Справа № 822/4799/14
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/4799/14

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

29 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправною вимогу ,

В С Т А Н О В И В :

10.11.2014 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправною вимогу №4067 від 03.11.2014 року.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 10.12.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.12.2014 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що в управлінні Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області на виконанні знаходиться наказ господарського суду Хмельницької області № 924/952/13 від 09.01.2014 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська агрохімічна компанія» на користь товариства з додатковою відповідальністю «Дунаєвецький Райагропостач» боргу в сумі 69580,50 грн.

Державним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження накладено арешт на майно ТОВ «Подільська агрохімічна компанія» яке передано на зберігання представнику боржника-генеральному директору ТОВ «Подільська агрохімічна компанія» ОСОБА_2, місцем зберігання майна визначено складські приміщення по вул. Б. Олійника, 62/3 м. Деражня Хмельницька область.

11.04.2014 року ОСОБА_2 був звільнений з посади генерального директора ТОВ «Подільська агрохімічна компанія».

03.11.2014 року Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області направило вимогу ОСОБА_2 перебувати з 14.00-15.00 год., 06.11.2014 року за адресою: вул. Б. Олійника, 62/3 м. Деражня Хмельницька область для перевірки наявності описаного та арештованого майна.

На таку вимогу ОСОБА_2, повідомив відповідача, що описане й арештоване майно передано на зберігання ТОВ «Подільська агрохімічна компанія» в зв'язку із звільненням його з посади генерального директора ТОВ «Подільська агрохімічна компанія».

Також позивач зазначив що, у зв'язку з відсутністю відповідних повноважень керівника підприємства у нього в зв'язку із його звільненням з посади генерального директора ТОВ «Подільська агрохімічна компанія», у нього не було законних підстав вчиняти дії спрямовані на виконання вимоги державного виконавця щодо перевірки наявності описаного та арештованого майна ТОВ «Подільська агрохімічна компанія».

Однак у відповідь. в телефонному режимі, державний виконавець ВПВ Управління ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області Ніколов А.В. повідомив позивач, що саме він є зберігачем арештованого майна, несе відповідальність за його збереження та зобов'язаний надати арештоване майно для огляду.

Таким чином, вважаючи, що вимога відповідача є протиправною, оскільки позивач не є керівником або представником боржника у виконавчому провадженні, позивач звернувся до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про виконавче провадження", прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Державний виконавець 01.08.2013 року та 14 січня 2014 року в порядку примусового виконання виконавчого провадження за участю представника боржника-директора ТОВ «Подільська агрохімічна компанія» ОСОБА_2, провів опис і арешт майна боржника про що складено відповідні акти.

Директор ТОВ «Подільська агрохімічна компанія» ОСОБА_2, зазначене в акті майно прийняв на відповідальне зберігання, йому роз'яснено всі його права та обов'язки як зберігача.

Відповідно до частин 1, 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Згідно ч. 6 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Відповідно ч. 5. зазначеної статті про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Тобто враховуючи зазначене, арештоване майно було передане на зберігання позивачу як посадовій особі-директору ТОВ «Подільська агрохімічна компанія» за процедурою передбачанею Законом України "Про виконавче провадження", в присутності державного виконавця з проведенням опису цього майна та складенням відповідного акту, в якому зазначено про кримінальну та матеріальну відповідальність зберігача.

Таким чином можна зробити висновок, що для передачі арештованого майна потрібно дотримуватись встановленої законом процедури, і іншому разі особа якій передали на зберігання арештоване майно несе відповідальність за нього до моменту передачі новому зберігачу.

Незважаючи на це, позивачем без повідомлення державного службовця всупереч законодавству було передане іншій особі, довірене особисто йому арештоване майно.

Натомість позивач повинен був повідомити державного виконавця про своє звільнення та в присутності нього за відповідною процедурою передати арештоване майно новому зберігачу, та про, що мав бути складений акт.

Враховуючи зазначене, оскільки позивач не повідомив державного виконавця про звільнення та передачу арештованого майна іншій особі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, так як державний виконавець направляючи вимогу № 4067 від 03.11.2014 року позивачу, діяв в спосіб та порядок бередбачений законом.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, які обґрунтовано залишені судом першої інстанції без задоволення.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

Сушко О.О.