Справа № 2а-3573/11/0370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року Справа № 59019/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2012 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Едельвіка» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції, Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області про визнання незаконною бездіяльності, зобов'язання здійснити бюджетне відшкодування податку на додану вартість і стягнення з Державного бюджету коштів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2011 року ПрАТ «Едельвіка» звернулося з позовом до Луцької ОДПІ, ГУДКУ у Волинській області про визнання неправомірною бездіяльності посадових осіб відповідачів щодо бюджетного відшкодування з ПДВ та стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за травень-червень 2011 року в розмірі 458915грн.

Уточнивши позовні вимоги, позивач виключив з таких визнання протиправною бездіяльності ГУ ДКС України у Волинській області, проте поставив вимогу про зобов'язання останнього здійснити бюджетне відшкодування з ПДВ та стягнення з Державного бюджету України на його користь 458915грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства «Едельвіка» 458915 (чотириста п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот п'ятнадцять ) гривень бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Луцька ОДПІ, яка в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми законодавства, яке регулює порядок здійснення бюджетного відшкодування ПДВ, зокрема спільного наказу № 451/501/132 від 3.08.2004 року Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України «Про затвердження Порядку взаємодії між органами державної податкової служби України, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України в процесі відшкодування податку на додану вартість за висновками органів державної податкової служби України та погашення простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість шляхом видачі облігацій внутрішньої державної позики», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 серпня 2004 р. за N 971/9570. Відповідно до вказаного наказу відшкодуванню з бюджету підлягає сума податку на додану вартість, по якій наступив термін відшкодування, виходячи з результатів завершених документальних перевірок, включаючи стовідсоткове проведення зустрічних перевірок по ланцюгу поставок товарів (робіт, послуг) до виробника (імпортера). Питання щодо здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивачу могло бути вирішено тільки після розгляду задекларованої суми на рівні ДПС України за наслідками зустрічних перевірок позивача по всіх контрагентах, в зв'язку з чим правових підстав для надання висновку органам державного казначейства про відшкодування ПДВ у податкового органу не було.

До апеляційної скарги приєдналося ГУ ДКС України у Волинській області.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що ПрАТ «Едельвіка» 23.08.1994 року зареєстроване виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 139393 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до свідоцтва №100284190 від 11 липня 1997 року підприємство є платником ПДВ.

17.06. 2011 року та 19.07.2011 року за Луцькою ОДПІ було отримано та зареєстровано податкові декларації позивача з ПДВ за травень та червень 2011 року. Відповідно до поданих податкових декларацій сума ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за травень-червень становить 499647грн., з них за травень 2011 року 232170грн., за червень 2011 року 267477грн.

У зв'язку з поданням підприємством заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на його рахунок у банку Луцькою ОДПІ проведено виїзні позапланові перевірки ПрАТ «Едельвіка» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за вказані періоди, про що складено довідки від 17 серпня 2011 року № 6613/23-3/20134458, від 07 вересня 2011 року №7015/23-3/20134458.

У довідках податковим органом було підтверджено відображене ПрАТ «Едельвіка» у деклараціях за травень-червень 2011 року бюджетне відшкодування ПДВ за травень 2011 року 232170грн., за червень 2011 року 267477грн.

Станом на час звернення позивача з позовом до суду зазначені в його податкових деклараціях суми ПДВ є невідшкодованими.

Задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд першої інстанції виходив з неправомірності дій податкового орану та з наявності у позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у присудженому розмірі.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Згідно з підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 200.1 200.3 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За правилами пунктів 200.7 200.8 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України.

Скористувавшись цим правом, позивач подав заяви про повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ за деклараціями за травень і червень 2011 року.

Відповідно до пунктів 200.10, 200.11 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Цей обов'язок був дотриманий податковим органом, який проведеними перевірками підтвердив відображене ПрАТ «Едельвіка» бюджетне відшкодування ПДВ за визначені ним періоди, тобто, підтвердив право платника на таке відшкодування.

Відповідно до пунктів 200.12 200.13 статті 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Згідно з пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Як встановлено судом першої інстанції, Луцькою ОДПІ в порушення вищевказаних норм не було надано до органу державного казначейства висновок із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню з бюджету на користь позивача за травень 2011 року 232170грн., за червень 2011 року 267477грн., хоча право на таке відшкодування було повністю підтверджене результатами перевірок.

Крім того, як видно з листа ДПА у Волинській області від 30 грудня 2011 року № 5831/10/07-112 на адресу ПрАТ «Едельвіка» від 05 грудня 2011 року № 458 підтверджені за результатами перевірок суми ПДВ були неодноразово включені до узагальнених інформацій про відшкодування ПДВ.

Відповідно до наказу ДПА України «Щодо здійснення ефективного контролю за правомірністю відшкодування з бюджету сум ПДВ» від 12.11.2002р. №538 у ході проведення документальної перевірки заявленого до відшкодування ПДВ проводяться зустрічні перевірки основних постачальників (до виробника або імпортера товарів, робіт, послуг), причому обов'язковій перевірці підлягають підприємства, у яких платником за місяць придбано товарів (робіт, послуг), де сума ПДВ становить 10 тис. грн. і більше при заявленій до відшкодування сумі ПДВ до 100 тис. грн. та сума ПДВ становить 50 тис. грн. і більше при заявленій до відшкодування сумі ПДВ більше 100 тис. грн.

На виконання зазначеного наказу Луцькою ОДПІ 18.08.2011р. були направлені запити до ДПІ в Солом'янському районі м. Києва та ДПІ у Личаківському районі м. Львова щодо наявних розбіжностей в сторону завищення податкового кредиту ПрАТ «Едельвіка» по взаємовідносинах з контрагентами, які перебувають на обліку в даних податкових інспекціях. Як видно з наявних в справі відповідей, вказані податкові органи розбіжності не усунули.

Оскільки підприємству безпідставно не відшкодовано ПДВ у сумі 499647грн., в тому числі за деклараціями за травень 2011 року 232170грн., за червень 2011 року 267477грн., суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ПрАТ «Едельвіка» бюджетної заборгованості підлягають задоволенню в сумі 458915грн. із врахуванням поданої позивачем податкової декларації за вересень 2011 року, відповідно до якої до сплати в бюджет підлягає податкове зобов'язання в сумі 40624грн., а також уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за лютий-березень 2011 року, відповідно до якого позивачем самостійно розраховано належну до сплати штрафну санкцію в сумі 108грн.

При цьому відповідно до статті 162 КАС України правильно визначив спосіб захисту порушеного права - стягнення бюджетного відшкодування з ПДВ з Державного бюджету України.

Постанова суду першої інстанції відповідає наявним в справі доказам, правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2012 року в справі №2а/0370/3673/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський