Справа № 2а/1970/175/12
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року Справа № 79321/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ДПС України на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 2.03.2012 року у справі за позовом приватного малого підприємства «СаЮр» до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2012 року приватне мале підприємство (далі ПМП) «СаЮр» звернулося до суду з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 1.11.2011 року № та № .

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 2.03.2012 року позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 1.11.2011 року № та № .

Постанову суду першої інстанції оскаржила Тернопільська ОДПІ, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову позивачу в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно акта перевірки ДПІ у Галицькому районі м. Львова від 23.06.2011 №1649/23-209/35383180 встановлено, що в контрагента позивача ПП «МКМ-Сервіс» в період з 1.04.2008 по 16.06.2011 відсутні поставки товарів та не укладалися угоди з метою настання реальних наслідків.

На підставі акта перевірки, Тернопільська ОДПІ прийшла до висновку про нікчемність договору поставки № 109 від 1.02.2011 укладеного між ПМП «СаЮр» та ПП «МКМ-Сервіс». Тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 1.11.2011 року, які були прийняті на підставі акта перевірки від 20.10.2011 року № 7535/23-06/23592532, є обґрунтованими та відповідають вимогам податкового законодавства.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, а інші особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що в період з 29.09.2011року по 4.10.2011 року Тернопільською ОДПІ було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПМП «СаЮр» з окремих питань дотримання вимог податкового законодавства по операціях з ПП «МКМ-Сервіс» і ПП «Техпром» за період з 1.09.2009 року по 31.12.2009 року, з 1.01.2010 року по 28.02.2010 року та з 1.02.2011 року по 28.02.2011 року.

Предметом перевірки були, зокрема, операції з поставки товарів згідно договору поставки №109 від 1.02.2011року, укладеного між позивачем та ПП «МКМ-Сервіс» та видані у зв'язку з цим видаткова накладна № РН2-090002 від 9.02.2011 року на загальну суму 36600 грн. та податкова накладна № 2090010 від 9.02.2011 року на загальну суму 36600 грн., в тому числі ПДВ - 6100 грн.

За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки від 20.10.2011 року №7535/23-06/23592532.

В акті перевірки зазначено, що на підставі отриманих матеріалів виїзної документальної перевірки контрагента позивача (ПП «МКМ-Сервіс») проведеної ДПІ у Галицькому районі м. Львова (акт від 23.06.2011 року №1649/23-209/35383180) встановлено, що операції здійснені позивачем згідно договору поставки № 109 від 1.02.2011 не містять у суті своїй розумних економічних причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання товарів. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку має на меті одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а наслідком діяльності ПП «МКМ-Сервіс» є виключно чи переважно формування податкових зобов'язань та податкового кредиту на адресу контрагентів.

На підставі наведеного податковим ревізором-інспектором зроблено висновок, що ПДВ неправомірно віднесено до складу податкових зобов'язань, а тому, такий правочин по суті спрямований на незаконне заволодіння майном держави та суперечить інтересам держави і суспільства та вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже згідно з ч.2 ст.228 ЦК України є нікчемним.

Відповідно до висновків акта від 20.10.2011 року №7535/23-06/23592532, перевіркою встановлено порушення позивачем:

п.198.3, п.198.2, п.198.6. ст.198 Податкового кодексу (далі ПК) України в результаті чого завищено податковий кредит, що призвело до заниження податкового зобов'язання податку на додану вартість за лютий 2011 року в сумі 6100 грн.

п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підприємством завищено валові витрати за рахунок віднесення до їх складу результатів операцій, які фактично не здійснювались в межах господарської діяльності підприємства, що призвело до завищення скоригованих валових витрат внаслідок чого занижено податок на прибуток за І квартал 2011 року, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 7625 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 1.11.2011 року, яким збільшена сума грошового зобов'язання позивача по податку на додану вартість за основним платежем в сумі 6100 грн.;

№ від 1.11.2011 року, яким збільшена сума грошового зобов'язання позивача по податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в сумі 7625 грн.

Згідно акта перевірки від 20.10.2011 року №7535/23-06/23592532, підставою для висновків податкового органу про нікчемність договору поставки №109 від 1.02.2011 стали відомості, які зазначені в акті перевірки контрагента позивача (ПП «МКМ-Сервіс») від 23.06.2011 №1649/23-209/35383180, проведеної ДПІ у Галицькому районі м. Львова, а саме: відсутність у ПП «МКМ-Сервіс» поставок товарів та укладення угод з метою настання реальних наслідків за період з 1.04.2008 року по 16.06.2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції прийшов до висновку про невідповідність законодавству оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача № та № від 1.11.2011 року.

З такою позицією суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду..

Пунктом 198.6. ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а по зазначених операціях придбання результатів робіт (послуг) повинні бути в наявності.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як видно з матеріалів справи, акта перевірки від 20.10.2011 року №7535/23-06/23592532, позивачем для перевірки були надані первинні та інші документи на підтвердження реальності операцій згідно договору поставки № 109 від 1.02.2011 року, зокрема, видаткова накладна № РН2-090002 від 9.02.2011 року на загальну суму 36600 грн., податкова накладна № 2090010 від 9.02.2011 року на загальну суму 36600 грн., в тому числі ПДВ - 6100 грн., а також платіжні доручення від 8.02.2011 року № 802 та від 14.02.2011 року № 142 на загальну суму 36600 грн.

Вищевказані документи містять усі обов'язкові реквізити та відповідають вимогам, які встановлені ст. 201 ПК України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Відповідно до вимог п.201.8 ст.201 ПК України, на час здійснення спірних операцій з поставки товару та складання (видачі) податкових накладних ПМП «СаЮр» та його контрагент ПП «МКМ-Сервіс» були зареєстровані як платники податку на додану вартість в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу, що сторонами не оспорюється.

Згідно акта перевірки контрагента позивача ПП «МКМ-Сервіс» від 23.06.2011 року №1649/23-209/35383180, перевірка ПП «МКМ-Сервіс» проводилась безпосередньо в приміщенні ДПІ у Галицькому районі м. Львова у зв'язку відсутністю платника податків у місці його знаходження на час проведення перевірки, та проведена на підставі даних АІС «Аудит», Бест Звіт, АІС «Перелік платників податків за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» без врахування первинної бухгалтерської документації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що акт перевірки ПП «МКМ-Сервіс» від 23.06.2011 року №1649/23-209/35383180, проведеної ДПІ у Галицькому районі м. Львова, може бути приводом для проведення перевірки ПМП «СаЮр» з окремих питань дотримання вимог податкового законодавства по операціях з ПП «МКМ-Сервіс», однак не може бути достатньою підставою для висновку про нікчемність договору поставки № 109 від 1.02.2011 року укладеного між позивачем та ПП «МКМ-Сервіс» без належної оцінки первинних та інших документів.

Крім того, встановлення в результаті перевірки відсутності контрагента у певному періоді угод, які вчинені з метою настання реальних наслідків, не є достатньою підставою вважати нікчемним певний конкретний договір поставки товару, який не був предметом цієї перевірки.

В матеріалах справи наявні докази подальшого використання позивачем придбаних згідно договору поставки №109 від 1.02.2011 року товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника, а саме: договір поставки №2501 від 25.01.2011 року укладений між ПМП «СаЮр» та ТзОВ «Віньковецький сирзавод» (предмет договору - «ремонт сепаратора ОСНС»), акт приймання виконаних робіт від 21.02.2011 року, дефектна відомість від 21.02.2011 року, видаткова накладна №2 від 21.02.2011року, податкові накладні від 1.02.2011 року №2 та від 8.02.2011 року №3.

Таким чином, висновки відповідача щодо нікчемності договору поставки № 109 від 1.02.2011 року, укладеного між позивачем та ПП «МКМ-Сервіс», є помилковими, оскільки не відповідають встановленим обставинам справи.

В зв'язку з цим, податкові повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 1.11.2011 року № та № , прийняті на підставі акта перевірки від 20.10.2011 року №7535/23-06/23592532, є протиправними, а тому правомірно скасовані судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому, в силу наведеного вище, підставою для її задоволення бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ДПС України залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 2.03.2012 року у справі №2-а-1970/175/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський