Справа № 826/16885/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва до державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка» про стягнення стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка» про стягнення заборгованості на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01 січня 2012 року по 30 вересня 2014 року у розмірі 89044,26 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року адміністративний позов в частині вимог про стягнення заборгованості по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 за період з 01 січня 2012 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 75172,45 грн. залишено без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка» заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2 за період з травня по вересень 2014 року в розмірі 13871 грн. 90 коп. (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят одна грн. 90 коп.) на користь управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ДП «Національний центр Олександра Довженка» перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва та в силу положень законодавства України є платником внесків до пенсійного фонду.

На зазначеному підприємстві працювали особи, яким призначено пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проте, у порушення вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме щодо відшкодування витрат пенсійного фонду по виплаті та доставці пільгових пенсій, виплачених колишнім працівникам ДП «Національний центр Олександра Довженка», останнім відповідні суми перераховані не були, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державне підприємство «Національний центр Олександра Довженка» зобов'язане сплачувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки даний обов'язок покладається на нього чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом переданого на вирішення суду спору є стягнення з відповідача витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Порядок компенсації витрат на виплату і доставку пільгових пенсій Пенсійному Фонду України визначено у Прикінцевих положеннях Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Наведеною нормою передбачено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Законом.

Таким чином, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2.

Порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція).

Дана Інструкція №21-1 розроблена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Розділ 6 Інструкції №21-1 визначає порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції №21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 6.2. Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 6.3. Інструкції у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Фонду щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Фонду, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (п. 6.5 Інструкції).

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період із дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Виходячи зі змісту вказаних норм законодавства підставою для відшкодування підприємством органам Фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Згідно з пунктом 6.8 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, УПФУ в Голосіївському районі м. Києва просило суд, стягнути з ДП «Національний центр Олександра Довженка» заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01 січня 2012 року по 30 вересня 2014 року у загальному розмірі 89044,26 грн.:

- січень 2012 року - грудень 2012 року у розмірі 16186,32 грн. (по 1348,86 грн. за місяць);

- січень 2013 року - грудень 2013 року у розмірі 17737,44 грн. (по 1478,12 грн. за місяць);

- січень 2014 року у розмірі 28307,41 грн.;

- лютий 2014 року - травень 2014 року у розмірі 17255,04 грн. (по 4313,76 грн. за місяць);

- червень 2014 року у розмірі 3757,70 грн.;

- липень 2014 року у розмірі 2543,80 грн.;

- серпень 2014 року у розмірі 1674,87 грн.;

- вересень 2014 року у розмірі 1581,77 грн.

На підтвердження обґрунтованості заявленої до стягнення суми до позовної заяви додано розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, УПФУ в Голосіївському районі м. Києва було дотримано положення нормативно-правових актів щодо направлення платнику розрахунків сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодування таким платником, а також виникнення заборгованості саме у зв'язку з невиконанням останнім покладеного на нього обов'язку щодо проведення оплати відповідних сум.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що з аналізу наведених вище норм права випливає, що право на звернення до суду з вимогою про відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, виникає 26 числа кожного місяця, в якому повинна здійснюватись проплата.

Заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованість по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 охоплює період з січня 2012 року по 30 вересня 2014 року.

Так, згідно з ч. 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду 31 жовтня 2014 року, тобто з пропуском встановленого ст. 99 КАС України строку звернення до суду.

В матеріалах справи відсутні докази у підтвердження поважності пропущення позивачем встановленого статтею 99 КАС України строку звернення до суду, а тому відсутні підстави для поновлення вказаного строку.

Враховуючи, що станом на час розгляду справи відповідачем фактичні витрати на виплату та доставку пенсії за травень-вересень 2014 року не сплачено, а матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 13871,90 грн. за період з травня 2014 року по вересень 2014 року, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та наявність підстав для їх задоволення.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання позивача на те, що підстав для застосування наслідків порушення строків звернення до адміністративного суду, передбачених ст.ст. 99, 100 КАС України у даній справі немає, оскільки відповідно до вимог п.15 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV строк давності не застосовується щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів, з огляду на наступне.

Так, частина п'ятнадцята статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно вказаної норми права страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, заборгованість перед органами Пенсійного фонду України з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій та недоїмка зі сплати страхових внесків не є тотожними поняттями, оскільки страховий внесок не є пенсією, призначеною на пільгових умовах, а тому пенсійні органи, звертаючись до суду з позовами про стягнення зазначеної різниці повинні додержуватися вимог ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 17 вересня 2014 року №К/800/42346/14, від 05 червня 2014 року №К/991/38247/12.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Оксененко

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.В. Федотов

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.