Справа № 9101/189956/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 рокусправа № 1170/2а-2571/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання:Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2012р. у справі № 1170/2а-2571/12

за позовом ОСОБА_2

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання протиправними дій та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції (далі по тексту - відповідач) від 30 квітня 2012 року №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 169,21 грн.

Позивач обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що на час прийняття податкового повідомлення-рішення у неї не виникло право власності на землю.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. При цьому суд зазначив, що на день прийняття податкового повідомлення-рішення ОСОБА_2 не одержала державний акт про право власності на земельну ділянку та право постійного користування землею, тому у неї не виникли згадані права, а відтак і обов'язку сплачувати земельних податок.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального права. Апелянт вказує, що ОСОБА_2 користується земельною ділянкою на підставі рішення органу місцевого самоврядування, що є підставою для плати земельного податку.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Кіровоградської міської ради №3116 від 16 лютого 2010 року позивачу передано у власність земельну ділянку, яка розташована у м.Кіровоград, для обслуговування і будівництва житлового будинку (а.с.10).

30 квітня 2012 року відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення, яким ОСОБА_2 визначено грошове зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб (а.с.6). Сума податку позивачем не сплачена, натомість рішення оскаржено до суду у даній справі.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Згідно зі ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є:

- власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);

- землекористувачі.

За приписами ст. 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є:

- земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;

- земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п. 14.1.34 ст. 14.1 Податкового кодексу України власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно.

Згідно з ч. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до ч.276.1 ст. 276 Податкового кодексу України податок за земельні ділянки (в межах населених пунктів), зайняті житловим фондом, автостоянками для зберігання особистих транспортних засобів громадян, які використовуються без отримання прибутку, гаражно-будівельними, дачно-будівельними та садівницькими товариствами, індивідуальними гаражами, садовими і дачними будинками фізичних осіб, а також за земельні ділянки, надані для потреб сільськогосподарського виробництва, водного та лісового господарства, які зайняті виробничими, культурно-побутовими, господарськими та іншими будівлями і спорудами, справляється у розмірі 3 відсотків суми земельного податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 275 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що у позивача не виникло зобов'язання сплачувати земельний податок.

Так, у відповідності до ст.116 Земельного кодексу України підставою набуття права на землю є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Кіровоградської міської ради №3116 від 16 лютого 2010 року позивачу передано у власність земельну ділянку, яка розташована у м.Кіровоград, для обслуговування і будівництва житлового будинку, то відповідно цього факту у позивача виникло право власності на вищевказану земельну ділянку. При цьому, підставою для плати позивачем земельного податку є ч. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, де зазначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою, відповідач правомірно склав податкове повідомлення від 30 квітня 2012 року, яким визначив розмір грошового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у сумі 169,21 грн.

Доводи позивача про відсутність у неї Державного акту на землю не беруться до уваги, оскільки позивач не зверталася до відповідних органів за видачею Державного акту. Тобто позивач навмисне затягує процес отримання нею Державного акту на землю, проте дана обставина не звільняє її від обов'язку сплачувати земельних податок за користування спірною земельною ділянкою.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми зазначеного законодавства, колегія суддів вважає, що відповідач, склавши податкове повідомлення від 30 квітня 2012 року, яким визначив розмір грошового зобов'язання позивача з земельного податку з фізичних осіб у сумі 169,21 грн., діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбачені законом. За таких обставин слід погодитись з позицією відповідача. Апеляційна скарга відповідача на постанову суду у даній справі обґрунтована і підлягає задоволенню. Постанову суду слід скасувати, в задоволенні позову - відмовити.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2012р. у справі № 1170/2а-2571/12 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2012р. у справі № 1170/2а-2571/12 скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна