Справа № 815/3416/14
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3416/14

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Кравця О.О.,

судді - Шеметенко Л.П.

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області і Суворовського районного відділу Одеського міського управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ МВС України в Одеській області і Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про скасування наказу від 27 березня 2014 року № 834, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірних рішення та бездіяльності відповідачів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у задоволенні вищенаведеного позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 21 лютого 2014 року позивач (працівник Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області), будучи не при виконанні службових обов'язків (лікарняний), використовуючи формений одяг, прибув до іншого районного відділу міліції (Приморський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області), працівником якого він (позивач) не був, з метою втручання в законну діяльність працівників зазначеного райвідділу в інтересах свого затриманого знайомого ОСОБА_3

З'ясувавши в райвідділі (у оперативного чергового) обставини затримання свого знайомого, у тому числі особи іншої сторони конфлікту (громадяни ОСОБА_4 і ОСОБА_5), внаслідок якого був затриманий ОСОБА_3, вийшов на вулицю для подальшого «врегулювання» ситуації.

Там, автомобілем яким керував (Нісан-Тіана), перекрив дорогу автомобілю зазначених осіб (громадяни ОСОБА_4 і ОСОБА_5), вийшов та почав конфліктувати з ними.

Під час конфлікту позивача з зазначеними громадянами до них підійшли інші невстановлені особи, які почали пошкоджувати (порізали колеса та розбили лобове скло) автомобіль ОСОБА_4 і ОСОБА_5, який блокувався автомобілем позивача.

Позивач не вчинив жодних дій щодо припинення вищенаведених порушень громадського порядку, сів у свій автомобіль та покинув місце події.

Наведене порушення було припинено діями інспектора з дізнання ВДАІ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області - ОСОБА_6, який теж перебував поряд з місцем зазначених подій.

Зазначені обставини були встановлені службовим розслідуванням, результати якого відображені у висновку від 25 березня 2014 року, а також підтверджуються поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5, інспектора з дізнання ВДАІ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області - ОСОБА_6, помічника начальника районного відділу - оперативного чергового Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_7 /а.с. 117, 118, 120, 131 - 136/.

Окрім того, вищенаведені обставини, частково підтверджуються поясненнями позивача, самостійно ним наданими в ході службового розслідування /а.с. 127 - 129/.

На підставі вищенаведеного службового розслідування, наказом від 27 березня 2014 року № 834 позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 66 (дискредитація) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх справ /а.с. 22/.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII, ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність працівника міліції.

Частиною 1 ст. 5 вищенаведеного Закону передбачено, що ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Таким чином, своїми вищенаведеними діями, позивач здійснив втручання у діяльність міліції по розв'язанню конфлікту між його знайомим (ОСОБА_3) та громадянами ОСОБА_4 і ОСОБА_5, що прямо та безпосередньо заборонено вищенаведеними нормами.

Частиною 2 ст. 5 того ж Закону передбачено, що міліція поважає гідність особи і виявляє до неї гуманне ставлення, захищає права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань. У взаємовідносинах з громадянами працівник міліції повинен виявляти високу культуру і такт.

Таким чином, створивши конфлікт з вищенаведеними громадянами позивач порушив вимоги Закону щодо меж поведінки працівників міліції.

Частиною 1 ст. 5 того ж Закону передбачено, що для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Частиною 2 ст. 10 того ж Закону передбачено, що працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Таким чином, будь-який працівник міліції, у разі виявлення ознак правопорушення, повинен вжити дійових заходів для його припинення. Зазначений обов'язок є імперативним і не ставиться в залежність від будь-яких обставин.

Отже, не припинивши незаконні дії (пошкодження автомобіля ОСОБА_4 і ОСОБА_5), позивач порушив і вищенаведені обов'язки працівника міліції.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги те, що позивач не тільки не припинив незаконні дії зазначених осіб, а навіть сприяв ним, шляхом блокування автомобіля ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 передбачено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

З урахуванням вищенаведеного, у відповідачів було достатньо підстав для висновку про дискредитацію позивачем ОВС та його звільнення.

Отже, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області і Суворовського районного відділу Одеського міського управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про скасування наказу від 27 березня 2014 року № 834, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 9 лютого 2015 року

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /О.О. Кравець/

/Л.П. Шеметенко/