Справа № 132/3236/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 132/3236/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Аліменко О.Ю.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

04 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: Радецької О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Калинівської міської ради Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання протиправними дій органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області з позовом до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням виконкому Калинівської міської ради народних депутатів № 329 від 20.08.1991 року йому було виділено земельну ділянку площею 1000,0 кв.м. в АДРЕСА_1, на якій у період з 1994 по 2009 роки він збудував житловий будинок. ОСОБА_4 звертався до Калинівської міської ради про визнання права власності на будинок. 18.09.2014 року 33-ю сесією 6-го скликання Калинівської міської ради було прийнято рішення про відмову в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,10 га в м.Калинівка по вул.Урицького, 20 в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що розташований на вищевказаній земельній ділянці. Вважаючи рішення ради неправомірним, просив визнати його протиправним та зобов'язати Калинівську міську раду повторно розглянути на черговій сесії відповідне питання.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2014 року позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2014 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просила постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2014 року скасувати, дала пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала у повному обсязі, проти її задоволення заперечила, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням виконкому Калинівської міської ради народних депутатів № 329 від 20.08.1991 року позивачу ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку площею 1000,0 кв.м. в АДРЕСА_1. На підставі цього рішення було винесено в натурі межі земельної ділянки, про що складено відповідний акт 21.08.1991 року. Пунктом 3 "б" цього ж рішення зобов'язано забудовника ОСОБА_4 протягом 2-х місяців з моменту винесення меж земельної ділянки в натурі укласти з міською радою договір на право забудови ділянки, узгодивши проект забудови та отримавши дозвіл на проведення будівельних робіт.

Позивач вказаних договорів та погоджень не отримував, розпочав будівництво будинку в 1994 році, і закінчив його лише в 2009 році. Отже, у розумінні 376 ЦК України таке будівництво є самочинним, і проведено всупереч вимог ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій".

07.05.2014 року позивач звернувся із заявою до Калинівської міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації по встановленню меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 для укладення договору оренди земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування побудованого позивачем житлового будинку.

18.09.2014 року 33-ю сесією 6-го скликання Калинівської міської ради було прийнято рішення про відмову позивачу в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею 0,10 га в АДРЕСА_1, згідно п.4 ст. 120 Земельного кодекс України та п.3 розділу VII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України «Про Державний земельний кадастр» у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що розташований на вищевказаній земельній ділянці.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарного засідання ради, тобто сесією Калинівської міської Ради. Відповідно до п.1 ст.59 вищезазначеного закону Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови позивачу у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,10 га є відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, який розташований на вищевказаній земельній ділянці.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» вичерпними підставами для внесення відомостей до Державного земельного кадастру є відповідна документація із землеустрою, щодо формування земельних ділянок у випадках, передбачених ст.79-1 Земельного кодексу України при їх формуванні; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст.107 Земельного Кодексу України; проект землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Таким чином, в ході судового розгляду не було спростовано факт самочинного будівництва позивачем будинку на виділеній земельній ділянці по АДРЕСА_1. З матеріалів справи та доводів апеляційної скарги вбачається, що у Департаменті ДАБІ також відсутні документи на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішень.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Калинівської міської ради Вінницької області задовольнити повністю .

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання протиправними дій органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити дії скасувати .

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 лютого 2015 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.