Справа № 804/17854/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі Шкуті А.А.
представників позивача Крутовських С.В., Хоменка І.В.
представника відповідача Фадєєва Д.С.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що податковою інспекцією було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКФ «Техносфера» (далі - позивач) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 12.07.2011 по 31.12.2013 року, про що складено акт перевірки №2382/04-66-22.1/37732622 від 19.08.2014, на підставі якого прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення. Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу, вважає обґрунтування акту перевірки безпідставними, з огляду на те, що позивачем під час проведення перевірки були надані всі необхідні первинні документи на підтвердження господарських взаємовідносин з контрагентами, які є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, а також розрахунку податку на прибуток підприємств, а відтак, висновки податкового органу про порушення позивачем законодавства є необґрунтованими.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
Представник відповідача проти позову заперечував, до суду надав письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на висновках акту перевірки та є правомірними, отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління міндоходів у Дніпропетровській області було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «ПКФ «Техносфера» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 12.07.2011 по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки №2382/04-66-22.1/37732622 від 19.08.2014.
Відповідно до висновків акту перевірки ТОВ «ПКФ «Техносфера» порушено п.14.1.36 ст. 14, п. 138.1.1, п. 138.2, 138.5.2, 138.6 ст. 138, п. 198.1-198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток всього в сумі 456 955 грн. та занижено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет у сумі 377 640 грн.
В ході перевірки позивача було встановлено наступне.
ТОВ «ПКФ «Техносфера» мало відносини з ТОВ "Ферріт-Д" по поставці металопродукції на підставі рахунків у 2012р.
Окрім цього, до перевірки не було надано товарно-транспортні накладні, та документи підтверджуючи навантажувально-розвантажувальні роботи.
Відносини з ТОВ „Ран-Україна" у липні 2012 р. відбулись на підставі договору поставки №ДГ-81 від 27.07.2012р. Згідно умов договору продавець здійснює постачання товару автотранспортом.
Відносини з ПП „Вегаліон" у 2012р., 2013р. відбулись на підставі договору поставки №207-2 від 02.07.2012р. Згідно умов договору поставка товару здійснювалася на умовах самовивозу або зі складу продавця.
Фактично згідно податкової звітності у ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ „Ран-Україна", ТОВ „Стілтон", ПП „Вегаліон" та проведених заходів встановлено відсутність трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності, визначеного згідно довідки з ЄДРПОУ.
Окрім того, до перевірки не надано документів, підтверджуючих транспортування від ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Стілтон», ТОВ «Ран-Україна» до позивача.
Також, відповідно до доданих до адміністративного позову заявок на транспортування: транспортування здійснювалось з м. Одеси до м. Донецька, а потім до контрагентів-покупців, які придбавали товар. Перевіркою встановлено наявність у позивача в оренді складського приміщення за адресою м. Дніпропетровськ, вул.Криворізька, 39. Товар, отриманий від ТОВ «Ферріт-Д", ТОВ «Стілтон», ТОВ «Ран-Україна» на зазначеному складі не обліковувався.
В ході проведення перевірки з'ясовано, що операції із придбання та реалізації продукції мали нереальний товарний характер, товар не перевозився і не зберігався. Відповідно наявних на час проведення перевірки документів немає можливості встановити вид транспорту, розмір витрат, особу, яка понесла дані витрати, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного.
В господарських операціях з ТОВ „ПКФ «Техносфера» від імені ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Стілтон», ТОВ «Ран-Україна» діяла особа, яка не мала законних повноважень на здійснення таких операцій та підписання документів. Отже, договори укладені, між ТОВ «ПКФ «Техносфера» та ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Стілтон», ТОВ «Ран-Україна», мають протиправний характер, оскільки укладені без мети настання реальних наслідків, спрямовані на заниження об'єктів оподаткування, несплату податків, отже є неправдивими. Документи, якими оформлені взаємовідносини, не мають юридичної сили та доказовості.
Вищевказані обставини вказують на те, що ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Стілтон», ТОВ «Ран-Україна» створено для здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб. Використовуючи при цьому фінансово - грошові потоки контрагентів, які не виконують своїх податкових зобов'язань, не звітують до податкових органів та здійснюють свої операції через таких же посередників.
Відсутність у ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Стілтон», ТОВ «Ран-Україна» необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності, економічної доцільності, в тому числі відсутність управлінського, технічного персоналу, основних фондів, транспортних засобів підтверджує відсутність здійснення господарської діяльності у відповідності до ст.3 Господарського Кодексу України та відсутність розумних економічних або інших причин систематичного придбання та продажу товарів.
Перевіркою не встановлено відомостей щодо реального придбання товарів, послуг від вказаних контрагентів. Оскільки, не доведено використання товару в господарській діяльності ТОВ «ПКФ «Техносфера», підприємством завищено валові витрати всього у сумі 2261765 грн., у т.ч. за 2012р. в сумі 1360940 грн., (за 2 квартал 2012р. в сумі 102028 грн., за 3 квартал 2012р. в сумі 1086951 грн., за 4 квартал 2012р. в сумі 171961 грн.), за 2013р. в сумі 900825 грн.
Згідно Акту перевірки ТОВ «ПКФ «Техносфера» до складу податкового кредиту було віднесено суми податку на додану вартість та внесені до реєстру отриманих податкових накладних від вказаних постачальників, враховуючи не доведення факту реального придбання товарів.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає, що відповідно до пункту 5.2 розділу II «Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 року №984 (далі - Порядок №984), у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: 1) чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; 2) зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; 3) у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.
Згідно до 14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу
Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг - п.198.1 ст. 198 ПКУ.
Пунктом 198.2 ст. 198 вказаного вище Кодексу, визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами. Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для визнання угод недійсними (фіктивними). Тільки встановлення мети та факту порушення публічного порядку, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для вирішення питання про визнання недійсними (фіктивними) угод у встановленому законом порядку.
Поряд з цим, саме такі підстави можуть свідчити про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами, що в свою чергу в певній мірі свідчить про реальність таких операцій.
Згідно з вимогами пункту 1 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Згідно з пунктом 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88 (далі - Положення № 88), первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.
Судом були досліджені первинні документи, що стосуються господарської діяльності позивача з його контрагентом та встановлено, що вказані господарські операції пов'язані з господарською діяльністю ТОВ ПКФ «Техносфера», а первинні документи складені у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, неправомірними виходячи з наступних підстав.
У період 2012 -2013 роки ТОВ ПКФ «Техносфера» мало взаємовідносини по придбанню металопродукцію у контрагентів ТОВ «Феррід-Д», ТОВ «Ран-Україна», ТОВ «Стілтон», ПП «Вегаліон».
Так, у період з квітня по липень 2012 року ТОВ ПКФ «Техносфера» здійснювало закупівлю металопродукції у ТОВ «Ферріт-Д» та подальший продаж її підприємству з II у формі ПрАт «Запорізький залізорудний комбінат», а саме лист 20,40, 50 мм в асортименті.
Придбання металопродукції відбувалось за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна 2 (склад ТОВ «Ферріт-Д»), у присутності інженера вмтз ОСОБА_6, який працює на підприємстві позивача згідно штатного розкладу.
У зв'язку з тим, що позивач не є кінцевим споживачем, вказана металопродукція із вказаного вище складу ТОВ «Ферріт-Д» забиралася безпосередньо автотранспортом підприємства з II у формі ПрАт «Запорізький залізорудний комбінат», що підтверджується, в тому числі, товарно-транспортними накладними.
У липні 2012 року ТОВ ПКФ «Техносфера» здійснювало закупівлю стальної труби у ТОВ «РАН-Україна» (договір поставки №ДГ-81 від 27.07.2012) та подальший її продаж ТОВ «Торговий дім заводу «Прогрес».
Придбання металопродукції відбувалося на складі ТОВ «РАН-Україна», який знаходиться за адресою: ст. Нижнедніпровськ Придніпровської ж/д (пер. Юннатов, 15), у присутності директора ОСОБА_4, яка працює на підприємстві позивача згідно штатного розкладу.
Згідно специфікації №1 до договору поставки №ДГ-81, сторони погодили умови поставки: самовивоз металопродукції.
Самовивіз металопродукції здійснювався за допомогою автотранспорту кінцевого покупця - ТОВ «Торговий дім заводу «Прогрес», що підтверджується в тому числі товарно-транспортними накладними, долученими до матеріалів справи.
Придбання металопродукції відбувалося на складі ТОВ «Стілтон», який знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна 2, у присутності інженера вмтз ОСОБА_6, який працює на підприємстві позивача згідно штатного розкладу.
Самовивіз металопродукції здійснювався за допомогою автотранспорту кінцевого покупця - ТОВ «Торговий дім заводу «Прогрес», що підтверджується, товарно -транспортними накладними, які містяться в матеріалах справи.
У період з липня 2012 по серпень 2013 року позивач придбавав металопродукцію, а саме квадратну заготівку у ПП «Вегаліон» (договір купівлі-продажу №207-2 від 02.07.2012р.).
Придбання металопродукції відбувалося на складах ПП «Вегаліон», які знаходяться за адресою: м.Одеса, вул. Чапаева 2а-5.
Згідно договору купівлі-продажу №207-2 від 02.07.2012р., ПП «Вегаліон» та позивач погодили умови поставки: самовивоз із складу постачальника.
Самовивіз здійснювався у присутності представників позивача (у деяких випадках у присутності інженера вмтз ОСОБА_6, в інших у присутності директора ОСОБА_4) та за допомогою автотранспорту, який позивач замовляв у автопідприємства ПП «Донтранскараван», згідно заявок та договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 28.05.2012 року.
Металопродукція, що придбавалася позивачем у ПП «Вегаліон», була
давальницькою сировиною, яка використовувалася для переробки та виготовлення
металевих кутиків, штабів, квадратів, шестигранників на ПАТ «Донецькому металопрокатному заводі» - згідно договору №М/12/03-16/Т67 від 24.07.2012 р.
Перевезення вказаної металопродукції здійснювалося позивачем за допомогою перевізника ПП «Донтранскараван».
На виконання договору №М/12/03-16/Т67 від 24.07.2012 р. ПАТ «Донецький металопрокатний завод» у період 2012-2013 рр. надав позивачу послуги з переробки та виготовлення металевих кутиків, штабів, квадратів, шестигранників.
Доставка металопродукції на ПАТ «Донецький металопрокатний завод» підтверджується внутрішнім документом про проходження автотранспорту ПП «Донтранскараван» вагового контролю на території заводу, у якому зазначена інформація про автотранспорт та вагу металопродукції.
Перевезення, переробленої металопродукції позивача із ПАТ «Донецький металопрокатний завод» здійснювалося, як автотранспортом вище вказаних кінцевих покупців, так і за допомогою ПП «Донтранскараван».
Рух товару також підтверджується первинними документами, які підписані та скріплені печатками сторін та мають всі реквізити, як того вимагає чинне законодавство України, а банківські виписки підтверджують факт оплати позивачем поставленого товару з урахуванням податку на додану вартість, копії яких долучені до матеріалів справи та досліджені судом.
В судових засіданнях свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтвердили факт придбання, транспортування та відвантаження металопродукції по вказаних вище господарських операціях.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Крім того, суд зауважує на тому, що позивачем були виписані податкові накладні, які відповідають вимогам и.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, невідповідність зазначених у них даних фактичним обставинам господарських операцій не встановлена, а тому, з урахуванням вимог ст. 198 Податкового кодексу України, вони є підставою для формування податкового кредиту.
Задовольняючи адміністративний позов, суд також виходить із того, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України №996 визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Придбання металопродукції у вказаних підприємств-контрагентів позивача підтверджується наступними первинними документами: договорами поставки, рахунками на оплату, видатковими накладними, податковими накладними, банківськими виписками про оплату металопродукції (та ПДВ), товарно-транспортними документами на перевезення товару, а також первинною документацією, яка підтверджує відвантаження металопродукції кінцевим споживачам.
На момент здійснення спірних правочинів ТОВ «Феррід-Д», ТОВ «Ран-Україна», ТОВ «Стілтон», ПП «Вегаліон» знаходилися в Єдиному державному реєстрі, були зареєстровані як юридичні особи, мали свідоцтва платника ПДВ.
Порушення контрагентом - постачальниками податкової дисципліни, зафіксовані в акті перевірки, не можуть бути підставою для обмеження права покупця на податковий кредит.
Позивач, як платник податків не може нести відповідальність за своїх контрагентів, в частині своєчасної сплати податків, зборів, обов'язкових платежів та укладення договорів контрагентів з іншими суб'єктами господарювання.
Суд на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності встановив, що факт виконання робіт та оплати її вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності позивача, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними, валові витрати підтверджуються первинними документами.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКФ «Техносфера» витрати по сплаті судового збору в сумі 488,00 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2014 року.

Суддя В.В. Кальник