Справа № 806/4727/14
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"04" лютого 2015 р. Справа № 806/4727/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі Сидорук М.М. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, Державної фіскальної служби України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" грудня 2014 р. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЛ-ПЕЙ" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору № 170720141 від 17.07.2014 року про визнання електронних документів та визнано вказаний договір чинним.

Визнано протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо необлікування податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року як документа податкової звітності з усіма зазначеними в такій декларації та додатках до неї показниками та зобов'язати внести їх показники до електронної бази даних звітності, що ведеться в податкових органах на основі показників звітних документів платників податків - датою подання до податкового органу 15.10.2014 року.

Визнано протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо неприйняття та невизнання податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень, листопад 2014 року з додатками до них як документів податкової звітності.

Зобов'язано Житомирську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області прийняти та облікувати податкові декларації з податку на додану вартість за жовтень, листопад 2014 року як документи податкової звітності з усіма зазначеними в них та додатках до них показниками та внести показники декларацій з податку на додану вартість за жовтень, листопад 2014 року до електронної бази даних звітності, що ведеться в податкових органах на основі показників звітних документів платників податків - датою подання до податкового органу відповідно 12.11.2014 року та 15.12.2014 року.

Визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у реєстрації податкових накладних товариству з обмеженою відповідальністю "Мобіл-Пей" (далі-Товариство) № 203 від 30.09.2014 року на суму 64262,28 грн., ПДВ 10710,38 грн. (ім'я файлу 7036j 20140625.XML), № 178 від 31.10.2014 року на суму 73577,85грн. в т. ч. ПДВ 12262,97 грн. (ім'я файлу 7036j20140625.XML) в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні ТОВ "Мобіл-Пей" № 203 від 30.09.2014 року на суму 64262,28 грн., ПДВ 10710,38 грн. (ім'я файлу 7036j20140625.XML), № 178 від 31.10.2014 року на суму 73577,85грн. в т. ч. ПДВ 12262,97 грн. (ім'я файлу 7036j 20140625.XML). в Єдиному реєстрі податкових накладних датою надсилання.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством та Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області укладено договір № 170720141 від 17.07.2014 року про визнання електронних документів, предметом якого є визнання електронних податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Підтвердженням прийняття договору є квитанція №2 від 17.07.2014 року Центрального порталу прийому звітності МДЗ України.

Вказаний договір виник у сфері оподаткування з приводу реалізації органом податкової служби своїх владних повноважень, тобто є адміністративним договором. Проте, з тексту договору слідує, що він ґрунтується на загальних нормах зобов'язального права, врегульованих Цивільним кодексом України.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Виходячи з вказаних норм, суд вірно зазначив, що адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Судом першої інстанції встановлено, що договір про визнання електронних документів розірвано ОДПІ в односторонньому порядку. У відповідності до пункту 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації, тобто виключно у двох випадках. При цьому, суд вірно зазначив, що слід розмежовувати поняття зміни платником місця реєстрації і відсутність за місцем реєстрації.

У відповідності до пункту 12.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу державної податкової служби приймає рішення про направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

Згідно матеріалів справи та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (станом на 22.10.2014 р.), місцезнаходження Товариства визначено за адресою: 10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 9, кім. 30. Згідно вказаного витягу, підтвердження відомостей про юридичну адресу відбувалося 22.09.2014 року, 28.11.2014 року та 04.12.2014 року. Адреса не змінювалася та була зазначена Товариством у надісланому на реєстрацію договорі про визнання електронних документів № 170720141 від 17.07.2014 року.

У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

З'ясувавши вказані обставини, суд правильно зазначив про відсутність правових підстав для розірвання в односторонньому порядку податковим органом договору № 170720141 від 17.07.2014 року.

Крім того, судом встановлено, що 12.11.2014 року та 15.12.2014 року Товариством засобами електронного зв'язку в електронній формі подано за реквізитами, зазначеними ОДПІ, декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, листопад 2014 року. Але в цей самий день відмовлено у прийнятті податкової звітності по причині "можливо відсутній договір з МДПСУ", що відображено в електронній квитанції № 1.

Згідно положень пункту 46.1 статті 46 ПКУ податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені ПКУ строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 ПКУ).

Аналогічна норма також міститься і у підпункті 4.1 пункту 4 Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених наказом Державної податкової служби України від 14.06.2012 № 516 (далі - Методичні рекомендації), відповідно до якого податкова декларація подається платником податків контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків, у строки, встановлені законом.

Згідно пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

В ході розгляду справи з'ясовано, що порядок складання та подання електронних документів, електронного документообігу та накладення електронного цифрового підпису на дату виникнення спірних правовідносин регламентувався Законами України від 22.05.2003 № 851 "Про електронні документи та електронний документообіг" (далі - Закон № 851), від 22.05.2003 № 852 "Про електронний цифровий підпис" (далі - Закон № 852) та Інструкцією про подання електронної податкової звітності, затвердженою наказом ДПАУ від 10.04.2008 № 233 (далі - Інструкція про подання електронної податкової звітності).

Відповідно до пункту 7 розділу III Інструкції про подання електронної податкової звітності, яка регулює порядок подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення.

Після підготовки платником податків податкового документу в електронному вигляді на нього накладаються електронний цифровий підпис (ЕЦП) посадових осіб платника податків та платник податків здійснює шифрування податкового документу в електронному вигляді і направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку. Після одержання від платника податків податкового документу в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документу затвердженому формату (стандарту); перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність.

Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції (підпункт 7.5 пункту 7 розділу ІІІ Інструкції).

Механізм формування та надіслання квитанцій також передбачений і у положеннях Методичних рекомендацій, відповідно до яких перша квитанція - квитанція про одержання звіту в електронній формі, яка засвідчує факт і час одержання звіту в електронній формі; друга квитанція - квитанція про приймання звіту в електронній формі та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Згідно підпункту 7.6 пункту 7 розділу ІІІ Інструкції, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин.

Таким чином, положеннями Інструкції встановлено, що неприйняття податкової декларації в електронному вигляді можливе за умови її формування платником податків з помилками, про що зазначається у другій квитанції із наведенням причин.

Водночас, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПКУ (пункт 49.8. статті 49 ПКУ).

Відмова посадової особи органу податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених статтями 48 та 49 Кодексу, у тому числі висунення будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється (підпункт 4.4 пункту 4 Методичних рекомендацій).

Відповідно до положень підпункту 4.14 пункту 4 Методичних рекомендацій у разі подання платником податків до органу ДПС податкової декларації (у тому числі надісланої поштою або засобами електронного зв'язку), заповненої з порушеннями пп. 48.3 - 48.4 ст. 48 Кодексу, такий орган ДПС зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення (у разі подання в електронному вигляді платнику надсилається квитанція) про відмову у прийнятті податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (Додаток 6 до Методичних рекомендацій) та в силу положень пункту 49.15 статті 49 ПКУ така декларація вважається неподаною.

При розгляді справи суд встановив, що підставою для неприйняття податкових декларацій за жовтень-листопад 2014 року, яка подана ТОВ "Мобіл-Пей" є "можливо відсутній договір з МДПСУ", а не наявність помилки в її формуванні чи її заповненні з порушення норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 ПК України. ОДПІ не було надіслано на адресу Товариства другої квитанції про неприймання податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС, як передбачено положеннями чинного законодавства.

Згідно приписів пункту 49.13 статті 49 ПК України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відтак, суд зробив правильний висновок про неправомірність відмови податкового органу у прийнятті податкової звітності за жовтень-листопад 2014 року та необхідність зобов'язання ОДПІ прийняти та опублікувати податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень, листопад 2014 року як документи податкової звітності з усіма зазначеними в них та додатках до них показниками та внести їх показники до електронної бази даних звітності, що ведеться в податкових органах на основі показників звітних документів платників податків - датою подання до податкового органу - відповідно 12.11.2014 року та 15.12.2014 року.

Щодо вимог про реєстрацію податкових накладних, то суд з'ясував, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Вказане слідує з приписів п.п.201.1., 201.10. ст.201 Податкового кодексу України.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство у наведений строк надсилало до ДФС України податкові накладні: № 203 від 30.09.2014 року на суму 64262,28 грн., ПДВ 10710,38 грн. (ім'я файлу 7036j20140625.XML), № 178 від 31.10.2014 року на суму 73577,85грн. в т. ч. ПДВ 12262,97 грн. (ім'я файлу 7036j20140625.XML) для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, вказані накладні не були прийняті ДФС України, про що свідчать квитанції №1, які містяться в матеріалах справи. З їх змісту вбачається, що податкові накладні не були прийняті, у зв'язку з виявленою помилкою: "Можливо, відсутній договір з МДЗУ".

У відповідності до пп.14.1.60 п.14.1 ст.14 ПК, Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

При цьому, встановлення порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, нормами Кодексу, делеговано Кабінету Міністрів України.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 p. № 1246 (далі-Порядок).

Згідно п. 2 Порядку, внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до реєстру здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній податковій службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документу формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі (п.8 Порядку).

У відповідності до п. 9 Порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Отже, однією з причин відмови у прийнятті податкової накладної до реєстрації є наявність помилок (пп.1 п.9 Порядку).

В ході розгляду справи судом з'ясовано, що підставою для відмови у прийнятті спірних податкових накладних Товариства стало виявлення помилки: "Для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті - , код ДПІ 625. Можливо, відсутній договір з МДЗУ", але вказана помилка не передбачена чинним податковим законодавством.

Зважаючи на те, що зазначений договір не є розірваним, оскільки суд першої інстанції встановив відсутність правових підстав для його розірвання в односторонньому порядку і він підлягає виконанню, а посилання на ту обставину, що мали місце помилки ("Можливо, відсутній договір з МДЗУ"), як на причину відмови у прийнятті податкових накладних, є безпідставними, так як не містять правового обґрунтування, то дії податкового органу є протиправними щодо неприйняття від ТОВ "Мобіл-Пей" податкових накладних: № 203 від 30.09.2014 року на суму 64262,28 грн., ПДВ 10710,38 грн. (ім'я файлу 7036j20140625.XML), № 178 від 31.10.2014 року на суму 73577,85грн. в т. ч. ПДВ 12262,97 грн. (ім'я файлу 7036j20140625.XML) для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вказане є підставою для зобов'язання ДФС України зареєструвати вище перелічені податкові накладні Товариства датою їх надсилання.

Щодо податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року, то суд з'ясував, що неприйняття її пов'язано із питанням місцезнаходження Товариства.

Згідно статті 63 Податкового кодексу України у разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків (далі - адміністративний район), а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків.

Платники податків, для яких законом установлені особливості державної реєстрації, у такому разі зобов'язані подати контролюючому органу за новим місцезнаходженням відповідну заяву у десятиденний строк від дня реєстрації зміни місцезнаходження (місця проживання) згідно з порядком обліку платників податків. У разі неподання такої заяви протягом 10 календарних днів платник податків або посадові особи платника податків несуть відповідальність відповідно до закону.

Порядок переведення платника податків на обслуговування з одного контролюючого органу до іншого (взяття на облік/зняття з обліку) регламентується нормами розділу X Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 N 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за N 1562/20300 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 N 462, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.2014 за N 503/25280) (далі - Порядок).

Підставою для зняття з обліку платника податків в одному контролюючому органі і взяття на облік в іншому є надходження хоча б до одного з цих органів даних, що свідчать про належну державну реєстрацію таких змін органами державної реєстрації.

Відповідно до частини восьмої статті 45 Бюджетного кодексу України у разі зміни місцезнаходження суб'єктів господарювання - платників податків сплата визначених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) після реєстрації здійснюється за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду.

У такому випадку, відповідно до пункту 10.13 розділу X Порядку, юридичні особи - платники податків до закінчення року обліковуються в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що вони є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що вони є платниками податків з наступного року.

У контролюючому органі за неосновним місцем обліку платник податків сплачує всі податки та збори, які згідно із законодавством мають сплачуватися на території адміністративно-територіальної одиниці, що відповідає неосновному місцю обліку, щодо таких податків подає податкові декларації (розрахунки, звіти) та виконує інші обов'язки платника податків, а контролюючий орган стосовно платника податків здійснює адміністрування таких податків, зборів (пункт 7.3 розділу VII Порядку).

В ході розгляду справи встановлено, що Товариство до кінця 2014 року обліковується як платник податків у Житомирській ОДПІ ГУ Міндоходів, відповідно зобов'язане подавати до вказаного органу податкову звітність та сплачувати податки, а Житомирська ОДПІ повинна приймати вказану звітність до кінця бюджетного року та обліковувати задекларовані дані.

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав вважати, що Товариство змінило місце реєстрації.

Обставини справи встановлено належним чином, надано їм відповідну правову оцінку та обґрунтовано задоволено позов.

Податковим органом, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України, не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій та прийнятих рішень. Вище викладене нічим не спростовано.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" грудня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "05" лютого 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою відповідальністю "МОБІЛ-ПЕЙ" вул.Ольжича,9, офіс 30,м.Житомир,10003

3- відповідачам Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

Державна фіскальна служба України Львівська площа,8,м.Київ,04655

- ,