Справа № 2а-2883/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 104813/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника позивачів ОСОБА_5

представник відповідача Яремчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівагро» на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 25 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Нива» та товариство з обмеженою відповідальністю «Золочівагро» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулися до суду з адміністративним позовом, у якому просили визнати протиправними дії Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області (далі - Рада) та зобов'язати її взяти на свій баланс житловий будинок по АДРЕСА_1.

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 25 січня 2012 року у справі № 2-а-2883/11 вказаний позов було задоволено. Визнано протиправною відмову Ради у прийнятті безоплатно у комунальну власність і на баланс приміщення житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та зобов'язано прийняти його у комунальну власність і на свій баланс.

У поданій апеляційній скарзі третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Золочівагро» (далі - ТОВ «Золочівагро») просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно вказав про те, що ТОВ «Золочівагро» не представило суду акту приймання-передачі від 20.11.2007 року, оскільки ТОВ «Золочівагро» було надано копію свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛВ № VII 343910 від 12.11.2008 року разом із копією акту приймання-передачі майна пайового фонду з ТОВ «Нива» в ТОВ «Золочівагро» від 20.11.2007 року, на підставі якого і прийняло цей житловий будинок на свій баланс.

Судом не встановлено того, що Рада подавала пропозицію підприємству-правонаступнику ТОВ «Нива» про передачу названого житлового будинку у комунальну власність і що така пропозиція була погоджена підприємством-правонаступником ТОВ «Нива».

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник, позивач ОСОБА_4 та представник відповідача у ході апеляційного розгляду просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи на підставі ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що будинок по вул. Зеленій, 2 у с. Підгайчики був споруджений господарським способом колгоспом ім. 17 вересня Золочівського району Львівської області та складався із двох квартир, які були надані для проживання сім'ям позивачів.

Позивачі у вересні 2011 року звернулись до Ради з проханням прийняти будинок у комунальну власність, а тому відповідач, як орган місцевого самоврядування, у відповідності до п.п. 3, 4 Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2003 року № 1253, повинен був вирішити це питання на користь позивачів, однак їм було фактично відмовлено у порушення вимоги.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з тим, вирішення даного адміністративного спору неможливе без з'ясування питань, якими обґрунтовуються оскаржувані дії (бездіяльність) суб'єкта владних повноважень, а саме без з'ясування законності підстав набуття права власності на об'єкт нерухомості щодо якого ці дії (бездіяльність) вчинено.

Однак адміністративний суд не може вирішувати спори про право власності, оскільки такі спори не належать до публічно-правових, якими обмежується адміністративна юрисдикція.

З матеріалів справи вбачається існування конкуренції підстав виникнення права власності у різних осіб приватного права, що претендують на спірне майно, оскільки відсутні переконливі докази переходу права власності на будинок, у якому проживають позивачі, від ТОВ «Нива» до ТОВ «Золочівагро».

Отже, для того, щоб вирішити даний адміністративний спір має бути розв'язано спір щодо права власності на спірний будинок по АДРЕСА_1

Таким чином, в основі даного спору лежить спір про право власності, який відповідно до ст. 17 КАС не належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 157 цього Кодексу.

Відтак оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у даній адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівагро» задовольнити частково.

Скасувати постанову Золочівського районного суду Львівської області від 25 січня 2012 року у справі № 2-а-2883/11 та закрити провадження у адміністративній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 30 січня 2015 року.