Справа № 816/4867/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 р.Справа № 816/4867/14

Головуючий 1 інстанції: Петрова Л.М.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2014р. по справі № 816/4867/14

за позовом Приватної агрофірми «Агротехнологія»

до Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Гак Інни Іванівни

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАФ «Агротехнологія», звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 29.10.14 р. №16837380 про відмову у державній реєстрації іншого речового права, розташованого за адресою Полтавська область, Новосанжарський район, Судівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки :00:005:0241 за суб'єктом Приватна агрофірма «Агротехнологія»; зобов'язати Реєстраційну службу Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області зареєструвати договір оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, Судівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки :00:005:0241 за суб'єктом Приватна агрофірма «Агротехнологія».

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.14 р. по справі № 816/4867/14 позов був задоволений частково: визнане протиправним та скасоване рішення № 16837380 від 29.10.14 р. про відмову у державній реєстрації іншого речового права, розташованого за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, Судівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки :00:005:0241, за суб'єктом Приватна агрофірма «Агротехнологія» та зобов'язано Реєстраційну службу Новосанжарського районного управління юстиції розглянути подану представником Приватної агрофірми «Агротехнологія» заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 8737941 та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України. У задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Відповідач, Реєстраційна служба Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.14 р. по справі № 816/4867/14 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Гак Інна Іванівна, заяви про приєднання до апеляційної скарги не надала.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Тертя особа письмові заперечення на апеляційну скаргу не подала.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.10.14 р. між ОСОБА_2 (орендодавець) та Приватною агрофірмою «Агротехнологія» (орендар) був укладений договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Судівської сільської ради, кадастровий номер :00:005:0241. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,71 га, у тому числі рілля - 2,71 га (а.с. 8-9). Земельна ділянка, яка знаходиться на території Судівської сільської ради, кадастровий номер :00:005:0241, була передана в оренду позивачу третьою особою 29.10.14 р. згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 29.10.14 р. (а.с. 10).

Також судом першої інстанції було встановлено, що позивач звернувся до Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції із заявою № 8737941 від 29.10.14 р. про проведення державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки (а.с. 20). До зазначеної заяви позивачем також було додано: договір оренди землі від 29.10.14 р.; доручення на представника; копію паспорту та копію дубліката картки фізичної особи-платника податків; документ про сплату державного мита (а.с. 47), але рішенням державного реєстратора Новосанжарського районного управління юстиції № 16837380 від 29.10.14 р. ПАФ «Агротехнологія» було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с. 46).

Не погоджуючись з прийнятим Реєстраційною службою Новосанжарського районного управління юстиції рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про неправомірність та законодавчо не обґрунтованість рішення № 16837380 від 29.10.14 р. про відмову у державній реєстрації іншого речового права, розташованого за адресою Полтавська область, Новосанжарський район, Судівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки :00:005:0241, за суб'єктом Приватна агрофірма «Агротехнологія».

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови позивачу у державній реєстрації договору оренди земельної ділянки слугував висновок державного реєстратора щодо того, що на підставі ст. 22 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» ПАФ «Агротехнологія» не може використовувати дану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, так як така земельна ділянка може бути використана лише фізичною особою для задоволення особистих потреб.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі посилається на те, що підписання договору оренди земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства між громадянином і сільгосппідприємством може кваліфікуватися як укладення договору з порушенням земельного законодавства, тобто такий договір є нікчемним із моменту його підписання (ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 2 ст. 319 ЦК України). При цьому визнання судом нікчемності такого договору не вимагається. Також апелянт зазначив, що оскільки земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства надаються для особистого обробітку та задоволення своїх потреб, а також заняттям особистим селянським господарством не відноситься до підприємницької діяльності, тому земельні ділянки із цільовим призначення - для ведення особистого селянського господарства не може бути передана в оренду підприємству.

Колегія суддів зазначає, що порядок дій органів реєстраційної служби під час реалізації владної управлінської функції проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень, визначається, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 17.10.13 № 868, та іншими нормативно-правовими актами, які не містили і не містять норм, які б наділяли відповідача повноваженнями на визнання правочинів нікчемними, повноваженнями на оцінку відповідності будь-якого правочину вимогам ст. 203, ст. 215, ст. 216, ст. 228 ЦК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.09 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Разом з тим, п. 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно ст. 215 та ст. 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно ст. 215 та ст. 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку відповідач по справі, наполягаючи на правомірності своїх дій, відмовив позивачу у державній реєстрації договору оренди земельної ділянки на підставі ст. 22 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство», оскільки ПАФ «Агротехнологія» не може використовувати дану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, так як така земельна ділянка може бути використана лише фізичною особою для задоволення особистих потреб, що на думку відповідача свідчить про нікчемність правочину.

В своєму рішенні суд першої інстанції процитував зміст ч. 2 ст. 792 ЦК України, ст. 4 та ст. 6 Закону України «Про оренду землі», ст. 19, ст. 22, ч. 1, ч. 3 ст. 93, ст. 125 Земельного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про особисте селянське господарство», на підставі чого судом першої інстанції зроблений висновок, що чинне законодавство України не містить заборон на передачу в оренду юридичним особам земель сільськогосподарського призначення. Також суд першої інстанції зазначив, що передача в оренду земельних ділянок, наданих у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, юридичним особам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва провадиться в межах однієї категорії земель без зміни їх цільового призначення, оскільки зміна відбувається лише тільки при віднесенні земель до тієї чи іншої категорії земель.

Колегія суддів зазначає, що відповідно ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

У відповідності зі ст. 19 Земельного кодексу України головним критерієм класифікації земель є їх основне цільове призначення, що впливає на зміст прав і обов'язків суб'єктів земельних правовідносин. Згідно зі ст. 22 цього Кодексу земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто, передача в оренду земельних ділянок, наданих у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, юридичним особам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва провадиться в межах однієї категорії земель без зміни їх цільового призначення, оскільки зміна відбувається лише при віднесенні до тієї чи іншої категорії земель, а тому громадяни, у власності яких є земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, можуть надавати їх в оренду юридичним особам, без зміни цільового призначення земель, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

В ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Згідно ч. 1 цієї статті у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Оскільки відповідачем по справі не було наведеного жодної з підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, передбачених ст. 24 вказаного вище Закону, а судом першої інстанції було встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що договір оренди земельної ділянки відповідає вимогам чинного законодавства, висновок відповідача про те, що ПАФ «Агротехнологія» не може використовувати дану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, у зв'язку з чим йому було відмовлено в державній реєстрації прав, є безпідставним.

Наведені вище обставини стали підставою для висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Зважаючи на те, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.14 р. по справі № 816/4867/14 прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.14 р. по справі № 816/4867/14 - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.14 р. по справі № 816/4867/14 за позовом Приватної агрофірми «Агротехнологія» до Реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Гак Інни Іванівни третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Бенедик А.П.