Справа № 820/100/15
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 січня 2015 р. № 820/100/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

представника позивача - Кот Т.В.,

представника відповідача - Нагорній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України до Відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області скасувати арешт, накладений на кошти на рахунках, що належать Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" та на касову книгу підприємства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.10.2014 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ВП №45255691 з примусового виконання наказів господарського суду Харківської області було винесено постанову про накладення арешту на кошти, що містяться на всіх рахунках позивача. Також, 25.11.2014 року тим же державним виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження було також винесено постанову про накладення арешту на касову книгу Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки". Таким чином, у зв'язку із накладенням арешту на рахунки та касову книгу, Державне підприємство "Дослідне господарство "Борки" взагалі не має змоги виплачувати заробітну плату своїм працівникам. У зв'язку із чим просив позов задовольнити та скасувати арешт.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що на виконанні у відповідача знаходиться зведене виконавче провадження ВП №45255691 про стягнення боргу з Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України. Постановами державного виконавця від 26.12.2013 року, 24.06.2014 року та 29.10.2014 року накладено арешт на грошові кошти боржника по зведеному виконавчому провадженню та надіслано на виконання у банківські установи. Згідно відповідей із банківських установ встановлено, що на рахунках боржника відсутні кошти для виконання зазначених постанов. Крім того, постановою від 25.11.2014 року постановою накладено арешт на касову книгу позивача, залишок коштів на час накладення арешту в касі відсутній. Щодо виплати заробітної плати працівникам Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки", то працівникам позивача подаються на виконання до відділу державної виконавчої служби посвідчення комісії по трудових спорах на виплату заробітної плати, на підставі яких було в грудні 2014 року виплачено заробітну плату в розмірі 140283,21 грн. Таким чином, усі дії здійсненні державним виконавцем зроблені своєчасно та у межах чинного законодавства, у зв'язку із чим відповідач просив у задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що у складі зведеного виконавчого провадження знаходиться 19 виконавчих проваджень про стягнення боргу в розмірі 2863091 грн. на користь юридичних осіб, в тому числі 5 виконавчих проваджень про стягнення боргу в розмірі 316195 грн. на користь Державної податкової інспекції у Зміївському районі.

Як вбачається із матеріалів справи, постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області накладено арешт на грошові кошти Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України по зведеному виконавчому провадженню ВП №45255691.

Крім того, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області постановою про арешт коштів від 25.11.2014 року у зведеному виконавчому провадженню ВП №45255691 накладено арешт на касову книгу Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України.

Система органів державної виконавчої служби за своїм призначенням повинна забезпечити реальну дію правових норм із застосуванням заходів примусового виконання, санкціонованих державою. Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння у реалізації своїх процесуальних прав.

Врегульовані приписами ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" обов'язки і права державних виконавців, зобов'язують державного виконавця вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Тобто, з огляду на викладене, вчинення суб'єктом владних повноважень дій, прийняття рішень є правомочним за умови дотримання ним засад, відповідно до наданих йому повноважень, визначених законом в його компетенції, відповідно до порядку, у якому здійснюються дії та приймаються рішення, що спрямовані на реалізацію владних повноважень, дотримання засобів, форм, прийомів, передбачених законодавством, компетенційними правами і обов'язками.

Спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження, віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконанню державною виконавчою службою підлягають такі виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні Відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області знаходиться зведене виконавче провадження зі стягнення з примусового виконання наказів Господарського суду Харківської області по стягненню заборгованості в загальному розмірі 2319378,84 грн. за різними виконавчими документами.

Згідно ч. 1 -4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Згідно з частиною 3 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Суд звертає увагу на те, що позивач просить зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області скасувати арешт, накладений на кошти на рахунках, що належать Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" та на касову книгу підприємства. Проте, позивачем не оскаржуються дії відповідача щодо винесення постанови про накладення арешту, тим саме позивач погоджується із вказаними постановами та вважає їх прийнятими у межах чинного законодавства.

Щодо посилань позивача на те, що накладений арешт позбавляє можливості позивача виплачувати заробітну плату працівникам Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки", суд зазначає наступне.

Як вбачається із пояснень представника відповідача, що не заперечувалось і позивачем, працівниками Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" подавались на виконання до відділу державної виконавчої служби посвідчення комісії по трудових спорах на виплату заробітної плати, на підставі яких було в грудні 2014 року виплачено заробітну плату в розмірі 140283,21 грн.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні просив суд зняти арешт з рахунку, що знаходиться у Приватбанку, однак як зазначено самим позивачем, за підприємством значиться лише один розрахунковий рахунок, який не є спеціальним.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 статті 2 КАС України).

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження протиправності дій та рішення відповідача та в чому саме є порушення прав позивача, а в свою чергу відповідачем виконано вимоги ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 128, 159, 160-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України до Відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 27.01.2015р.

Суддя С.О. Чудних