Справа № 759/2508/14-а(2а/759/119/14)
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/2508/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Лук'яненко Л.М. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 17 березня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Адміністрації Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України про зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України про зобов"язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2008 року № 605.

Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 17 березня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 проходив службу в Адміністрації Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України.

Судом встановлено, що позивача звільнено зі служби у Держспецзв'язку наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 10 вересня 2010 року

Відповідно до довідки до Акту огляду МСЕК № 135593 від 07 листопада 2011 року, позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 01 листопада 2011 року, причиною якої визначене захворювання, пов'язане з проходженням військової служби.

При цьому, у графі «причина інвалідності» довідки до акту огляду МСЕК зазначено «захворювання, пов'язане з проходженням військової служби».

Розпорядженням Адміністрації Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України від 30 грудня 2010 року № 221 «Про призначення грошової виплати Кой дану В.С.», позивачу призначено виплату одноразово грошової допомоги у розмірі 36 - місячного грошового забезпечення за останньою посадою, яку він обіймав на день звільнення.

Рішенням Військового місцевого суду Чернігівського гарнізону від 22 червня 2005 року у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - заяву задоволено. Встановлено факт отримання позивачем закритої черепно - мозкової травми при виконанні ним обов'язків військової служби, для врахування цих обставин при оформленні документів для проходження МСЕК.

На думку позивача, відповідач повинен був виплатити йому грошового допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення, як інваліду ІІІ групи, у разі настання інвалідності у зв'язку з виконанням службових обов'язків.

У зв'язку з вищенаведеними обставинами, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів № 1828 від 27 грудня 2006 року затверджено Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу.

В силу п. 2 вищевказаного Положення, особами рядового і начальницького складу Держспецзв'язку є громадяни України, які прийняті на службу за контрактом та яким присвоєні відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Згідно п. 11 Положення № 1828, особи рядового і начальницького складу вважаються такими, що виконують свої службові обов'язки під час: перебування їх на місцях служби або занять у будівлях і на прилеглих територіях Адміністрації Держспецзв'язку чи регіональних органів, територіальних підрозділів, закладів та установ (далі - підпорядковані органи) або на інших місцях служби або занять, визначених приписами чи розпорядженнями Голови Держспецзв'язку або начальників відповідних підпорядкованих органів, включаючи установлені розпорядком (розкладом занять) перерви; прямування до місця служби або із служби, перебування у службових поїздках, повернення до місця служби; виконання завдань за наказом прямого начальника; виконання громадського обов'язку, пов'язаного з врятуванням людського життя, охорони правопорядку, охорони державної власності, підтримання службової дисципліни.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проходив військову службу Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області, а потім в Адміністрації Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України.

Згідно розпорядження Адміністрації Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України від 30 грудня 2010 року № 221, позивачу призначено виплату одноразово грошової допомоги у розмірі 36 - місячного грошового забезпечення за останньою посадою, яку він обіймав на день звільнення.

Так, рішенням Військового місцевого суду Чернігівського гарнізону від 22 червня 2005 року встановлено факт отримання позивачем закритої черепно - мозкової травми при виконанні ним обов'язків військової служби, для врахування цих обставин при оформленні документів для проходження МСЕК.

При цьому, судом встановлено, що травма ОСОБА_3 не пов'язана з виконанням службових обов'язків Держспецзв'язку, а пов'язана з виконанням обов'язків військової служби, що підтверджується довідкою до Акта МСЕК серія КА-2 № 011437 від 05 жовтня 2010 року, де в графі «причина інвалідності» вказано - «травма та її наслідки пов'язані з виконанням обов'язків в/служби».

Так, підставою для нарахування та виплати грошової допомоги у разі настання інвалідності, у зв'язку з виконанням службових обов'язків чи після звільнення з служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби та пов'язані з виконанням службових обов'язків є виконання обов'язків служби в Держспецзв'язку, а не військової служби.

Судом встановлено, що Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України створена з 01 січня 2007 року, при цьому, Постанова Кабінету Міністрів України № 605, яка передбачає можливість отримання спірної виплати прийнята 04 червня 2008 року, тобто травма позивача не пов'язана з виконанням обов'язків служби в Держспецзв'язку.

Водночас, рішення Військового місцевого суду Чернігівського гарнізону від 22 червня 2005 року лише встановлює факт отримання позивачем черепно-мозкової травми під час виконання обов'язків військової служби в Управлінні СБУ в Чернігівській області.

Так, судом встановлено, що на момент отримання травми позивач проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області, а тому захворювання позивача виникло не під час проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації.

При цьому, в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження того, що інвалідність позивача настала під час виконання службових обов'язків у Держспецзв'язку.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що у випадку настання інвалідності під час виконання службових обов'язків складається акт про нещасний випадок на виробництві (службі), або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновок спеціалізованого медичного закладу про професійний характер захворювання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що інвалідність позивача настала внаслідок захворювання, яке виникло не у період служби позивача у Держспецзв'язку та не пов'язане з виконанням позивачем службових обов'язків осіб рядового і начальницького складу Держспецзв'язку.

З огляду на вищезазначене, відмова відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв'язку з настанням інвалідності, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2008 року № 605, є правомірною.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м.Києва від 17 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено 03.02.2015 року.

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.