Справа № 523/17510/14-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2015-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 523/17510/14-а

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Малиновський О.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

в зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження, справа розглянута згідно з п.3 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департамента праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі ДПСП Одеської МР) про:

- визнання неправомірними дії відповідача щодо здійснення нарахування та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому ніж встановлено ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням";

- зобов'язання здійснити перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку за період з травня 2014 року до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", з урахуванням проведених виплат.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що відповідачем здійснив нарахування та виплату державної допомоги по догляду за дитиною в значно меншому розмірі, ніж передбачено діючим законодавством, чим порушив її право на соціальний захист та гарантовану державою матеріальну підтримку материнства.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Справу розглянуто в порядку скороченого провадження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ДПСП Одеської МР щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі нижчому, ніж встановлено ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Зобов'язано ДПСП Одеської МР здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 недоплаченої суми державної соціальної допомоги по догляду за дитиною за період з 01 травня 2014 року у розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" з урахуванням виплаченої допомоги за вказаний період.

В апеляційній скарзі ДПСП Одеської МР ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДПСП Одеської МР, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини справи.

ОСОБА_2 є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та є застрахованою особою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси (справа №523/3903/14-а), яка набула законної сили, відповідача було зобов'язано здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 недоплачену суму державної соціальної допомоги по догляду за дитиною за період з 19 березня 2013 року у розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими поховання" з урахуванням виплаченої допомоги за вказаний період.

Однак, з травня 2014 року такі виплати були зупинені відповідачем.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен нараховувати та виплачувати позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до положень ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 46 Конституції України, ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

В апеляційній скарзі ДПСП Одеської МР вказується, що судом першої інстанції безпідставно не враховано положення ст. 15 та п. 3 Розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" щодо визначення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, згідно яких розмір соціальної допомоги визначається Кабінетом Міністрів.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 01 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені відповідні зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Зокрема, змінами до статті 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України «"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі й п.25 розділу II цього Закону щодо виключення статей 40-44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не встановлювався на 2014 рік інший розмір допомоги, ніж у Законі України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Таким чином, оскільки спір виник щодо виплати допомоги особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, судова колегія приходить до висновку, що на відносини щодо виплати допомоги позивачу у 2014 році поширюються норми спеціального закону (яким є Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням") відповідно до статті 43 якого, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За таких підстав, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.