Справа № 2-а-863/08/1522
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-863/08/1522

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Шенцева Ольга Петрівна
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Потапчука В.О.

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Південного оперативного командування на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Штабу Південного оперативного командування про стягнення одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Штабу Південного оперативного командування щодо бездіяльності відповідача по виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності другої групи під час виконання обов'язків військової служби у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення з останньою посадою згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військо службовців і членів їх сімей».

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2008 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судом рішенням суд першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності, що пов'язана з проходженням військової служби з огляду на положення ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону України від 07.03.2002 року, передбачено, що військовослужбовці, а також військовозобов'язані, призвані на збори, підлягали державному обов'язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Відповідно до редакції ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка діє з 01.01.2007 року, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року, затверджений Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, пунктом 2 якої встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно Порядком, затвердженим цією постановою.

Відповідно до вищевказаної Постанови призначення і виплата одноразової грошової допомоги проводиться у відповідності з даним Порядком у разі інвалідності звільнених з військової служби, що сталася після 01 січня 2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу було встановлено II групу інвалідності з причин травми, що пов'язана з виконанням обов'язків військової служби.

Таким чином, оскільки позивачеві встановлена інвалідність, з причин травми, що пов'язана з виконанням обов'язків військової служби, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що останній має право відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на отримання одноразової грошової допомоги у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності, що пов'язана з проходженням військової служби з огляду на зазначені положення ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції доходячи висновку про право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності, що пов'язана з проходженням військової служби, помилково виходив з того, що розмір такої допомоги повинен визначатись згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на викладене.

На виконання вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 28.05.2008 року № 499 затвердив Порядок, згідно з підпунктом 2 пункту 2 якого одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), зокрема, інвалідам ІІ групи, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби у розмірі 54-місячного грошового забезпечення.

Абзацом 5 підпункту 4 пункту 2 зазначеного Порядку передбачено, що для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, грошове забезпечення визначається за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення виходячи з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років.

Водночас, частина 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» елементи грошового забезпечення визначає по-іншому: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За таких обставин, виходячи із визначених у частині 4 статті 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати не Порядок від 28.05.2008 року № 499, а Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який має вищу юридичну силу.

Крім цього, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року, абзац 5 підпункту 4 пункту 2 вказаного Порядку в частині визначення грошового забезпечення військовослужбовців виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років визнано незаконним та нечинним.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних норм законодавства вже була неодноразово висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 12.11.2013 року (справа № 21-383а13), від 28.01.2014 року (справи №№ 21-475а13, 21-477а13), від 11.02.2014 року (справа № 21-495а13), від 04.03.2014 року (справа № 21-31а14), від 15.04.2014 року (справа № 21-78а14).

Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Південного оперативного командування на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2008 року - залишити без задоволення.

Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Штабу Південного оперативного командування про стягнення одноразової грошової допомоги - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /М.П. Коваль/

Суддя: /В.О. Потапчук/

Суддя: /Г.В. Семенюк/