Справа № 813/3945/14
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Справа № 10105/14/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Корнієнко О.А.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача Стецьків Н.І.

3-я особа Болюба О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року у справі № 813/3945/14 за позовом ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відповідно до якого просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Львівській області, яка виразилась у відмові позивачу включити до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.07.1990 р. по 31.12.1999 р.; зобов'язати Головне управління ДФС у Львівській області зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в органах Державної податкової служби з 02.07.1990 р. по 31.12.1999 р. і внести відповідні зміни до наказу начальника Головного управління ДФС у Львівській області від 02.12.2013 р. № 346-0 про звільнення; зобов'язати Головне управління ДФС у Львівській області перерахувати і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період з 02.07.1990 р. по 31.12.1999 р.; зобов'язати Головне управління ДФС у Львівській області оформити і видати позивачу новий грошовий атестат станом на дату звільнення (02.12.2013 року) із врахуванням у вислузі років для призначення пенсії в календарному обчислені стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.07.1990 р. по 31.12.1999 р.; зобов'язати Головне управління у ДФС Львівській області оформити і видати позивачу нову довідку про додаткові види грошового забезпечення станом на дату звільнення (02.12.2013 р.) із врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.07.1990 р. по 31.12.1999 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. У травні 2014 року ОСОБА_5, майор податкової міліції, старший інспектор штабу оперативного відділу ДПІ у м. Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області, звернувся до відповідача з заявою у якій повідомив, що йому не зараховано до вислуги років для призначення пенсії, як особи на яку поширюється дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» період роботи з 02.07.1990 року по 31.12.1999 року. Зазначив, що не погоджується з такими діями ГУ Міндоходів у Львівській області, оскільки йому виплачується відповідна надбавка за вислугу років у меншому розмірі, ніж належить. Тому просив зарахувати до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчислені стаж роботи в органах Державної податкової служби. 27.05.2014 року на вказану заяву позивач отримав відмову №197/13-01-04-01-49/2 у якій вказано, що оскільки перелік посад в органах державної податкової служби України не затверджений, тому до вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_5 не враховано час роботи в ОДПС (а.с.10). Не погодившись із такою позицією відповідача позивач звернувся в суд з адміністративним позовом.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним бездіяльність Головного управління ДФС у Львівській області, яка виразилась у відмові включити ОСОБА_5 вислугу років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.07.1990 р. по 31.12.1999 р. Зобов'язано Головне управління ДФС у Львівській області зарахувати ОСОБА_5 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в органах Державної податкової служби з 02.07.1990 р. по 31.12.1999 р. і внести відповідні зміни до наказу начальника Головного управління ДФС у Львівській області від 02.12.2013 р. № 346-0 про звільнення. Зобов'язано Головне управління ДФС у Львівській області перерахувати і виплатити ОСОБА_5 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період з 02.07.1990 р. по 31.12.1999 р. Зобов'язано Головне управління ДФС у Львівській області оформити і видати ОСОБА_5 новий грошовий атестат станом на дату звільнення (02.12.2013 року) із врахуванням у вислузі років для призначення пенсії в календарному обчислені стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.07.1990 р. по 31.12.1999 р. Зобов'язано Головне управління ДФС у Львівській області оформити і видати ОСОБА_5 нову довідку про додаткові види грошового забезпечення станом на дату звільнення (02.12.2013 р.) із врахуванням у вислузі років в календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 02.07.1990 р. по 31.12.1999 р.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції Головне управління ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

Третя особа - головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню. У апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні проти поданої апеляційної скарги заперечує.

Представник відповідача просить апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній

Представник третьої особи підтримує вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача Головного управління Міндоходів у Львівській області - Головне управління ДФС у Львівській області , що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до долученої позивачем до матеріалів справи копії трудової книжки позивача встановлено, що з 02.07.1990 року по 22.04.1992 року ОСОБА_5 працював на посаді державного податкового інспектора відділу оподаткування громадян та інших доходів ДПІ по Миколаївському районі Львівської області; з 22.04.1992 року по 20.04.1993 року - працював на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування доходів громадян і інших доходів ДПІ по Миколаївському районі Львівської області; з 20.04.1993 року по 01.10.1993 року працював на посаді головного державного податкового інспектора, відділу оподаткування доходів громадян, майна та землі, ресурсних та неподаткових платежів ДПІ по Миколаївському районі Львівської області; з 01.10.1993 року по 25.11.1996 року працював на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту фізичних осіб ДПІ по Миколаївському районі Львівської області; з 25.11.1996 року по 22.11.1997 року працював на посаді старшого державного податкового інспектора відділу податкових розслідувань ДПА у Миколаївському районі Львівської області; з 22.11.1997 року по 01.12.1998 року працював на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу податкових розслідувань ДПА (з 16.02.1998 року - ДПІ) у Миколаївському районі Львівської області; з 01.12.1998 року по 31.12.1999 року працював на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкових розслідувань ДПІ у Миколаївському районі Львівської області, з якої й був переведений на службу до органів податкової міліції ДПА у Львівській області.

За змістом частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина 2 статті 2 Закону України «Про державну службу»).

Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 4 грудня 1990 року № 509-XII передбачено, що органи державної податкової служби є органами державної виконавчої влади, вони виконують державні функції і посадові особи цих органів мають повноваження встановлені цим законом, до функції цих органів належить практичне виконання завдань і функцій держави, на посадових осіб цих органів покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень і на них покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Згідно абзаців 1-3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 503-р до категорії посад державних службовців були включені посади працівників ДПА, які не мають спеціальних звань.

Таким чином, посадові особи податкових органів є державними службовцями і відповідно до цього мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Зазначеним законом не встановлено вичерпного переліку посад, які відносяться до посад державних службовців та яким призначається пенсія на умовах цієї статті.

Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.03.2014 року у справі № К/9991/78414/12.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема статтею 17-1, передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог абзацу 12 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки.

Законом N 2262-XII передбачено для осіб начальницького складу податкової міліції гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад.

Відповідно до частини 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 року у справі № 813/3945/14 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.