Справа № 750/11236/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Василенка Я.М., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові (далі - Відповідач, Управління) про: визнання неправомірними дій Відповідача щодо відмови в обчисленні пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 14.10.2014 року № 17372/04 із включенням матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації; зобов'язання Відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії, починаючи з 16.10.2014 року у розмірі № 84% суми заробітної плати, вказаної у довідці від 14.10.2014 року № 17372/04, з урахуванням сум матеріальної допомоги та індексації заробітної плати з яких сплачені страхові внески; зобов'язання Управління виплатити різницю між виплаченим та перерахованим розміром пенсії, починаючи з 16.10.2014 року, а також зобов'язати в подальшому проводити нарахування і виплату пенсії з урахуванням даних виплат.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.12.2014 року адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Управління та зобов'язано останнє включити до заробітку ОСОБА_2 для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 6082,61 грн., матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 2367,00 грн. та індексацію в розмірі 2380,45 грн. та здійснити в зв'язку з цим донарахування до пенсії Позивача з 16.10.2014 року, а також виплатити заборгованість, що виникне внаслідок цього перерахунку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому звертає увагу на порушення судом норм матеріального права.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась за наявними у ній матеріалами у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні та з 10.02.2012 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зі змісту довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові від 14.10.2014 року № 17372/04 вбачається, що до сум «Інших виплат» включено матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, а також суми індексації (далі - Довідка).

Враховуючи отриману Довідку, Позивач 16.10.2014 року звернувся до Відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням до заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги та індексації згідно довідки про складові заробітної плати.

Відповідачем відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 16.10.2014 року, про що останню повідомлено листом від 24.10.2014 року № 18136/07. Відмова вмотивована тим, що суми матеріальної допомоги, а також індексації не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 33 Закону України «Про державну службу», ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови Управління у перерахунку пенсії Позивача з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та індексації, оскільки згідно приписів пенсійного законодавства суми вказаних виплат повинні враховуватися в заробіток для обчислення пенсії.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на наступне.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Нормами ч. 2 ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» закріплено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Приписами ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналізуючи вищевикладені положення, колегія суддів дійшла висновку, що матеріальна допомога входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, оцінюючи висновки суду першої інстанції про неправомірність дій Відповідача щодо невключення сум індексації до заробітної плати при обчисленні пенсії, необхідно зазначити наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Положеннями пп. 2.2.7 п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, встановлено, що суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати віднесені Законом України «Про оплату праці» до структури заробітної плати, то відповідні виплати повинні враховуватись Управлінням при визначенні заробітної плати для розрахунку пенсії.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Приписами абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Положеннями ч. 2 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15 і 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» персональна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків: сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

Крім того, приписами ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та індексація, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак, які не включаються до складу заробітної плати державного службовця згідно Закону України «Про державну службу», повинні враховуватися Відповідачем при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 16.09.2014 року у справі № 21-314а14 та від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11.

Крім того, необхідно зауважити, що постановою Правління Пенсійного фонду України «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва по справах N 2а-8893/12/2670, N 2а-4753/09/2670» від 04.09.2013 року № 15-1 затверджено нову форму довідки про складові заробітної плати державних службовців, яка містить графу «Інші виплати».

Поряд з іншим, колегія суддів критично оцінює доводи Апелянта щодо відсутності правових підстав для обчислення пенсії виходячи з розміру 84% від суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок, оскільки на час перерахунку пенсії діє редакція Закону України «Про державну службу», якою передбачено обчислення пенсії у розмірі 70%, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Положеннями ч. 3 ст. 22 Основного Закону закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи те, що Позивачу була призначена пенсія з розрахунку 84% від суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, то при здійсненні її перерахунку застосовується той розмір пенсії, з розрахунку якого її було призначено.

Крім того, необхідно зауважити, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі № 1-7/99).

Аналогічний висновок щодо застосування норм пенсійного законодавства в часі викладений у постанові Верховного Суду України від 01.10.2013 року у справі № 21-248а13.

Разом з тим, надаючи оцінку висновку Деснянського районного суду м. Чернігова про наявність достатніх підстав для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 16.10.2014 року, судова колегія зауважує наступне.

Згідно абз. 1-2 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту листа Управління від 24.10.2014 року № 18136/07, Позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця 16.10.2014 року, тобто після 15 числа жовтня 2014 року, а тому в силу приписів ст. 45 вищезазначеного Закону перерахунок пенсії повинен бути здійснений з 01.11.2014 року.

За таких обставин, постанова суду від 17.12.2014 року підлягає зміні в частині дати, з якої Управління повинно здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте ухвалив судове рішення з помилковим застосуванням норм матеріального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про перерахунок пенсії Позивача було допущено помилкове застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу Управління залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2014 року - змінити, вказавши, що датою, з якої слід здійснювати перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, є 01.11.2014 року.

В решті постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Я.М. Василенко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Василенко Я.М.