Справа № 803/1750/13-а
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року Справа № 11938/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ольховик Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27.08.2013 року в справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Ягодинської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови та стягнення надмірно сплачених платежів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Ягодинської митниці Міндоходів (далі - Ягодинська митниця), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - ГУ ДКС України у Волинській області) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21.05.2013 року № 205000006/2013/000037/1, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.05.2013 року №205070000/2013/00055 та стягнення надмірно сплачених митних платежів на загальну суму 36791,11 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.08.2013 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Ягодинської митниці Міндоходів № 205000006/2013/000037/1 від 21 травня 2013 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Ягодинської митниці Міндоходів № 205070000/2013/00055 від 21 травня 2013 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (43000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) надмірно сплачену суму митних платежів в розмірі 36791 (тридцять шість тисяч сімсот дев'яносто одна) гривня 11 копійок.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Ягодинська митниця, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову позивачці в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неправильно оцінив докази та неповно дослідив обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. При цьому не взяв до уваги правомірності рішення митного про коригування митної вартості товарів, імпортованих позивачкою, за резервним методом, правомірності оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації та безпідставно задовольнив позов.

До апеляційної скарги приєдналося Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, представника позивачки, який визнав її частково, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

В справі встановлено, що 21.05.2013 року на підставі зовнішньоекономічного контракту від 23.01.2013 року № 8/2012/ВЕ, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та фірмою «Goemaere NV» (Гумар НВ, Бельгія), інвойсу від 17.05.2013 року № 5231, позивачка ввезла на територію України товар - «грудинка свинна Деллі на кості морожена, з прошарками сала та зі шкірою, не обвалена», кількістю 20344 кг, вартістю 41705,20 євро, визначеною у інвойсі, тобто за ціною 2,05 євро за 1 кг.

З метою митного контролю і митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, позивачкою було надано митному органу контракт від 23.01.2013 року № 8/2012/ВЕ; інвойс від 17.05.2013 року № 5231; вантажно-митну декларацію від 21.05.2013 року № 205070000/2013/027933; декларацію митної вартості від 21.05.2013 року № 205070000/2013/027933, міжнародну товар-транспортну накладну (СМR) від 17.05.2013 року № 1792007, сертифікат про походження товару від 20.05.2013 року № PL/MF/AF 0008547, ветеринарне свідоцтво ВРД-00 №370024 від 20.05.2013 року, сертифікат якості від 17.05.2013 року, контракт на перевезення товару від 20.05.2013 року № 2/2013/PL, довідка про транспортні витрати від 20.05.2013 року, довідка про відсутність страхування товару від 20.05.2013 року № 161, а також інші документи, зазначені в графі 44 ВМД.

В графах 12, 45 ВМД декларант вказав митну вартість товару, визначену за ціною контракту та яка становить 442 323,42 грн. або 43055,20 євро (41705,20 євро - заявлена вартість товару, тобто 2,05 євро за кілограм, та 1350,00 євро - вартість перевезення товару, включаючи навантаження, розвантаження).

Декларант надав документи, які підтверджують заявлену ним митну вартість у вказаному розмірі.

Посадовою особою митного органу у графі «Для відміток митниці» декларації митної вартості (ДМВ №205070000/2013/027933 від 21.05.2013 року) було зроблено запис про необхідність подання в порядку статті 53 МК України додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: прайс-листа фірми виробника, висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, копії декларації країни відправлення, банківських платіжних документів про оплату товару. Представник декларанта ознайомився із зазначеним записом і зобов'язався надати зазначені документи.

Того ж числа, 21.05.2013 року, Ягодинська митниця відмовила у митному оформленні товару та видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2013/00055 з причин невідповідності граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 МК України, а також прийняла рішення про визначення митної вартості від 21.05.2013 року № 205000006/2013/000037/1.

Митний орган у вказаному рішенні товару визначив митну вартість товару за ціною 2,6686 євро за кілограм (54290,76 євро за партію), тобто, з різницею на загальну суму 11235,56 євро між вартістю, визначеною декларантом.

Митну вартість визначено Ягодинською митницею за резервним методом відповідно до статті 64 МК України на підставі цінової інформації ВМД № 205070000/2013/027738 від 20.05.2013 року, наявної в митного органу.

З метою запобігання псування товару та нарахування штрафних санкцій за можливий простій автомобіля, який перевозив товар, 22.05.2013 року представником позивачки було подано нову ВМД від 22.05.2013 року № 205070000/2013/027964, з зазначенням у графах 12 та 45 митної вартості, розрахованої за ціною одиниці товару, наведеної у інвойсі від 17.05.2013 року № 5231. Митне оформлення у цьому випадку проводилось за другорядним резервним методом. Товар випускався у вільний обіг із застосуванням гарантійних зобов'язань шляхом надання гарантій в розмірі 36791,11 грн.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно з частинами першою, третьою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості (зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, визначення митної вартості товарів, які імпортувалися за ВМД від 21.05.2013 року №205070000/2013/027933, здійснювалося декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту) з наданням документів, що підтверджують митну вартість в порядку, визначеному частинами першою, другою статті 53 МК України.

Згідно з приписами статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, з передбачених ст. 57 МК України, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості. Декларація митної вартості подається, зокрема, у разі якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни.

Судом першої інстанції встановлено, що декларуючи договірну вартість товару згідно з ВМД №205070000/2013/027933 від 21.05.2013 року, тобто, за основним (першим) методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), встановленим статтею 57 МК України, позивачка керувалася умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу від 23.01.2013 року № 8/2012ВЕ.

Для підтвердження митної вартості товару позивачем було надано митному органу всі документи, передбачені статтею 53 МК України, що дають можливість визначити митну вартість за першим методом визначення митної вартості.

Згідно з ч.3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України митному органу надано право відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною третьою статті 54 МК України митний орган або визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість, або приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

Згідно з частиною сьомою статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Відповідно до частини восьмої статті 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Позивачка, як видно з матеріалів справи, скористалася таким правом та 12.06.2013 року надіслала на адресу Ягодинської митниці документи щодо задекларованого у ВМД від 21.05.2013 року №205070000/2013/027933 товару, які вказані у графі «Для відміток митного органу» ДМВ: оригінал прайс-листа фірми виробника товару «Goemaere NV» (Гумар НВ, Бельгія) від 14.05.2013 року, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 29.01.2013 року № 05.03.02.-03/3401, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 12.06.2013 року № 2525, платіжні доручення від 04.06.2013 року № 1015, від 10.06.2013 року № 1019, повідомлення SWIFT № 4063FV.6450UBGB від 10.06.2013 року та № 3900 FV.62555 UBGB від 04.06.2013 року, копі. Декларації країни відправлення від 17.05.2013 року № 13ВЕЕ8892.

Відповідно до частин дев'ятої, десятої статті 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Ягодинська митниця листом від 20.06.2013 року №1/.2-6/401 за результатами розгляду документів, що надійшли від позивачки, вказала про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом, оскільки в листі ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 12.06.2013 року № 2525 вказано, що рівень ціни на товар «грудинку свинну Деллі….» 2,05 євро за кілограм відповідає поточній кон'юнктурі ринку. Проте, виходячи з даних спеціалізованих інформаційних джерел, зазначених в листі africa-trade.cі, ціна такого товару складає 2090 євро за тонну. Відповідно до цінової інформації, що міститься на сайтах meatinfo.ru. agroprom.kz, зазначена вартість є ціною товару, що поставляється до третіх країн, що суперечить вимогам статті 64 МК України. Тому, лист ДП «Укрпромзовнішекспертиза» носить консультаційний характер та не може бути використаним для підтвердження вартості на товар.

Ягодинською митницею не подано жодного доказу обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару та не наведено обґрунтованих підстав щодо неможливості застосування 1 методу визначення митної вартості товару.

В спірному випадку при прийнятті оскаржуваного рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України митним органом не було дотримано норм чинного законодавства.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем було використано лише інформацію Держмитслужби та дані, відображені у ВМД №205070000/2013/27328 від 20.05.2013 року, що не може в повній мірі відображати правильність прийнятого митним органом рішення про визначення митної вартості товарів та неможливості застосувати інші методи визначення митної вартості товару та ставити під сумнів правильність визначеної митної вартості товару позивачем.

Крім того, митний орган не провів процедуру консультацій із декларантом щодо вибору того чи іншого методу визначення митної вартості товару, яка є обов'язковою у разі незгоди митного органу із митною вартістю товару, заявленою декларантом відповідно до вимог статті 57 МК України, на чому наполягає позивачка. Доводи митного органу в частині протилежного пояснень позивачки не спростовують.

Отже, митний орган застосував резервний метод визначення митної вартості, не переконавшись в неможливості застосувати попередні методи, оскільки, згідно з статтею 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Митний орган як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 21.05.2013 року № 205000006/2013/000037/1 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.05.2013 року № 205070000/2013/00055, в той час як позивачка зазначені позовні вимоги в суді довела.

Враховуючи викладене, рішення про коригування митної вартості товарів від 21.05.2013 року № 205000006/2013/000037/1 та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.05.2013 року № 205070000/2013/00055 винесені з порушенням вимог чинного митного законодавства, в зв'язку з чим підлягають скасуванню, з приводу чого суд першої інстанції прийшов до правильного висновку.

За таких обставин вимога позивачки про визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товару № 209000003/2013/900020/2 від 16.04.2013 р. є обґрунтованою, тому відповідно скасуванню підлягає і картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2013/00127.

В частині цих позовних вимог суд першої інстанції вирішив справу з дотриманням вимог чинного законодавства.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивачки надмірно сплачених митних платежів - в розмірі 36791,11 грн.

Відповідно до статей 45 та 78 Бюджетного кодексу України, Державне казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень державного та місцевих бюджетів України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету (погоджених з відповідними місцевими фінансовими органами у разі повернення коштів з місцевих бюджетів), здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 МК України та в міжнародних договорах України, визначає Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (надалі - Порядок), затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року.

Відповідно до Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яке здійснювало оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником чи головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Окрім того, наказом Державного казначейства України від 10.12.2002 року № 226 затверджено та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.12.2002 року за № 1000/7288 Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, пунктом 5 якого встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України за формою, передбаченою відповідними спільними нормативно-правовими актами Державного казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету, з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи, за підписом керівника установи або його заступників відповідно до їх компетенції з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування (П. І. Б.) платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або реєстраційного номера облікової картки платника податків з ДРФО, або серії та номеру паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номеру облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), суми платежу, що підлягає поверненню, дати та номера розрахункового документу, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Таким чином, повернення надмірно сплачених платежів можливо при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів та звернення платника до відповідно органу.

За правилами частин першої, третьої статті 265 МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. У разі виникнення у митного органу сумніву щодо правильності визначення декларантом митної вартості, він своїм рішенням має право зобов'язати останнього визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Аналіз положень статей 265, 266 МК України та Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, дає колегії суддів підстави для висновку, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів.

Тому суд, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

У постанові від 15 квітня 2014 року (справа № 21-21а14) Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Таким чином, суд, постановляючи рішення щодо стягнення з державного бюджету на користь позивачки суми надмірно сплачених платежів, фактично визначив митну вартість ввезеного нею товару за першим методом, чим підмінив митний орган.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивачки надмірно сплаченої суми митних платежів в розмірі 36791 (тридцять шість тисяч сімсот дев'яносто одна) гривня 11 копійок підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови в частині цих позовних вимог про відмову позивачці в задоволенні позову. В решті оскаржувана постанова суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27.08.2013 року в справі №803/1750/13а в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 надмірно сплаченої суми митних платежів в розмірі 36791 (тридцять шість тисяч сімсот дев'яносто одна) гривня 11 копійок скасувати та прийняти нову постанову, якою позивачці в задоволення цих позовних вимог відмовити.

В решті цю постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський