Справа № П/811/4252/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року справа №П/811/4252/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія-Феліз» (далі - Товариство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 листопада 2014 року, яким збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 218156 грн. та накладено штрафну санкцію - 109078 грн.

У письмових поясненнях Товариство підтримало вимогу заяви.

Стверджувало, що від укладення договорів підряду з ПП «Трістар-Торг» (далі - ПП Підприємство) та «Полі-Маркет» (далі - Підприємство 2) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На думку платника податків, він правомірно сформував в декларації з податку на додану вартість суми податкового кредиту.

У письмових поясненнях представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклало Товариство з Підприємством та Підприємством 2, не спрямовувалися на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акти про неможливість проведення зустрічної звірки цих контрагентів.

Ухвалою суду від 09 лютого 2015 року прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження (Том 2 а.с.28).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 01 квітня 2013 року Товариство (підрядник) та ПАТ «МТС Україна» (замовник) (далі - Товариство 2) уклали договір про проведення будівельно-монтажних робіт (Том 1 а.с.108-116).

02 квітня 2013 року Товариство (підрядник) та ПАТ «МТС Україна» (замовник) уклали договір про проведення будівельно-монтажних робіт (Том 1 а.с.194-205).

25 червня 2014 року Товариство (покупець) та Підприємство (постачальник) уклали договір поставки товарів (Том 2 а.с.11-12).

За умовами договору вартість товарів становила 13126,81 грн. (з рахуванням 2187,76 грн. податку на додану вартість).

На виконання умов договору Підприємство надало Товариству податкові та видаткові накладні від 24 липня 2014 року (Том 2 а.с.16-17).

Товариство розрахувалось з Підприємством у безготівковій формі (Том 2 а.с.13-15).

Товар транспортувався службовим транспортом позивача (Том 2 а.с.25-25).

Придбаний у Підприємства товар Товариство використало під час будівництва магістральних ліній зв'язку (Том 2 а.с.21-24).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за липень 2014 року.

Товариство залучило до проведення згаданих будівельних робіт Підприємство 2.

Підприємство 2 у січні 2014 року одержало ліцензію на проведення господарської діяльності, яка пов'язана із створенням об'єктів архітектури (Том 1 а.с.88-89).

09, 13, 19 червня, 12, 14, 20 травня 2014 року Товариство (замовник) та Підприємством 2 (підрядник) уклали договір будівництва об'єктів (Том 1 а.с.117-120, 206-209, 217-220, 228-231, 239-242, Том 2 а.с.1-4).

За умовами договору вартість роботи становила 1362711,56 грн. (з рахуванням 227118,60 грн. податку на додану вартість).

Підприємство 2 виконало будівельні роботи та надало Товариству податкові накладні, акти приймання - передачі виконаних робіт, звіти виконаних робіт (Том 1 а.с.128-129, 132-133, 136-137, 141-142, 146-147, 151-152, 156-157, 161-162, 166-167, 172-174, 178-179, 183-184, 190-191, 193, 212-214, 223-225, 234-236, 244-248, Том 2 а.с.7-9).

Товариство розрахувалось з Підприємством 2 у безготівковій формі (Том 1 а.с.138, 143, 148, 153, 158, 163, 168, 175, 180, 185-186, 192, 215, 226, 237, 249, Том 2 а.с.10).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за липень 2014 року.

Товариство 2 прийняло у Товариства виконанні будівельні роботи, що доводиться відповідним актом (Том 1 а.с.201-205).

З 28 жовтня по 03 листопада 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності Товариства з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з Підприємством та Підприємством 2 за липень 2014 року (Том 1 а.с.10-39).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Товариство з Підприємством та Підприємством 2, є недійсними (нікчемними), так як не спрямовувалися на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти про неможливість проведення зустрічної звірки діяльності його контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 26 листопада 2014 року, яким Товариству збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 218156 грн. та накладено штрафну санкцію - 109078 грн. (Том 1 а.с.40).

22 вересня 2014 року ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Підприємства 2 щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2014 року (Том 1 а.с.78-80).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Підприємством 2.

24 вересня 2014 року ДПІ у Святошенському районі ГУ Міндоходів у м.Києві складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки Підприємства щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за липень 2014 року (Том 1 а.с.76-77).

Акт перевірки містить висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій Підприємством.

За результатами проведення перевірки діяльності Підприємства та Підприємства 2 керівники податкових органів не прийняли жодних рішення негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Підприємства та Підприємства 2 податкова інспекція не прийняла жодних рішень та не звернулася до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з позивачем, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник податкового органу не погодився з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклало Підприємство та Підприємство 2.

Отже, податковим органом враховані податкові зобов'язання Підприємства та Підприємства 2 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності позивача, податкові ревізори посилались на акти про неможливість проведення перевірки діяльності контрагентів Підприємства та Підприємства 2 як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагентів, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Підприємством та Підприємством 2.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариства (податкові і видаткові накладні, акти приймання-передачі, звіти виконаних робіт та платіжні доручення).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суми коштів за договорами, укладеними з Підприємством та Підприємством 2, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата одержання товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправним.

А тому, його належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградської області від 26 листопада 2014 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Вікторія-Феліз» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 218156 грн. та накладено штрафну санкцію - 109078 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія-Феліз» судові витрати в сумі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей