Справа № 808/10225/13-а
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2015 рокусправа № 808/10225/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2014 р. по справі за позовом головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Запорізькій області до ОСОБА_1, третя особа: Голова комісії з припинення Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ Алфьоров С.М. про стягнення витрат ,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року головне управління Міністерства Внутрішніх справ України в Запорізькій області звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов'язані з його утримання у Запорізькому юридичному інституті Дніпропетровського університету у розмірі 10 974,97 (десять тисяч дев'ятсот сімдесят чотири гривні дев'яносто сім копійок) на користь головного управління МВС в Запорізькій області.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2014 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2007 між Запорізьким юридичним інститутом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (виконавцем) з одного боку, ГУМВС України в Запорізькій області (замовник) з другого боку та відповідачем укладено договір № 113 про підготовку фахівця у Запорізькому юридичному інституті Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, предметом якого була підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" за напрямом (спеціальністю) "Правознавство".

Підпунктом 2.3.5 вказаного договору передбачено, що після закінчення навчання особа (відповідач) зобов'язується прибути до місця призначення в термін, визначений у направлення на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

01.09.2010 між Запорізьким юридичним інститутом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (виконавцем) з одного боку, ГУМВС України в Запорізькій області (замовник) з другого боку та відповідачем укладено договір № 370 про підготовку фахівця у Запорізькому юридичному інституті Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ предметом якого була підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст» за напрямом (спеціальністю) «Правознавство», з тим же обов'язками, підставами та порядком відшкодування фактичних витрат на підготовку, які передбачає договір №113 від 01.09.2007.

Відповідно до умов вказаних договорів відповідач, як особа, що прибула після закінчення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 19.07.2011 №246 о/с з 20.07.2011 призначений на посаду слідчим (за рахунок посади старшого слідчого) слідчого відділення Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління.

22.07.2013 відповідачем на ім'я заступника начальника був поданий рапорт про звільнення за власним бажанням.

Наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 22.07.2013 №316 о/с ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 "ж" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням).

Підставою для звільнення відповідача з органів внутрішніх справ слугував тяжкий стан здоров'я його матері, яка пережила інсульт на початку 2012 року є інвалідом І групи та постійно потребує стороннього догляду та піклування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням останнього у Запорізькому юридичному інституті Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відносини, що виникли між сторонами регламентуються Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992 «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням».

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку, керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком N 1.

Пунктом 9 цього ж Порядку встановлено, що розірвання випускником угоди, передбаченої пунктом 4 цього Порядку, допускається з таких поважних причин: встановлення інвалідності 1 або 2 групи, внаслідок чого випускник не може виїхати на роботу за призначенням; встановлення інвалідності 1 або 2 групи у дружини (чоловіка) випускника, одного з батьків (або осіб, які їх замінюють) випускника; якщо випускник - вагітна жінка, мати або батько, які мають дитину у віці до трьох років, або дитину, яка згідно з медичним висновком потребує догляду (до досягнення нею шестирічного віку); одинока мати або батько, які мають дитину до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; проходження чоловіком (дружиною) військової служби (крім строкової), в тому числі за контрактом, на посадах рядового, сержантського й старшинського складу, прапорщиків, мічманів та офіцерів у Збройних Силах, Національній гвардії, Державній прикордонній службі, Службі безпеки, а також інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, та служби в органах внутрішніх справ поза місцем розташування замовника; вступу до вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації для випускників вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації.

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Тобто, вказаною нормою передбачено право особи, що є державною соціальною гарантією, на розірвання угоди з незалежних від особи обставин, які унеможливили її подальше проходження служби та стали підставою для звільнення зі служби. Тобто особа вимушена розірвати договір, без прямої волі особи.

Так, на підтвердження поважних причин розірвання угоди, а саме встановлення матері, ОСОБА_3, 1 групи інвалідності відповідачем надано довідку до акту огляду МСЕК Серія АД №178843, в якій зазначено, що ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду, виписки з історії хвороби №969 та 31 та індивідуальну програму реабілітації інваліда №349 від 23.05.2012, видані на ім'я ОСОБА_3, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи наведені законодавчі норми та встановлені обставини справи, суд дійшов вірного висновку щодо наявності у відповідача поважних причин, які стали підставою для дострокового розірвання договору.

При цьому, з позовної заяви суд апеляційної інстанції вбачає, що підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування витрат на навчання, позивачем зазначено положення п.1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313 (далі - Порядок №313), яким визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Проте, з огляду на встановлені обставини у справі, посилання позивача на вказану норму є безпідставним, оскільки договір в даному випадку розірваний з інших підстав, ніж зазначено в переліку п. 1 Порядку №313.

Крім того, як свідчать матеріали справи, підстави для відшкодування витрат на підготовку, передбачені до п.3.1 договору №113 від 01.09.2007 та п. 1 додаткового договору №113 від 01.09.2010 також відсутні.

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у Запорізькому юридичному інституті Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було встановлено обставини справи та надана правильна правова оцінка, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд , -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим