Справа № 813/319/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року № 813/319/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участі секретаря судового засідання Бегей О.Р.,

представник позивача не прибув,

відповідач не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фінансової служби у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

22.01.2015 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 2601,19 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що відповідач має податкову заборгованість в сумі 2601,19 грн, яка виникла внаслідок несплати у передбачений законом строк узгодженого зобов'язання по сплаті єдиного податку з фізичних осіб-підприємців.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши при цьому, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про розгляд справи, що стверджується поштовим повідомлення, наявним у матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши і оцінивши повідомлені позивачем обставини та долучені до справи докази на їх підтвердження, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з присвоєнням ідентифікаційного номера НОМЕР_1 та є платником єдиного податку.

Станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується податковий борг з єдиного податку в сумі 2601,19 грн, що підтверджується довідкою про стан заборгованості та вбачається з облікової картки платника.

Такий борг виник внаслідок несплати :

- самостійно визначеного податкового зобов'язання по сплаті єдиного податку фізичної особи-підприємця згідно декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 07.11.2013 року, на суму 37 грн;

- самостійно визначеного податкового зобов'язання по сплаті єдиного податку фізичної особи-підприємця згідно декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 09.08.2013 року, на суму 250 грн;

- самостійно визначеного податкового зобов'язання по сплаті єдиного податку фізичної особи-підприємця згідно декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 23.04.2013 року, на суму 2260 грн;

- самостійно визначеного податкового зобов'язання по сплаті єдиного податку фізичної особи-підприємця згідно декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 19.02.2013 року, на суму 100 грн.

На час розгляду справи судом доказів сплати вказаної суми податкового боргу відповідачем не надано.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Пунктом 291.3. ст. 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до пп. 298.1.1. п. 298.1 ст. 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Згідно п. 293.1 ст. 293 ПК України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Пунктом 293.2 ст. 293 ПК України визначено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п. 16.1.4 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Пунктом 54.5 ст. 54 ПК України визначено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Виконуючи зазначені норми Закону, позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу № 2645-17 від 20.09.2013 року щодо сплати 2314,19 грн.

Зазначена податкова вимога ні в адміністративному, ні в судовому порядку у встановлений чинним законодавством спосіб не оскаржена, узгоджена сума податкового зобов'язання до бюджету на сплачена, тобто визнається сумою податкового боргу, а відтак підлягає стягненню з відповідача.

Підпункт 59.5 ст. 59 ПК України визначає, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до пп. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право, зокрема, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

При цьому відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Фізичні особи згідно із нормами п. 15.1 ст. 15 ПК України є платниками податків (резиденти і нерезиденти України), які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.1 ст. 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Доказів сплати заборгованості відповідач не надав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відповідно до положень ст. 94 КАС України, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (79066, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України податковий борг в розмірі 2601,19 грн (дві тисячі шістсот одна грн. 19 коп.)

Судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 10.02.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.