Справа № К/9991/53298/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/9991/53298/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Заїка М.М., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2011р. у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, приватного підприємства «Восход» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним рішення відповідача від 24.04.2008р. №01/2564 про відмову у видачі направлення на МСЕК для встановлення відсотку втрати професійної працездатності, зобов'язання ВВД ФССНВВПЗУ у м. Кривому Розі видати вказане направлення, зобов'язання ПП «Восход» скласти Акт про професійне захворювання за формою Н-1, стягнення з кожного з відповідачів 15000 грн відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2009р. позовні вимоги в частині зобов'язання скласти Акт про професійне захворювання за формою Н-1 та стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2009р. позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області від 24.04.2008р. про відмову у видачі направлення на МСЕК позивача для встановлення відсотку втрати професійної працездатності.

Зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області видати направлення на МСЕК позивача для встановлення відсотку втрати працездатності.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2011р. рішення суду першої інстанції скасовано. В задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням апеляційного суду не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, судами встановлено, що з 1981 року по 2007 рік позивач працював водієм БілАЗу на різних гірничодобувних підприємствах, в тому числі на АК «Алмази Росії-Саха», яке знаходиться на території Російської Федерації, та 7 років - на шлакових відвалах приватного підприємства «Восход». 03.03.2008р. клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці АМН України» видано повідомлення №535/1 про професійне захворювання позивача, пов'язане з вібрацією. 04.04.2008р. Криворізькою міською санітарно-епідеміологічною станцією складено Акт №1 розслідування хронічного професійного захворювання, який не був підписаний всіма членами комісії у зв'язку з тим, що місцем роботи на якому рівень вібрації перевищував ГДР є АК «Алмази Росії-Саха», куди й потрібно було направляти повідомлення про професійне захворювання. Крім того, рівень загальної вібрації на робочому місці позивача під час праці у приватному підприємстві «Восход» нижчий від гранично допустимого рівня, а тому за висновком комісії не чинить несприятливий вплив на стан здоров'я працюючого. На звернення позивача до ФССНВВПЗУ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області із заявою про направлення його на огляд до МСЕК для встановлення відсотку втрати працездатності, відповідачем в листі від 24.04.2008р. №01/2564 відмовлено в задоволенні заяви позивача та повідомлено про те, що із відповідною заявою про направлення на проведення МСЕК позивач повинен звернутись до лікувально-профілактичного закладу, що обслуговує підприємство, працівником якого був позивач.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Перелік професійних захворювань, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2000р. №1662, до якого в пункті 3 віднесено вібраційну хворобу, в Розділі «Виробничі фактори, вплив яких може викликати професійне захворювання» передбачено, що до таких факторів віднесено тривалий систематичний вплив виробничої вібрації, що передаються на верхні кінцівки працюючих. Посилань на те, що вібрація повинна перевищувати гранично допустимі норми у Переліку немає, а отже для виникнення вібраційної хвороби достатньо систематичного впливу виробничої вібрації будь-якої потужності. Крім того, висновок клініки професійних захворювань Інституту медицини праці Академії медичних наук України від 26.02.2008р. про наявність у позивача вібраційної хвороби ІІ ступеню, яке є професійним захворюванням та настало від дії шкідливих виробничих факторів, відповідачем не оскаржено в судовому порядку, а тому є обов'язковим для виконання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що до повноважень відповідача не входить направлення працівника на медико-соціальну експертну комісію для встановлення ступеня втрати ним професійної працездатності.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновків судів не спростовують і є безпідставними, оскільки відповідно до Порядку організації та проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.1994р. №221 обов'язок направлення позивача на МСЕК покладено на лікувально-профілактичний заклад, що обслуговує підприємство, працівником якого є потерпілий, доказів протиправності дій чи бездіяльності відповідача суду не надано, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення апеляційний суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2011р. у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: М.М. Заїка

Ю.Й. Рецебуринський