Справа № 2а-3064/11/1370
Суддя: Дем'яновський Галій Семенович
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2011 р. № 2а-3064/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Дем'яновського Г.С.,

при секретарі Бугарі Д.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Сокальському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №/2 від 28 грудня 2010 року, №/3 від 09 березня 2011 року, -

в с т а н о в и в:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Сокальському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №/2 від 28 грудня 2010 року, №/3 від 09 березня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що з податковими повідомленнями- рішеннями відповідача, якими визначено податкове зобов'язання, з податку з доходів фізичних осіб в сумі 72 305 грн 55 коп ( з них 24395,35 грн за основним платежем та 48 790, 70 грн штрафних санкцій) не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам справи та які прийняті з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки він як працедавець не допустив порушення умов укладених трудових договорів і порушень вимог пп.8.1.1.,п.п.8.1.4 п.8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб „від 22.05.2003 року №889-1У,/ далі Закон №889-1У/ ,а також не порушив пп.16.3.1. п.16.3 ст.16 Закону 8899-1У ,оскільки він не є юридічною особою і не має відокремлених підрозділів. Заробітну плату він виплачує найманим працівниам згідно укладених договорів і це не є порушенням законодавства, і висновки перевіряючих щодо заниження нарахованої заробітної плати та відповідного неутримання і несплати податку з доходів фізичних осіб обгрунтовані лише актами виконаних робіт та кошторисами ,які по своїй суті не можуть врегульовувати порядок та умови виплати заробітної плати найманим працівникам підрядника.Крім цього розвезення робочих по об"єктам не є додатковим благом. Просить задоволити позов

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив мотивуючи це тим що, ДПІ діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, під час перевірки було встановлено низку порушень у позивача, у зв'язку з чим було складено акт на підставі якого винесені оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення. Вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

-позивач ОСОБА_1 зареєстрований суб"єктом підприємницької діяльності -фізичною особою -підприємцем 14.09.2001 року Сокальською районною державною адміністрацією

- - Згідно довідки про взяття на облік платника податків позивач перебуває на обліку у ДПІ у Сокальському районі Львівської області.

- відповідно до Закону України «Про систему оподаткування»від 25 червня 1991 року платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни;

Державною податковою інспекцією у Сокальському районі проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 31.04.2007р. по 31.03.2010р. фізичної-особи підприємця ОСОБА_1.

За наслідками проведеної планової документальної виїзної перевірки, складеного Акту № 619/1701/НОМЕР_1 від 21.07.2010р., відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 9 серпня 2010р., яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 73 186 грн. 05 коп. ( з них 24395,35 грн. за основним платежем та 48 790, 70 грн. штрафних санкцій).

Позивач подав Скаргу від 18.08.2010р. до Державної податкової інспекції у Сокальському районі, за результатами розгляду якої було прийнято податкове повідомлення-рішення № /1, яке залишило суму податкового зобов'язання без змін. 22.10.2010 р. позивачем було подано повторну скаргу № 81/1-6 на рішення ДПІ у Сокальському районі до Державної податкової адміністрації у Львівській області, яка відмовила скаржнику у скасуванні податкового рішення-повідомлення № /1 в повному обсязі, але скасувала в частині основного платежу 293,5 грн. та 587,00 грн. штрафної санкції.

31.12.2010 р. ПП ОСОБА_1 подав скаргу на податкове рішення-повідомлення № /0 від 9 серпня 2010р., податкове повідомлення-рішення № /1 від 19 жовтня 2010р., податкове повідомлення-рішення № /2 від 28 грудня 2010р. до Державної податкової адміністрації України, яка залишила її без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сокальському районі без змін. 9.03.2011р. відповідачем було прийнято податкове рішення-повідомлення № /3, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 72 305 грн. 55 коп. ( з них 24395,35 грн. за основним платежем та 48 790, 70 грн. штрафних санкцій).

Відповідно до ст.55 Господарського кодексу України :

1. Суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

2. Суб'єктами господарювання є:

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці

Згідно ч.1 ст.51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуюсться нормативно-правові акти,що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб,якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до 5.3.9. ст.5 Закону України від 22.05.1997 року виплату винагород або інших видів заохочень пов'язаним з таким платником податку фізичним чи юридичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку виплату або заохочення було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час). За наявності зазначених документальних доказів віднесенню до складу валових витрат підлягають фактичні суми виплат (заохочень), але не більші ніж суми, розраховані за звичайними цінами.

Не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, пов'язаним з таким платником податку особам.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення необгунтованими та таким, що підлягає скасуванню зважаючи на наступне.

Відповідно до п.п.8.1.1. п.8.1 ст. 8 Закону №889-IV податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

П.п. п.п.8.1.4 п.8.1 ст.8 Закону №889-IV передбачено, що якщо оподатковуваний дохід виплачується у негрошовій формі чи готівкою з каси резидента, то податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, наступного за днем такої виплати.

В п.п.16.3.1 п.16.3 ст.16 Закону №889-IV зазначається, в свою чергу, що сума податку за звітний місяць, яка підлягає перерахуванню до місцевого бюджету за місцезнаходженням таких відокремлених підрозділів, визначається юридичною особою або уповноваженим підрозділом самостійно, виходячи із загальної кількості громадян, які працюють у цих підрозділах, та суми виплаченого (нарахованого) оподатковуваного доходу.

Разом з тим, відповідно до п.п. 17.1 ст.17 Закону №889-IV особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи).

Тому на виконання даної норми, позивачем виплачувалась заробітна плата працівникам згідно умов трудових договорів,які зареєстровані у Сокальському центрі зайнятості.

В договорах зазначений розмір заробітної плати,який позивач зобов"язувався виплачувати найманому працівникові.

Згідно Закону України «Про оплату праці»№108/95-ВР від 24.03.1995р. заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно ч.1 ст.29 цього Закону при укладанні працівником трудового договору (контракту) власник або уповноважений ним орган доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

В свою чергу Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001р. затверджено форму трудового договору між працівником та фізичною особою.

В судовому засіданні оглянуті трудові договори, укладені СПД ФОП ОСОБА_1 з найманими працівниками, зареєстрованими Сокальським районним центром зайнятості, за період 2004-2010р. В кожному із зазначених трудових договорів (п.3) індивідуально для кожного працівника визначено розмір заробітної плати у грошовому еквіваленті, який встановлений за згодою сторін.

Судом також оглянуті книги нарахування заробітної плати, за 2008/09 роки . При нарахуванні і виплаті заробітної плати позивачем утримувався податок та сплачувався до бюджету .

Представник відповідача пояснив,що розбіжностей між нарахованою ,виплаченою заробітною платою та звітністю позивача не виявлено.

Розміри виплаченої заробітної плати підтверджуються також платіжними відомостями,які містяться у матеріалах справи.

Тому представник позивача заявила невідомо з яких міркувань базою оподаткування зазначеним видом податку ДПІ було обрано кошторисну заробітну плату, зазначену у актах виконаних робіт, які жодним чином не персоніфіковані., а також ДПІ орієнтувалась на дані актів виконаних робіт,не врахувавши ,що в означених документах не можуть бути відображені суми заробітної плати,виплаченої найманим працівникам ,оскільки в ці суми входять і робота самого позивача,економія,інші витрати.

Крім того, згідно ст.94 Кодексу законів про працю заробітна плата визначена як винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразi, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працiвниковi за виконану ним роботу. Питання державного i договiрного регулювання оплати працi, прав працiвникiв на оплату працi та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату працi" та iншими нормативно-правовими актами.

Таке поняття як «Кошторисна заробітна плата»визначено лише у Наказі Державний комітет України у справах містобудування і архітектури «Про затвердження Правил визначення вартості будівництва»(ДБН Д.1.1-1-2000) № 174 від 27.08.2000р. Згідно п.п. 3.1.10.2 до кошторисної вартості будівництва будівлі або споруди належить і кошторисна заробітна плата, Кошторисна заробітна плата (основна та додаткова), що наводиться в прямих витратах у локальних кошторисах, вираховується окремо для робітників-будівельників і монтажників, робітників, зайнятих на керуванні та обслуговуванні будівельних машин і механізмів, та робітників, зайнятих на керуванні та обслуговуванні автотранспортних засобів при перевезенні грунту і будівельного сміття. Розрахунок кошторисної заробітної плати виконується на підставі нормативно-розрахункових трудовитрат і вартості людино-години, яка відповідає середньому нормативному розряду робіт для ланки робітників-будівельників, монтажників та середньому нормативному розряду ланки робітників, зайнятих на керуванні та обслуговуванні будівельних машин і механізмів.

Вартість людино-години згаданих робітників по будовах (об'єктах), будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств, установ та організацій державної власності, як правило, приймається в межах, рекомендованих Держбудом України.

Кошторисні прямі витрати враховують у своєму складі заробітну плату робітників, вартість експлуатації будівельних машин і механізмів та матеріалів, виробів, конструкцій. При

взаєморозрахунках за обсяги виконаних робіт кошторисна заробітна плата визначається на підставі нормативних трудовитрат на певний обсяг робіт, вартості людино-години, яка відповідає середньому нормативному розряду цих робіт і передбачена у договірній ціні, та відображається "Акті приймання виконаних підрядних робіт" (типова форма N КБ-2в). Кошторисна заробітна плата відшкодовується замовником підрядникові у складі вартості

будівництва і є лише джерелом коштів підрядної організації для нарахування заробітної плати (основної та додаткової) робітникам та працівникам цієї підрядної організації . Нарахування заробітної плати працівникам будівельної організації відноситься до її компетенції та здійснюється згідно з встановленими в цій організації положеннями щодо оплати праці.

Тому кошторисна заробітна плата є по суті джерелом для нарахування та виплати реальної заробітної плати.

Правила визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000 встановлюють основні правила визначення вартості нового будівництва, розширення, реконструкції та технічного переоснащення підприємств, будівель і споруд, ремонту житла, об'єктів соціальної сфери і комунального призначення та благоустрою, а також реставрації пам'яток архітектури та містобудування і носять обов'язковий характер при визначенні вартості будов (об'єктів), будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

По будовах (об'єктах), будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, ці норми носять рекомендаційний характер, і їх застосування обумовлюється контрактом. Правила поширюються на підрядний, господарський та змішаний способи здійснення будівництва.

Крім того ДПІ, не було визначено, чи здійснюване позивачем будівництво було оплачено за рахунок бюджетних коштів чи за рахунок інших джерел фінансування, а відповідно чи носили для позивача норми ДБН Д.1.1-1-2000 обов"язковий чи рекомендаційний характер.

Як вбачається з п.п. 17.1.3. п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-III, 21.12.2000 у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Також суми заробітної плати,які обрані ДПІ як база для визначення розміру податку з доходів фізичних осіб, згідно Наказу ДПА України №451 від 29.09.2003 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2003 р. за N 960/8281, у графі "3а" "Сума нарахованого доходу" податкового розрахунку відображається сума фактично виплаченого доходу фізичній особі - платнику податку податковим агентом відповідно до нарахованого доходу, а саме - без вирахування із суми нарахованого доходу суми податку з доходів фізичних осіб, сум збору до Пенсійного фонду, сум внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, які відповідно до закону справляються за рахунок доходу найманої особи.

Крім цього в таблиці нарахувань,поміщеній на стор.25 Акту перевірки ДПІ допущена розбіжність з актами виконаних робіт ,що призвело до подвійного нарахування 36772 грн. „невиплаченого доходу".

Щодо донарахування податку за так звані отримані „додаткові блага",ніби-то отримані найманими працівниками в якості підвозу від розташування місця роботи наймача до об"єкту роботи ,то з листа Державної податкової адміністрації України від 25.11.2004 року № 23054/7/17-3117 вбачається, що вартість перевезення працівників за маршрутом -місце знаходження наймача до об"єкту будівництва не розглядається як одержане такими працівниками додаткових благ і не оподатковується податком з доходів фізичних осіб.

Згідно ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог та вважає, що позов Приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Сокальському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №/2 від 28 грудня 2010 року, №/3 від 09 березня 2011 року, слід задоволити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7, 14, 23, 86, 94, 99, 158, 159, 160, 161, 163, 162, 167 КАС

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сокальському районі Львівської області №/2 від 28 грудня 2010 року, №/3 від 09 березня 2011 року,

3..Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору 3 грн. 40 коп..

.Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку та в строки,передбачені ст.186 КАС України, та набирає законної сили, в порядку,передбаченому ст.254 КАС України.

Суддя:підпис- з оригіналом звірено.

Суддя: Дем'яновський Г.С.