Справа № 712/12700/14-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2014 у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

УПФ України в м. Черкасах Черкаської області звернулось до суду першої інстанції із позовом, в якому просило: скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 18.08.2014 за виконавчим документом №2а-5715/2011 від 06.06.2013.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи у відділі примусового виконання рішень управління ДВС перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 2а-5715 11 від 06.06.2013 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси Черкаської області про зобов'язання управління провести перерахунок пенсії по інвалідності та її виплату за період з 19.01.2011 по 18.06.2011 відповідно до вимог Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам 13.06.2013 та отримано боржником 19.06.2013.

Термін на добровільне виконання встановлений державним виконавцем складав 7 днів з моменту відкриття виконавчого провадження.

На постанову про відкриття виконавчого провадження УПФ України в м. Черкасах Черкаської області надано відповідь про проведення перерахунку пенсії в сумі 33457,92 грн. та повідомлено державного виконавця, що виплата донарахованих сум, які перевищують бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з державного бюджету.

В подальшому рішення боржником не виконано в повному обсязі, що стало підставою для накладення відповідачем штрафу на УПФ України в м. Черкасах Черкаської області.

Так, 18.08.2014 на підставі ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 680, 00 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки державним виконавцем не було з'ясовано причин, в зв'язку з якими органом Пенсійного фонду судове рішення виконане в добровільному порядку тільки в частині нарахування пенсійних сум до виплати, а також, не встановлено чи боржник мав об'єктивну можливість виконати рішення суду та без поважних причин не виконав рішення суду в повному обсязі, а тому оскаржувана постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що вимогами виконавчого документа є зобов'язання здійснити позивачем певні дії, однак, державному виконавцю не надано інформації про таке виконання, а тому відповідачем правомірно винесено постанову про накладення штрафу на позивача.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим законом заходів з примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Статтею 76 цього ж Закону передбачено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 вказаного Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання.

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Зазначені правові норми узгоджуються з приписами пункту 8.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5.

Як вбачається з матеріалів справи на постанову про відкриття виконавчого провадження позивачем надано відповідь про проведення перерахунку пенсії в сумі 33457,92 грн. та повідомлено державного виконавця, що виплата донарахованих сум, які перевищують бюджетні призначення на поточний рік буде здійснена за наявності відповідного фінансування з державного бюджету.

Однак, позивачем не надано підтверджуючих документів, що нарахована сума доплати стягувачу перевищує відповідне фінансування та не надано заявок про зміну такого фінансування (листів про внесення змін до кошторисів, бюджету, тощо).

Крім того, відповідно до пункту 11 Порядку взаємодії Державної виконавчої служби України та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2008 N 26/5, у разі тривалого невиконання рішення національного суду, в якому передбачається вжиття заходів зобов'язального (немайнового) характеру, державний виконавець, на виконанні в якого перебувало рішення національного суду, звертається до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Враховуючи те, що з 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 державний виконавець, керуючись ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 263 КАС України, звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду. Виконавче провадження було зупинено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.10.2013 державному виконавцю відмовлено у зміні способу виконання рішення на стягнення з боржника нарахованих сум пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що державним виконавцем у відповідності до чинного законодавства вжито всі можливі заходи з метою виконання судового рішення, в тому числі правомірно накладено штраф на позивача.

Більш того, відповідно до ст. 124 Конституції України рішення суду ухвалюється іменем України та є обов'язковим для виконання.

Колегія суддів зазначає, що обов'язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб'єктами наділеними владними повноваженнями, передбачено і конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997. Отже, її положення є обов'язковими для виконання Україною. Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відносяться також і управління праці та соціального захисту населення. Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт надав до суду докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2014 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.