Справа № 757/26893/14-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Пенсійного фонду України та Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області на постанову Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області, Пенсійного фонду України, третя особа: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання протиправними та зобов'язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 року представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області, Пенсійного фонду України, третя особа: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України в якому просив визнати право позивача на пенсійне забезпечення в Україні, визнати бездіяльність Пенсійного фонду України щодо не забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування і виплати пенсії ОСОБА_5 протиправними і дискримінаційними; визнати бездіяльність УПФУ в Бородянському районі Київської області щодо не призначення, не нарахування і не виплати позивачу пенсії за віком - протиправною та дискримінаційною; зобов'язати УПФУ в Бородянському районі Київської області призначити і виплачувати з 05 березня 2014 року ОСОБА_5 пенсію за віком, з проведенням її індексації і здійснення компенсації втрати частини доходу у зв'язку з несвоєчасною виплатою незаконно не призначеної, не нарахованої і не виплаченої пенсії, допустивши негайне виконання пенсії за один місяць.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову УПФУ в Бородянському районі Київської області в призначенні та виплаті пенсії ОСОБА_5

Зобов'язано УПФУ в Бородянському районі Київської області призначити та виплачувати ОСОБА_5 пенсію з 05.03.2014.

Визнано протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо не передання уповноваженому територіальному органу Пенсійного фонду України заяви ОСОБА_5 про призначення та виплату пенсії для прийняття відповідного рішення.

Відповідачі, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернулися з апеляційними скаргами, в яких зазначають, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просять скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, в 1997 році позивач ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхав на постійне проживання до Держави Ізраїль, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

До виїзду за кордон ОСОБА_5 мешкав за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується листом Управління ДМС Бородянського РС УДМС України в Київській області від 23.08.2014 вих. № 18/797.

Крім цього, до виїзду за кордон пенсія ОСОБА_5 не призначалося.

05.03.2014 позивач через свого представника звернувся до Пенсійного Фонду України із заявою щодо призначення йому пенсії за віком.

21.03.2014 листом № 7490/02-10 Пенсійний Фонд України направив позивачу відповідь, в якій останньому було повідомлено, що рішення про призначення пенсії за віком вирішується відповідним Управлінням Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті за місцем проживання (реєстрації) заявника в України за умови особистого звернення заявника або його уповноваженого представника та надання заяви встановленої форми разом з документами, необхідними для призначення пенсії.

Крім того, 05.03.2014 представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся до УПФУ в Бородянському районі Київської області щодо призначення позивачу пенсії за віком.

10.06.2014 УПФУ в Бородянському районі Київської області надав представнику позивача відповідь, в якій повідомив, що позивачем не надано документ, до засвідчує місце його проживання, тому в задоволені заяви про призначення пенсії було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними відповідями відповідачів, представник позивача звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову у призначення пенсії позивачу є протиправним.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У п. 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) заявника.

Згідно п. 16 Порядку, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсі), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

За приписами п. 29 Порядку, за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України», документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: закордонного паспорта позивача, термін дії якого продовжено до 28.10.2017 (а.с.21), позивач є громадянином України і у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу набув право на отримання пенсії за віком.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність відмови відповідача у реалізації конституційного права позивача на пенсійне забезпечення та призначенні йому пенсії за віком.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Як встановлено ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Виходячи із правової та соціальної природи пенсії право громадянина на призначення йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 11 червня 2013 року № К/9991/81240/12.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Пенсійного фонду України та Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області на постанову Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 06.02.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.