Справа № 808/8173/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

27 січня 2015 року (12 год. 30 хв.) Справа № 808/8173/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мащенко Д.В.,

прокурора - Стешенка В.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Волноваському районі Головного управління Міндоходів у Донецькій області, в інтересах якої діє Прокурор Волноваського району Донецької області, до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості перед бюджетом.

20.11.2014 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у Волноваському районі Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - позивач), в інтересах якої діє Прокурор Волноваського району, до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить: стягнути з відповідача заборгованість по єдиному податку в сумі 2341,10 грн. до місцевого бюджету Свободнянської сільради.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідач, згідно даних обліку та звітності,має податковий борг по сплаті єдиного податку з фізичних осіб-підприємців в сумі 2341,10 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по єдиному податку в сумі 2341,10 грн.

Ухвалою від 24.11.2014 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 17.12.2014.

У судове засідання, призначене на 17.12.2014, представники сторін не прибули.

Станом на 17.12.2014 у суду відсутні відомості про вручення відповідачу повістки про виклик до суду на 17.12.2014.

Ухвалою від 17.12.2014 за клопотанням прокурора провадження у справі було зупинене до 27.01.2015.

Ухвалою від 27.01.2015 провадження у справі було поновлено, судове засідання призначене на 27.01.2015.

У судове засідання, призначене на 27.01.2015 відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання не прибув.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні 27.01.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 22.11.2013 відповідач зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця.

На підставі заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності від 26.11.2013 з 01.12.2013 відповідача було переведено на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, як платника єдиного податку другої групи (ставка у відсотках доходу - 20 %), вид діяльності відповідачем визначений як: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (код згідно КВЕД 56.10), обслуговування напоями (код згідно КВЕД 56.30), інші види роздрібної торгівлі поза магазину (код згідно КВЕД 47.99).

Ставка єдиного податку для зазначеного виду діяльності становила 229,40 грн. в 2013 році та 243.60 грн. в 2014 році.

Податковий борг виник внаслідок несплати відповідачем єдиного податку за грудень 2013 року (сума сплати - 229,40 грн.) та з січня по травень 2014 року (щомісячна сума сплати - 243,60 грн.).

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 79 ПК України позивачем була проведена камеральна перевірка з питання несвоєчасності сплати (перерахування) платником податків-фізичної особи сум єдиного податку за 2014 рік, за результатами якої складено Акт від 20.02.2014 №1949/05-33-1710-. Зазначеною перевіркою було встановлено порушення вимог п. 295.1 ст. 295 ПК України, а саме не перерахування єдиного податку за грудень 2013 року та січень-лютий 2014 року.

На підставі зазначеного Акту перевірки позивачем було складено податкове повідомлення-рішення від 20.02.2014 №, яким до відповідача було застосовано штрафні фінансові санкції у розмірі 358,30 грн.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 76, п. 2, 3 ст. 296, пп. 1, п. 5 ст. 296 ПК України позивачем була проведена камеральна перевірка податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2013 рік, за результатами якої складено Акт від 11.04.2014 №741/05-33-17-. Зазначеною перевіркою було встановлено порушення вимог п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України, а саме не подання податкової декларації з єдиного податку за 2013 рік.

На підставі зазначеного Акту перевірки позивачем було складено податкове повідомлення-рішення від 11.04.2014 №, яким до відповідача було застосовано штрафні фінансові санкції у розмірі 170,00 грн.

Крім того, відповідачем на підставі проведеної перевірки було складено податкове повідомлення-рішення від 30.05.2014 №, яким до відповідача за не перерахування єдиного податку було застосовано штрафні фінансові санкції у розмірі 365,40 грн.

Згідно даних облікової картки відповідача та розрахунку заборгованості за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного податку на загальну суму 2341,10 грн. = 229,40 грн. (заборгованість за грудень 2013 року) + 243,60 грн. х 5 (заборгованість з січня по травень 2014 року) +358,30 грн. + 170,00 грн. + 365,40 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем узгодженого податкового зобов'язання з єдиного податку йому надсилалась податкова вимога від 14.03.2014 №152-25, яка повернулась до позивача з відмітною поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

Надаючи оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

За приписами п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктом 2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України до другої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Відповідно до п. 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно із пп. 2 п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктами 295.1, 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Пунктом 295.4 ст. 295 Податкового кодексу України визначено, що сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси.

Згідно із п. 295.8 ст. 295 Податкового кодексу України, у разі припинення платником єдиного податку провадження господарської діяльності податкові зобов'язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому до органу державної податкової служби подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з припиненням провадження господарської діяльності.

Пунктом 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Як вбачається з наведених норм, обов'язок зі сплати єдиного податку суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ставиться в залежність лише від належної реєстрації такої особи як суб'єкта підприємницької діяльності та застосування ним спрощеної системи оподаткування у відповідності з вимогами законодавства.

Судом встановлено, що в порушення зазначених норм, відповідач не сплачував встановленого розміру ставки єдиного податку, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість зі сплати єдиного податку перед бюджетом в сумі 1447,40 грн.

За приписами п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем за не перерахування єдиного податку до відповідача було застосовано штрафні фінансові санкції, про що складено податкові повідомлення-рішення від 20.02.2014 № та від 30.05.2014 №, якими до відповідача було застосовано штрафні фінансові санкції у розмірі 358,30 грн. та 365,40 грн. відповідно.

Відповідно до пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

За приписами п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Судом встановлено, що позивачем за не подання податкової декларації з єдиного податку за 2013 рік до відповідача було застосовано штрафні фінансові санкції у розмірі 170,00 грн., про що складено податкове повідомлення-рішення від 11.04.2014 №.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Оскільки податкове зобов'язання відповідача не сплачено в установлені строки, таке податкове зобов'язання визнається податковим боргом.

За приписами п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що у зв'язку з несплатою податкових зобов'язань відповідачу 14.03.2014 було направлено податкову вимогу №152-25, яка повернулась до позивача з відмітною поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

Пунктом 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України визначені обставини за наявності яких податкова вимога вважається відкликаною.

Оскільки відповідач не надав заперечень проти вимог заявленого позову, то у суду відсутні підстави вважати податкову вимогу від 14.03.2014 №152-25, відкликаною. Крім того, наданою позивачем обліковою карткою відповідача підтверджується, що податковий борг з моменту направлення вказаної податкової вимоги збільшився, але повністю не погашений. Відтак, податкова вимога позивача від 14.03.2014 №152-25, є чинною.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Пунктами 95.1 -95.3 ст. 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» при виявленні порушень закону, прокурор у межах своєї компетенції, має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Згідно ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у встановлених випадках, одним з яких є звернення до суду з позовом за захистом коли порушуються інтереси держави.

Право прокурора заявити позов в інтересах держави передбачене ст. 60 КАС України , ст. 36-1 закону України «Про прокуратуру».

Підставою для представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

Суд зазначає, що відповідач не надав до суду жодних заперечень проти позову та доказів, які б спростовували вимоги позивача. Разом з тим, судом встановлена правомірність заявлених позивачем вимог.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Волноваському районі Головного управління Міндоходів у Донецькій області, в інтересах якої діє Прокурор Волноваського району Донецької області, до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості перед бюджетом задовольнити.

Стягнути з до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету Свободнянської сільської ради Волноваського району Донецької області заборгованість по єдиному податку в сумі 2341,10 грн. (дві тисячі триста сорок одна гривня 10 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль