Справа № 2а/0370/1881/12
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2015 р. м. Київ К/800/27086/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді Муравйов О. В. Вербицька О. В. Маринчак Н. Є.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 року
у справі№ 2а/0370/1881/12 (146035/12/9104)
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
доКовельської об'єднаної державної податкової інспекції
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2012 року у справі № 2а/0370/1881/12 (146035/12/9104) позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції від 07.06.2012 року № .

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 року апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції задоволено. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2012 року у справі № 2а/0370/1881/12 (146035/12/9104) скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою апеляційного суду, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, залишити в силі постанову суду першої інстанції. Свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ч. 3 ст. 8, ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

У зв'язку з неявкою представників сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами проведеної Департаментом САТ ДПА України у Волинській області фактичної перевірки господарської одиниці кафе-клубу «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

з питань дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів та ліцензій складено акт № 0017/03/06/22/НОМЕР_2 від 25.05.2012 року, яким зафіксовано порушення позивачем п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»

На підставі акта перевірки відповідачем 07.06.2012 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в сумі 4 071,50 грн. згідно зі ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не порушено порядку ведення обліку товарних запасів, оскільки усі первинні документи були в наявності в бухгалтера підприємця, про що було відомо податковим інспекторам, які проводили перевірку. Крім того, позивач 31.05.2012 року подав заперечення на акт перевірки разом з видатковими накладними.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в позові, оскільки перевіряючим органом додані до заперечення на акт перевірки видаткові накладні, не були враховані при розгляді заперечення, адже були надані після 28.05.2012 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком апеляційного суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Позивач не перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, а тому не належить до суб'єктів малого підприємництва, відповідно повинен здійснювати облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854 затверджено Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Зазначеними Правилами передбачено, що вони поширюються на всіх суб'єктів господарської діяльності на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриману згідно з вимогами законодавства.

У документах, згідно з якими до торговельної мережі надійшли алкогольні напої, повинні зазначатися реєстраційні номери сертифіката відповідності або свідоцтва про відповідність.

Суб'єкту господарської діяльності, який здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, забороняється приймати для продажу та зберігання алкогольні напої від юридичних і фізичних осіб, які не мають ліцензії на виробництво або на право імпорту чи оптової торгівлі алкогольними напоями.

Таким чином, суб'єкт підприємницької діяльності, в тому числі і фізична особа, який займається реалізацією алкогольних напоїв, має право здійснювати таку реалізацію лише на підставі документів, згідно з якими до торговельної мережі надійшли алкогольні напої.

До таких документів, як правило, належать накладні та/або товарно-транспортні накладні. Ці документи є підставою для передачі алкогольних напоїв для реалізації у роздріб.

Судом першої інстанції встановлено, що на весь товар, який перелічений у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів станом на 24.05.2012 року господарської одиниці кафе-клубу «ІНФОРМАЦІЯ_1», є первинні документи, зокрема, це видаткові накладні № МР00041486 від 20.12.2011 року, № МР00009095 від 14.02.2012 року, № МР00037629 від 05.12.2011 року та № КО12-000014882 від 27.04.2012 року.

Судом першої інтонації встановлено, що позивач 31.05.2012 року подав заперечення на акт перевірки до Департаменту САТ ДПА України у Волинській області разом з видатковими накладними, також заперечення разом з документами були подані 06.06.2012 року до податкового органу, однак відповідачем зазначені документи не були враховані при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Посилання суду апеляційної інстанції на правомірне неврахування вказаних документів у зв'язку з їх поданням після 28.05.2012 року є необґрунтованими, оскільки п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України надає право платнику подавати заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника протягом п'яти робочих днів з моменту отримання акта (довідки).

В акті перевірки зазначено, що для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті перевірки, позивач може надати до податкового органу та Департаменту САТ ДПА України у Волинській області накладні на отримання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, описаних в додатку 1 до акта, до 28.05.2012 року.

Оскільки в акті перевірки Департаментом САТ ДПА України у Волинській області помилково визначено платнику строк та адресата подання заперечень на акт перевірки, надані позивачем у строк, визначений п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, заперечення разом з первинними документами підлягали врахуванню при нарахуванні штрафних санкцій.

У справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи вчинені вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи обставини справи в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого адміністративного суду, про те, що позивачем не порушено порядку ведення обліку товарних запасів, оскільки необхідні первинні документи подані позивачем разом із запереченнями на акт.

Отже, прийняте апеляційним судом нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 року у справі № 2а/0370/1881/12 (146035/12/9104) скасувати.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2012 року у справі № 2а/0370/1881/12 (146035/12/9104) залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надсилання її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак