Справа № 826/15328/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа: № 826/15328/14

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернулась до суду з позовом до Державної виконавчої служби України ( далі - відповідач ) про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.09.2014 р. ВП № 29666102.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.10.2011 р. Окружним адміністративним судом м. Києва було винесено постанову, якою зобов'язано Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (правонаступником якого є Державна служба України з надзвичайних ситуацій) (далі - МНС України) поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу європейської інтеграції Управління міжнародного співробітництва МНС України, а також відшкодувати їй заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу.

21.10.2011 р. судом на виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист № 2а-10787/11/2670.

07.11.2011 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Роєнко Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №29666102 та зобов'язано МНС України негайно виконати рішення суду з моменту винесення даної постанови.

У зв'язку з невиконанням боржником виконавчого листа №2а-10787/11/2670, відповідачем було надіслано на його адресу вимоги № О-39481/5-909/7 від 06.12.2011 р., № О-39481/5.-278/7 від 06.06.2013 р., якими зобов'язано останнього виконати рішення суду.

Листами № 02-14805/08 від 15.12.2011 р. та № 08-1058/01 від 18.07.2013 р., боржник повідомив відповідача про неможливість поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу європейської інтеграції Управління міжнародного співробітництва МНС України у зв'язку з процесом реорганізації Міністерства.

29.01.2014 р. на підставі ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2013 р., державним виконавцем змінено сторону виконавчого провадження ВП №29666102 з МНС України на Державну службу України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС України).

03.02.2014 р. у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду на адресу ДСНС України відповідачем було повторно направлено вимогу № О-39481/5.-137/7, якою останнього зобов'язано виконати в повному обсязі рішення суду.

22.09.2014 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Борейком М.В. було винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №29666102.

Листом № 02-2101/08 від 14.02.2014 р. ДСНС України надіслало відповідачу докази про часткове виконання рішення суду, зокрема в частині сплати ОСОБА_2 заборгованості із заробітної плати за час вимушеного прогулу, та повідомило про неможливість поновлення її на посаді начальника відділу європейської інтеграції Управління міжнародного співробітництва у зв'язку з відсутністю такого відділу в структурному підрозділі ДСНС України.

У зв'язку з цим державний виконавець звернувся до суду із заявою про зміну порядку та способу виконання судового рішення, у задоволенні якої йому було відмовлено, після чого ним було двічі накладено на боржника штрафні санкції за невиконання судового рішення та винесено подання про притягнення винних службових осіб ДСНС України до кримінальної відповідальності за умисне невиконання виконавчого листа №2а-10787/11/2670.

22.09.2014 р. державним виконавцем відділу ДВС України Борейком М.В. було винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №29666102.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що фактично судове рішення не було виконано божником у повному обсязі - ОСОБА_2 не було поновлено на роботі, а отже, у відповідача були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, підстави апеляційного перегляду, а також виниклі між сторонами правовідносини, у відповідності з нормами діючого законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Закону України «Про виконавче провадження» ( далі - Закон № 606-XIV ).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 4 ст. 124 Конституції України закріплено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 та п. 8 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

У ст. 49 Закону № 606-XIV закріплено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою ст. 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені ст. 51 цього Закону; списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Ч.3 ст.75 Закону №606 визначено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ст. 76 Закону № 606-XIV, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що метою виконавчого провадження є забезпечення належного виконання боржником своїх обов'язків у повному обсязі.

При цьому, єдиною та необхідною правовою підставою для закінчення виконавчого провадження з виконання судового рішення про поновлення на роботі є досягнення вказаної мети, що означає видання роботодавцем наказу або розпорядження про поновлення особи на раніше займаній нею посаді.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що, в даному випадку, ДСНС України не виконало рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі, а отже, мета виконавчого провадження досягнута не була, що вказує на відсутність достатніх та необхідних підстав для його закінчення.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 22.09.2014 р. ВП № 29666102 була винесена відповідачем з порушенням вимог ст. 76 Закону № 606-XIV.

Доводи апелянта стосовно того, що ним були вчинені всі вичерпні дії для забезпечення виконання боржником судового рішення, колегія суддів вважає не обґрунтованими, такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і суперечать приписам ст. 76 Закону № 606-XIV.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову та приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, із дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державної виконавчої служби України підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2015 р.

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.