Справа № 826/18652/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 лютого 2015 року 09:07 № 826/18652/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Промтех Состав»
до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 14.11.2014 року № , -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтех Состав» (надалі - позивач, ТОВ «Промтех Состав») з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 14.11.2014 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 15.01.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки Акта ДПІ в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 29.10.2014 року № 1187/26-54-22-04-39157344, складеного за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання ТОВ «Промтех Состав» вимог податкового законодавства по податку на додану вартість, а саме: в частині заниження податкового кредиту з податку, сформованого за наслідками господарських взаємовідносин з контрагентами-постачальниками послуг - ТОВ «Техтрейдкомпані» та ТОВ «Латустрейд», документально і нормативно не підтверджуються. Натомість, факти отримання ТОВ «Промтех Состав» платних послуг у названих вище підприємств і використання результатів таких послуг у власній господарській діяльності позивача підтверджується належним чином оформленими первинними документами. В свою чергу, висновки контролюючого органу про фіктивність зазначених правочинів ґрунтуються виключно на неналежних документальних доказах, а тому суперечать вимогам чинного законодавства України. З огляду на вищенаведене, податкове повідомлення-рішення від 14.11.2014 року № є такими, що винесено без належних на то правових підстав, а тому підлягає скасуванню.

15.01.2015 року у судове засідання з'явилися представники сторін.

Представник позивача у даному судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним і таким, що прийнято у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень у зв'язку з виявленими під час перевірки ТОВ «Промтех Состав» порушеннями вимог податкового законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд у судовому засіданні 15.01.2015 року, згідно ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, згідно пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 82 Податкового кодексу України та на підставі наказів від 13.10.2014 року № 193 і від 20.10.2014 року № 230 та направлення на перевірку від 14.10.2014 року, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Промтех Состав» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» за період з 01.04.2014 року по 30.06.2014 року, за результатами якої складений Акт від 29.10.2014 року № 1187/26-54-22-04-39157344 (надалі - акт перевірки).

У тексті акта перевірки, копія якого наявна у матеріалах справи, містяться висновки контролюючого органу про завищення позивачем, в порушення норм п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 і п. 200.2 ст. 200 ПК України, податкового кредиту за травень 2014 року на суму податку на додану вартість 281 263,00 грн. і за червень 2014 року - 244 511,00 грн. Епізоди даних податкових правопорушень відповідач пов'язує з фактом неправомірного віднесення ТОВ «Промтех Состав» до складу податкового кредиту за травень-червень 2014 року сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості послуг, що були придбані у ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» згідно договорів від 30.04.2014 року № 19/04 і від 30.05.2014року № 22/05. На думку перевіряючого, обидва контрагенти позивача взагалі не мали реальних можливостей для здійснення господарських операцій з надання послуг по підготовці та обслуговуванню залізничних вагонів в різних місцях дислокації.

Відповідно до наданих до перевірки актів наданих послуг і податкових накладних (перелік яких наведений на стор. 5 акта перевірки), ТОВ «Техтрейдкомпані» надало на користь перевіряємого підприємства послуги з підготовки вагонів до завантаження на суму 1 687 576,36 грн. (в т.ч. ПДВ - 281 262,73 грн.), а ТОВ «Латустрейд» - на загальну суму 1 467 063,72 грн. (в т.ч. ПДВ - 244 510,62 грн.).

При цьому, під час проведення документальної перевірки позивача перевіряючий надав перевагу іншій податковій інформації, а саме:

- листу Вишгородської ОДПІ у Київській області від 19.09.2014 року № 141/7/10-08-22-01/39174862 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Трейдкомпані» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за травень 2014 року», де, зокрема, містяться посилання на інші документи - службову записку ОУ ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 26.08.2014 року № 2744/10-13-07-01-14 (вх. № 1203/7/С від 28.08.2014року). В даній службовій записці оперативного управління зазначено, що за результатами вжитих співробітниками цього Управління заходів по обстеженню місцезнаходження підприємства ТОВ «Трейдтехкомпані» (ідентифікаційний код 39174862, адреса: Київська обл., Вишгородський р-н., смт. Димер, вул. Петровського, 65) встановлено, що підприємство за вказаною податковою адресою не знаходиться, поштові повідомлення не отримує, фінансово-господарську діяльність не здійснює, бухгалтерські документи не зберігає, службових осіб і працівників даного підприємства не виявлено. Натомість, за даною адресою знаходиться приватний житловий будинок, в результаті чого складений акт і довідка про відсутність за місцезнаходженням; висновок ОУ ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 26.08.2014 року № 2750/10-13-07-01-14 про результати відпрацювання ризикового платника податків, де зазначено, що за результатами проведених заходів реальність здійснення ТОВ «Трейдтехкомпані» фінансово-господарських операцій не надається можливим підтвердити. Також, за результатами проведеного аналізу бази даних «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ «Техтрейдкомпані» здійснювало реалізацію товарів (робіт, послуг) по податкових накладних з сумою ПДВ менше 10 тис. грн., що відповідно унеможливлює відстеження номенклатури реалізованих товарів (робіт, послуг). Одночасно, встановлено, що ТОВ «Техтрейдкомпані» з одним працюючим, та не маючи в наявності будь-яких основних фондів і виробничих ресурсів, виконувало значний обсяг різноманітних робіт у різних регіонах України. При цьому, номенклатура реалізованих робіт і послуг свідчить про фізичну неможливість здійснення товариством такого обсягу господарських операцій за відсутності достатньої кількості трудових ресурсів і без попереднього придбання робіт і послуг та/або залучення субпідрядних організацій;

- письмовим поясненням одноосібного засновника та директора ТОВ «Техтрейдкомпані» ОСОБА_1, де останній повідомив про реєстрацію цього суб'єкта господарської діяльності на своє ім'я за грошову винагороду. В подальшому. ОСОБА_1 до фінансово-господарської діяльності підприємства ніякого відношення не мав, податкову звітність не підписував та до податкових органів не подавав;

- письмовій заяві ОСОБА_1 від 19.09.2014 року, в якій він просив заблокувати діяльність підприємства ТОВ «Техтрейдкомпані» у зв'язку з його непричетністю до ведення фінансово-господарської діяльності такого підприємства;

- акта ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 02.09.2014 року № 2024/26-59-22-08/39150972 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Латустрейд» за період червень 2014 року, згідно якого провести зустрічну звірку виявилося неможливим у зв'язку з відсутністю ТОВ «Латустрейд» за податковою адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 11-А (що також підтверджується службовою запискою ОУ ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів м. Києва від 13.08.2014 року № 3640/26-59-07-02). При цьому, виявлено відсутність у ТОВ «Латустрейд» основних (технічних) засобів, наявність 8 найманих працівників, котрі були прийняті на роботу з 13.06.2014 року, та з сумою виплаченого доходу менше 300 грн. на особу, вид діяльності стосовно обслуговування транспортних засобів або споріднені до нього види діяльності відсутні.

На підставі вищевикладеного, ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві дійшов висновку про відсутність у ТОВ «Промтех Состав» достатніх правових підстав для формування сум податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі неналежних первинних документів, оформлених за результатами нереальних правочинів з ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд».

За результатами проведеної документальної перевірки ТОВ «Промтех Состав» перевіряючий дійшов висновку про заниження позивачем податку додану вартість на загальну суму 525 774,00 грн., в т.ч. за травень 2014 року в сумі 281 263,00 грн. і за червень 2014 року - 244 511,00 грн. Крім того, в акті перевірки зафіксовані висновки про відсутність у ТОВ «Промтех Состав» правових підстав для віднесення до складу валових витрат в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 21014 року - сум витрат 2 628 866,00 грн. за рахунок фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд», без визначення розміру заниженого податку на прибуток.

14.11.2014 року ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення (форми «Р») за № , яким визначило ТОВ «Промтех Состав» до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 657 218,00 грн., в т.ч. 525 774,00 грн. за основним платежем, 131 444,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

При вирішення даного спору суд виходить з наступного.

В розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), який набрав чинності 01 січня 2011 року, «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - Наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2014 року № 10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 року за № 185/24962, (який набрав чинності 01.03.2014 року та був чинний станом на момент існування спірних правовідносин).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

При цьому, у листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011року № 1936/11/13-11).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (далі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, згідно норм до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, (в редакції на момент спірних правовідносин) (далі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз викладених норм Закону № 996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011року № 742/11/13-11.

В ході судового розгляду також встановлено, що 30 квітня та 30 травня 2014 року ТОВ «Промтех Состав» (Замовник), в особі директора Найдьонова Д.В., уклало ідентичні за змістом письмові договори про надання послуг з підприємствами-виконавцями - ТОВ «Техтрейдкомпані» (договір від 30.04.2014 року № 19/04), в особі директора ОСОБА_1, і ТОВ «Латустрейд» (договір від 30.05.2014 року № 22/05), в особі директора Гуз М.М.

За умовами цих Договорів Виконавці зобов'язуються в порядку та на умовах, визначених такими Договорами, та протягом визначеного в Договорах строків надавати платні послуги, зокрема: огляд технічного стану вантажних вагонів Замовника після їх прибуття на станцію; внутрішню очистку та промивку вантажних вагонів Замовника від залишків вантажу; організацію робіт з підготовки вагонів Замовника до завантаження та/або розвантаження з заміною при необхідності зношених та/або пошкоджених вузлів, та деталей кузова, системи розвантаження та укомплектування деталями і вузлами автогальма вагонів в разі їх відсутності чи пошкодження, а також інших супутніх послуг - контроль та вжиття всіх необхідних заходів пов'язаних із збереженням цілісності залізничних вантажних вагонів Замовника при їх завантаженні та/або розвантаженні, на шляху сполучення та на станціях; вжиття всіх необхідних заходів щодо недопущення розкрадань, втрати, псування вантажу, пошкоджень вантажних вагонів Замовника при їх завантаженні та або розвантаженні, на шляху сполучення та на станціях; представляти інтереси Замовника при виявленні розкрадань, втрати, псування вантажу, пошкоджень вантажних вагонів Замовника та вживати заходів по встановленню причин за яких дані обставини відбулися, винних осіб та вчиняти дії по стягненню матеріальних збитків нанесених Замовнику; здійснювати по замовленню Замовника поставки запчастин та комплектуючих до залізничних вантажних вагонів.

Відповідно до п. 2 зазначених Договорів, Сторонами узгоджена наступна схема надання послуг: послуги надаються Виконавцями на підставі отриманих від Замовника заявок-повідомлень, форма яких затверджена в Додатку № 1 до Договорів. Така заявка-повідомлення надсилається Замовником засобами факсимільного зв'язку не пізніше ніж з 12-ти годин до прибуття вагонів на станцію та повинна містити інформацію щодо кількості, типу та номерів вагонів, приблизний час прибуття вагонів на станцію.

Виконавці протягом 2-х годин з дати прибуття вказаних в заявці-повідомленні вагонів на станцію зобов'язані здійснити огляд технічного стану вантажних вагонів Замовника та негайно повідомити Замовника про результати такого огляду склавши та надіславши відповідно акт огляду технічного стану вантажних вагонів, форма якого затверджена в Додатку № 2 до Договорів. В разі виявлення технічних несправностей рухомого складу Виконавця зобов'язані встановити причини даних несправностей та не більше як за 24-и години усунути їх.

Надалі, Виконавці зобов'язані протягом 24-х годин, з моменту складання та направлення засобами факсимільного зв'язку на адресу Замовника акта огляду технічного стану вантажних вагонів, здійснити весь комплекс робіт необхідних та достатніх для підготовки вагонів Замовника до завантаження/розвантаження та/або відправки.

По завершенню всіх необхідних робіт Виконавці зобов'язані скласти та надіслати звіт за формою, затвердженою в Додатку № 3 до Договорів. Крім того, на підтвердження факту надання Виконавцями Замовнику послуг складаються акти наданих послуг.

Права та обов'язки сторін визначені в п. 3 даних Договорів. Крім того, п. 2.9 Договорів передбачено право Виконавців на свій розсуд залучати до виконання робіт (надання послуг) третіх осіб.

Розрахунки між сторонами проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування Замовником коштів на розрахункові рахунки Виконавців у банках протягом 3-х банківських днів з дня підписання сторонами акта наданих послуг та отримання від Виконавців певного пакету документів (рахунків, податкових накладних, звітів про надані послуги, актів наданих послуг, актів витрат матеріалів та запчастин), можливе авансування Замовником отриманих послуг згідно виставлених рахунків (п. 4.1 - п. 4.3 даних Договору).

Згідно п. 4.4 і п. 4.5 цих Договорів, вартість кожної окремої послуги погоджується та зазначається в протоколі договірної ціни (Додаток № 4 до зазначених Договорів), який є невід'ємною частиною Договорів. Загальна вартість послуг зазначається в підписаному сторонами акті наданих послуг.

Строк дії зазначеного Договорів - з моменту підписання таких Договорів Сторонами та до 31 грудня 2014 року (п. 8.2 Договорів).

На підтвердження фактів отримання комплексу послуг з підготовки вагонів під завантаження від ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» та проведення розрахунків за такі отримані послуги позивач надав до суду копії наступних документів:

- додатків до договорів від 30.04.2014 року № 19/04 і від 30.05.2014 року № 22/05;

- заявок-повідомлень замовника;

- рахунків на оплату від 31.05.2014 року № 3105/026, від 30.06.2014 року № 3006/133 і № 3006/134;

- актів огляду технічного стану вантажних вагонів;

- актів наданих послуг від 31.05.2014 року № 3105/026 на суму 1 687 576,36 грн. (з ПДВ), від 30.06.2014 року № 3006/134 на суму 740 807,71 грн. (з ПДВ), від 30.06.2014 року № 3006/133 на суму 726 256,01 грн. (з ПДВ);

- додатків № 1, № 2 і № 3 до актів наданих послуг (вартість виконаних робіт, вартість матеріалів на підготовку на піввагонів, вартість матеріалів на підготовку окатишевозів);

- звітів про надані послуги з підготовки вагонів за травень і червень 2014 року;

- податкових накладних від 31.05.2014 року № 4 на суму 1 687 576,36 грн. (в т.ч. ПДВ - 281 262,73 грн.), від 30.06.2014 року № 33 на суму 740 807,71 грн. (в т.ч. ПДВ - 123 467,95 грн.), від 30.06.2014 року № 34 на суму 726 256,01 грн. (в т.ч. ПДВ - 121 042,67 грн.);

- виписок Міжрайонного відділення ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023) по особовому рахунку ТОВ «Промтех Состав» № 2044 з відомостями про перерахування протягом червня-липня 2014 року сум коштів на користь ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» в якості оплати за підготовку вагонів до завантаження згідно договорів від 30.04.2014року № 19/04 і від 30.05.2014року № 22/05 (вартість послуг з ПДВ).

За результатами дослідження вище перелічених первинних документів суд дійшов висновку, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, та в цілому відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

З наявних в матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» станом на 30.04.2014 року і 30.05.2014 року відповідно, вбачається, що на час укладення договорів від 30.04.2014 року № 19/04 і від 30.05.2014 року № 22/05 контрагенти позивача були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі та відомості відносно них мали статус підтверджених, тобто були юридичними особами, наділеними цивільною правоздатністю і дієздатністю.

Також, відповідачем не було надано суду належних документальних доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання вказаних спірних правочинів, зокрема, того, що підприємства ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» не були зареєстровані в якості платників податку на додану вартість або того, що їх реєстрація платникоами податку на додану вартість була анульована у встановленому законом порядку, а, відтак, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи копії податкових накладних, на підставі яких позивач сформував податковий кредит за травень-червень 2014 року, цілком відповідають вимогам, встановленим ст. 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до письмових пояснень позивача від 15.01.2014 року та усних пояснень представника позивача, наданих 15.01.2015 року в судовому засіданні, необхідність замовлення та придбання послуг з огляду технічного стану залізничних вагонів та підготовки таких вагонів до завантаження зумовлено специфікою господарської діяльності ТОВ «Промтех Состав» (а саме до основних видів господарської діяльності Товариства за КВЕД відносяться - допоміжне обслуговування наземного транспорту (52.21),0 вантажний залізний транспорт (49.20), транспортне оброблення вантажів (52.24), інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (52.29), та ін.). Зокрема, 04 та 16 квітня 2014 року ТОВ «Промтех Состав» уклало договори за № 2-053/04-14 і № П-04042014 з ДП «Трансгарант-Україна» і ТОВ «Універсалтранссервіс» щодо надання аналогічних послуг з огляду технічного стану, очистки та організації робі з підготовки вантажних залізничних вагонів до завантаження/розвантаження. Саме з метою забезпечення своєчасного і якісного виконання своїх договірних зобов'язань перед названими підприємствами-замовниками позивачем до виконання таких робіт були залучені субпідрядні організації - ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд».

Додатково на обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду копії наступних документів: виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ «Промтех Состав»; штатного розкладу ТОВ «Промтех Состав», затвердженого 02.04.2014 року; договорів суборенди автомобілів, укладених ТОВ «Промтех Состав» (як Суборендарем) з ТОВ «Спецвагон Транслізинг» (Орендарем) щодо платного строкового користування вантажними малотоннажними автомобілями, та актів приймання-передачі об'єктів суборенди; договорів про надання послуг, укладених ТОВ «Промтех Состав» з підприємствами-замовниками (ДП «Трансгарант-Україна» і ТОВ «Універсалтранссервіс») щодо надання послуг з огляду технічного стану, очистки та організації робі з підготовки вантажних залізничних вагонів до завантаження/розвантаження, актів наданих послуг з додатками № 1 (вартість наданих послуг).

Зі змісту наведених вище документів вбачається наявність у позивача ділової мети на укладення спірних правочинів з ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» з метою забезпечення виконання ТОВ «Промтех Состав» своїх договірних зобов'язань за попередньо укладеними договорами про надання аналогічних послуг.

Натомість, відповідачем не було надано до суду належних доказів, які б свідчили про відсутність у підприємств ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» умов для здійснення господарської діяльності (відсутність майна, складських приміщень, обладнання та виробничих потужностей, в т.ч. орендованих, а також трудових ресурсів, тощо), в т.ч. із залученням третіх осіб, на момент укладення і вчинення спірних правочинів.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на обставини встановлені в акті ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 02.09.2014 року № 2024/26-59-22-08/39150972 та листі Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 19.09.2014 року № 141/7/10-08-22-01/39174863 про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача як належні докази фіктивності діяльності ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд», оскільки неможливість проведення зустрічних звірок не є беззаперечним і достатнім доказом відсутності фінансово-господарських відносин між позивачем і названими контрагентами, та відповідно не спростовує правове значення складених за такими господарськими операціями первинних документів.

Також, в силу п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Частиною другою ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Так, безпосередньо в Акті перевірки від 29.10.2014 року № 1187/26-54-22-04-39157344 не наведено правову норму, в силу якої на платника податку (покупця) покладена відповідальність за недекларування та несплату податкових зобов'язань платником податку-контрагентом (продавцем), шляхом позбавлення його права на податковий кредит.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в його ухвалі від 10.10.2012 року у справі № К-24491/10, «за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників по ланцюгу для одержання Підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань».

В ході розгляду даної справи в суді, відповідачем не було пред'явлено до суду будь-які належні докази нікчемності правочинів, укладених між ТОВ «Промтех Состав» і підприємствами ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд», а також жодних достовірних документальних доказів на підтвердження факту підписання договорів від 30.04.2014 року № 19/04 ті від 30.05.2014р оку № 22/05, та первинних документів до них неуповноваженими на те особами.

Зокрема, в Акті перевірки від 29.10.2014 року № 1187/26-54-22-04-39157344 також відсутні відомості про визначення контрагенту позивача сум податкових зобов'язань у зв'язку з ухиленням від сплати податків та зборів, винесення вироків посадовим особам ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» за фактами ухилень від сплати податків в результаті конкретних господарських операцій, або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.

В силу ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічну норму містить ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69 КАСУкраїни, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч.ч. 1 та 4 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

При цьому, зокрема, у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Таким чином, з контексту наведеного вище слідує, що наявність лише письмових заяви та пояснень ОСОБА_1, відібраних поза рамками кримінального провадження, не відповідає висунутим процесуальним законом критеріям належності, допустимості та достовірності доказів, оскільки за обставин, які склалися у даній справі, наслідками неправомірних дій чи бездіяльності особи є вирок суду про притягнення учасника (учасників) такого правочину до кримінальної відповідальності, який би набрав законної сили.

Однак, відповідач в ході судового розгляду даної справи не подав до суду, по-перше, будь-які інші достовірні відомості з документальним підтвердженням про притягнення до кримінальної відповідальності або пред'явлення обвинувачення посадовим особам ТОВ «Промтех Состав» та/або його контрагентів - ТОВ «Техтрейдкомпані» і ТОВ «Латустрейд» - безпосередньо відповідальних за укладення і виконання спірних правочинів, з направлення матеріалів відповідних кримінальних справ до суду, у скоєнні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України.

З урахуванням того, що по справі було встановлено реальне здійснення господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, наявність належним чином оформлених первинних документів, податкових накладних, виданих зареєстрованими платниками податку на додану вартість, суд дійшов висновку про протиправність донарахування позивачу суми податку на додану вартість і застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням 14.11.2014 року № .

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтех Состав» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 14.11.2014 року № .

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтех Состав» (ідентифікаційний код: 39157344, адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, корп. 18) судові витрати у розмірі 487,20 грн. (чотирьохсот вісімдесяти семи грн. 20 копійок) з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з рахунку Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код: 39468697, адреса: 04213, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 58).

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок