Справа № 369/2463/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ К/800/40886/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівГончар Л. Я.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому просив:

визнати протиправними дії Гатненської сільської ради в частині відмови в задоволенні клопотання;

скасувати рішення Гатненської сільської ради №22 від 18 грудня 2013 року щодо відмови у задоволенні клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки без погодження, орієнтовною площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель та споруд у межах с. Гатне;

зобов'язати Гатненську сільську раду винести на засідання чергової сесії Гатненської сільської ради та розглянути його клопотання про виділення та передачу йому у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у межах с. Гатне, орієнтовною площею 0,25 га, у відповідності до чинного законодавства.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року, в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 у 2013 року звернувся до Гатненської сільської ради із заявою про надання йому у власність земельної ділянки у межах с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

У грудні 2013 року на сесії сільської ради прийнято рішення, яким відмовлено позивачу в задоволенні клопотання з тих підстав, що в доданих до клопотання графічних матеріалах не зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Не погоджуючись з діями і рішенням ради, позивач заявив цей позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішення про розгляд заяви позивача прийняте радою правомірно.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із положеннями частини шостої статті 118 ЗК Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Частинами десятою та одинадцятою статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

У подальшому були внесені зміни до цієї статті, які направлені на спрощення процедури відведення земельних ділянок у власність, зокрема запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, зазначення на карті бажаного місця розташування земельної ділянки має значення для надання об'єктивної оцінки та відповідні на клопотання заявника, оскільки пошук такої ділянки до повноважень ради не віднесено.

Між тим, як вбачається з графічних матеріалів, доданих позивачем до клопотання, та встановлено судами попередніх інстанцій, вони не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаної земельної ділянки, оскільки містять графічні межі території села Гатне, в склад якої входять окремі земельні ділянки, а не конкретно визначена земельна ділянка, яку позивач хоче отримати у власність.

Окрім того, підтвердженням цьому є невідповідність зазначеної площі бажаної земельної ділянки у розмірі 0,25 га в аспекті доданої до клопотання графічної схеми.

Таким чином підстава, з якої відповідач виніс оскаржуване рішення, повністю узгоджується з приписами частини сьомої статті 118 ЗК України.

За таких обставин твердження позивача про невідповідність рішення відповідача про відмову у виділенні та передачі у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку вимогам чинного законодавства в момент його прийняття не доведені належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, вбачається, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про відмову у визнанні протиправним та скасування рішення ради і, відповідно, у зобов'язані повторно винести на розгляд сесії дане питання.

Доводи викладені у касаційній скарзі не спростовують правильних висновків судів.

Відповідно до частини першої 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що особа, яка заінтересована отримати земельної ділянки у власність, не позбавлена права звернутися до ради з повторним клопотанням та вимагати його розглянути на сесії ради.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: