Справа № 809/2451/13-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Справа № 876/4220/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «Автоливмаш» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року у справі №809/2451/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «Автоливмаш» до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про скасування акту перевірки,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2013 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «Автоливмаш» звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, в якому просив скасувати акт планової перевірки від 25.07.2013 року № 392.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою заявлен позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що причиною несплати дебіторська заборгованість його контрагентів.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргаи не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, публічне акціонерне Товариство з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «Автоливмаш» є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ, перебуває на обліку в Управлінні ПФ України в м. Івано-Франківську як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Працівниками Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Управлінням Пенсійного фонду в м.Івано-Франківськ проведено планову перевірку ТзОВ «Машинобудівний завод «Автоливмаш» щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового соціального страхування за період 01.04.2012 по 01.07.2013 року.

За наслідками перевірки складено акт за № 392 від 25.07.2013 року, згідно якого встановлено, що позивачем всупереч приписам п.8 ст.9 Закону України «Про збір та обл єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» порушено пропорційність сплати єдиного внеску при виплаті зарплати.

У відповідності до положення ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат( послуг) за діючими видами; загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначені обов'язки платника єдиного внеску, зокрема п. 1,4 ч. 2 зазначеної статті, передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до територіального оріану Пенсійною фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом їа погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціальною страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, шо платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

При цьому платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Так у відповідності до п. 12 ст. 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ч. 12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» страхові внески , в т.ч.єдиний внесок підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 5 ст.7 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в ч.ч. 1, 2 цієї статті, незалежно від джерел фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Таким чином приписами чинного законодавства встановлено, що обов'язок позивача щодо сплати єдиного внеску не залежить від того, чи відповідні суми були виплачені в якості заробітної плати працівникам підприємства.

Крім того як вбачається із приписів чинного законодавства акт перевірки є носієм доказової інформації при виявленні контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позовні вимоги є необгрунтованими та в задоволенні таких слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «Автоливмаш» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року у справі №809/2451/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська