1986 р.н., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1) на посаді начальника відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Державної реєстраційної служби України;

- визнання протиправними та скасування акту проведення службового розслідування від 22 серпня 2014 року щодо неналежного виконання службових обов'язків ОСОБА_2, яке проводилося на підставі наказу Державної реєстраційної служби України від 06 серпня 2014 року № 406 "Про проведення службового розслідування";

- стягнення з Державної реєстраційної служби України на користь ОСОБА_2 заробітку за дні вимушеного прогулу з 12 вересня 2014 року по дату винесення судом рішення у розмірі середньоденного заробітку позивача за кожен день вимушеного прогулу з розрахунку суми середньоденного у розмірі 300,23грн. (триста гривень 23 копійки) без урахування відрахувань з неї податку з доходів фізичних осіб та соціального внеску;

- стягнення з Державної реєстраційної служби України на користь ОСОБА_2 заподіяної йому незаконними діями Державної реєстраційної служби України моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.;

- допущення до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Державної реєстраційної служби України, а також стягнення з Державної реєстраційної служби України на користь ОСОБА_2 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги. Водночас відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано до суду доказів які б свідчили про скоєння позивачем вчинку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивач перебував на державній службі на посаді начальника відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

На виконання наказу Державної реєстраційної служби України від 06.08.2014 р. № 406 "Про проведення службового розслідування", проведено службове розслідування щодо дотримання вимог законодавства начальником відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ОСОБА_2 щодо з'ясування дотримання вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій та перевірки розгляду документів поданих ПАТ "КИЇВПРОЕКТ", щодо внесення змін, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язаних із зміною керівника.

За наслідком проведеної перевірки складено акт проведення службового розслідування Державної реєстраційної служби України від 22.08.2014 року.

На підставі висновків акту службового розслідування, Головою ДРС України видано наказ від 4 вересня 2014 року №839/к "Про звільнення ОСОБА_2".

Як вбачається зі змісту спірного наказу, позивача звільнено відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу", за порушення Присяги державного службовця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом ДРС України від 29.07.2014 року №207/09 позивачу надано частину щорічної основної відпустки з 11.08 по 25.08.2014 року.

8 серпня 2014 року позивачем на вимогу комісії з проведення розслідування надано пояснення щодо поставлених ОСОБА_4 питань.

З 22.08 по 12.09.2014 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Луцькій міській клінічній лікарні, що підтверджується листком непрацездатності серії АГІ №083036.

Про перебування позивача на лікарняному, останній повідомив співробітника ОСОБА_5, яка відповідно до покладених на неї обов'язків забезпечує ведення табелю обліку використання робочого часу співробітниками Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Державної реєстраційної служби України.

Вважаючи своє звільнення протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною службою.

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу". Згідно зі статтями 9 і 30 цього Закону правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Частиною першою ст. 30 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (із змінами і доповненнями) (далі - Закон №3723-XII) визначено випадки, коли припиняється державна служба, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України.

Статтею 30 Закону України "Про державну службу", зокрема пунктом 6, визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

У частині другій статті 17 Закону України "Про державну службу"наведено текст присяги державного службовця такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 01.10.2013 року справа №21-259а13.

Разом з тим, мотивами звільнення позивача було здійснення не належного контролю за підлеглими, що потягло за собою вчинення державним реєстратором ОСОБА_6, 31 серпня 2014 року реєстраційної дії щодо внесення змін до ЄДР пов'язаних із зміною керівника ПАТ "КИЇВПРОЕКТ", яка проведена з порушенням закону.

Так, на дату проведення реєстраційної дії щодо ПАТ "КИЇВПРОЕКТ" доручень, вказівок або судових заборон на вчинення відповідних реєстраційних дій, інших документів, на підставі яких, згідно закону, можливе залишення без розгляду документів, поданих для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, до відділу не надходило, що підтверджується як відсутністю відповідних записів в Єдиному державному реєстрі, так і відсутністю посилань на такі документи в акті службового розслідування.

Водночас, правомірність дій державних реєстраторів при внесенні змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах ПАТ "КИЇВПРОЕКТ" (), була перевірена відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Державної реєстраційної служби України, яким, на підставі Положення про здійснення державного нагляду за дотриманням законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.10.2011 № 3175/5, перевірено розгляд документів, поданих 30.07.2014р. державному реєстратору юстиції у місті Києві ОСОБА_6 для внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах ПАТ "КИЇВПРОЕКТ" (), та не виявлено підстав для залишення документів без розгляду, про що направлено відповідне повідомлення.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано до суду, як першої інстанції так і апеляційної, доказів які б свідчили про скоєння позивачем вчинку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Відтак, постанова суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Державної реєстраційної служби України підлягає негайному виконанню.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі -Порядок), цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника (підпункт "з" пункту 1). У відповідності до частини 3 пункту 2 Порядку, збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься випадок й вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність визнання незаконним та скасування наказу Державної реєстраційної служби України від 04 вересня 2014 року № 839/к "Про звільнення ОСОБА_2", поновлення позивача на посаді та стягнення заробітку за дні вимушеного прогулу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Пилипенко О.Є.

Суддя: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 10.02.2015 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.