Справа № 2а-43/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р. Справа № 62484/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2011 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до адміністративного суду у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2011 року Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, яким просило зобов'язати відповідача повернути безпідставно отриману соціальну пенсію суму, яка виникла з вини пенсіонера, в розмірі 13788,29 грн.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2011 року відмовлено у задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання повернути безпідставно отриману соціальну пенсію у сумі 12356,29 грн. за періоди з 01.09.2008 року до 05.07.2009 року та з 01.09.2009 року до 26.07.2010 року.

Ухвала мотивована тим, що відповідно до положення про Відділ призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області та посадової інструкції провідного спеціаліста з призначення пенсій даного відділу пенсії призначаються відповідно до чинного законодавства цим спеціалістом, а контроль за діями останнього покладено на начальника відділу. Враховуючи, що позивач у своїй роботі користується Автоматизованою системою обліку пенсійної документації, яка дозволяла вчасно виявити дані про працевлаштування відповідача, суд дійшов висновку, що підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом немає, оскільки такий пропущений без поважних причин.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи і порушив норм процесуального права. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою поновити строк звернення до суду з даним позовом, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що опрацювання списків працюючих пенсіонерів, сформованих на централізованому рівні Інформаційним центром персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, шляхом порівняння даних у централізованій базі даних одержувачів пенсій та системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб, було проведено працівниками Управління у серпні 2010 року і лише після опрацювання цих списків було встановлено про працевлаштування ОСОБА_1, тобто про порушення нею вимог ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Порядок співпраці відділів з призначення пенсій та Системи персоніфікованого обліку відомостей роз'яснено листом Пенсійного фонду України від 27.06.2010 року № 12787/05-01, який полягає у наданні та підтвердженні інформації про стаж та заробіток застрахованої особи, необхідної для призначення (перерахунку) пенсії. При цьому, законодавством не встановлено обов'язку органів Пенсійного фонду України вживати дій щодо виявлення працюючих пенсіонерів, а ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, який призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Крім того, ОСОБА_1 не повідомила свого роботодавця про те, що їй було встановлено групу інвалідності, що призвело до подання роботодавцем-страхувальником недостовірних відомостей про неї як застраховану особу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу слід змінити з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі в редакції чинній на час подання позовної заяви та постановлення оскаржуваної ухвали) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто визначальною умовою початку перебігу строку звернення до суду є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, слід врахувати, що перебіг строку звернення до адміністративного суду розпочинається не з дня, коли особа, в тому числі і суб'єкт владних повноважень, безпосередньо дізналася про обставини (події), що є підставою для звернення до суду, а з дня, коли вона повинна була дізнатися про ці обставини за умови належного користування своїми правами та повноваженнями.

В даному випадку, як стверджує позивач, про працевлаштування ОСОБА_1, тобто про порушення нею вимог ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було встановлено лише у серпні 2010 року після опрацювання Списків працюючих пенсіонерів, сформованих на централізованому рівні Інформаційним центром персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, шляхом порівняння даних у централізованій базі даних одержувачів пенсій та Системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб.

Отже, позивач сам зазначає, що дізнався про обставини, які стали підставою для звернення до суду з даним позовом, з електронних баз даних, до яких у нього є доступ, однак майже через 2 роки після працевлаштування ОСОБА_1

При цьому, позивач не надав суду належних пояснень того, чому така звірка відомостей, що містяться у Списках працюючих пенсіонерів, сформованих на централізованому рівні Інформаційним центром персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України та у Системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб, не була проведена раніше.

Доводи позивача про те, що законодавством не встановлено обов'язку органів Пенсійного фонду України вживати дій щодо виявлення працюючих пенсіонерів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи спростовуються наведеними вище обставинами, фактом звірки відомостей у зазначених вище інформаційних базах даних.

Також, на думку колегії суддів, невиконання ОСОБА_1 передбаченого ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обов'язку пенсіонерів повідомляти органу, який призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, є обставиною, яка є підставою для стягнення з неї сум незаконно отриманої пенсії, однак дана обставина жодним чином не впливає на перебіг строку звернення органу Пенсійного фонду України до адміністративного суду з позовом про стягнення цих сум пенсії.

Таким чином, як правильно встановив суд першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області пропустило встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_1 повернути безпідставно отриману соціальну пенсію в сумі 12356,29 грн. за періоди з 01.09.2008 року до 05.07.2009 року та з 01.09.2009 року до 26.07.2010 року і не надало належних і достатніх доказів того, що даний строк пропущений з поважних причин.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України було передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Однак суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду за вказаний вище період, не застосував правових наслідків подання адміністративного позову після закінчення строків, установлених законом, та відсутності підстав для його поновлення, а саме не залишив позовну заяву в цій частині без розгляду.

Наведене свідчить про помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права та про вирішення не всіх питань, що відповідно до ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 199, ст. 201, п. 2 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області залишити без задоволення.

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2011 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до адміністративного суду у справі № 2а-43/11/0708 змінити, доповнивши резолютивну частину ухвали абзацом наступного змісту: «Позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області до ОСОБА_1 про зобов'язання повернути безпідставно отриману соціальну пенсію у сумі 12356,29 грн. за періоди з 01.09.2008 року до 05.07.2009 року та з 01.09.2009 року до 26.07.2010 року залишити без розгляду».

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький