Справа № 363/4143/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/4143/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Чірков Г.Є.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Василенка Я.М., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області (далі - Відповідач, Управління) про: визнання незаконними дій Відповідача щодо застосування ним під час нарахування/перерахунку додаткової пенсії Позивача за період з 01.01.2005 року до моменту прийняття рішення по даній справі положень Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів, якими у порушення та розріз, встановлених Конституцією України і Законами України вимог і норм, визначено розміри пенсій для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при цьому, значно менші, ніж передбачено ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для відповідної категорії громадян; визнання протиправною бездіяльності Управління щодо нарахування, перерахунку та виплати ОСОБА_2 недоотриманих сум додаткової пенсії, передбаченої ст. 50 зазначеного вище Закону за період з 01.01.2005 року до моменту прийняття рішення по даній справі; зобов'язання Управління зробити нарахування, перерахунок та виплату додаткової пенсії Позивача на підставі, у порядку та розмірах, встановлених згаданим Законом та пов'язаними із ним Законами, а саме у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за вказаний вище період, де розмір пенсії за віком визначається у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, одночасно враховуючи вимоги ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими розміри пенсії збільшуються у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, без урахування Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України; зобов'язання стягнути з Відповідача у порядку негайного виконання, передбаченого ст. 256 КАС України, на користь Позивача суму боргу за пенсійними виплатами, що виник за весь період невиконання вимог Законів України щодо нарахування та перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_2, передбаченої ст. 50 вищевказаного Закону.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12.12.2014 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії щодо перерахунку та призначення пенсії Позивача та зобов'язано Управління здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 27.02.2014 року по 15.08.2014 року у розмірах не менше 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач неправомірно виплачував Позивачу пенсію у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів, оскільки положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у період з 01.01.2014 року по 15.08.2014 року не було передбачено застосування норм ст. ст. 50, 54 вказаного Закону у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 12.12.2014 року. При цьому звертає увагу на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась за наявними у ній матеріалами у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (а.с. 14-15).

Як встановлено судом першої інстанції, 07.03.2014 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив провести призначення, перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та 8 мінімальних пенсій за віком відповідно.

Управлінням було відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви, про що повідомлено листом від 02.04.2014 року № 47/К-01-02. Відмова вмотивована тим, що додаткова пенсія була перерахована відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 та від 23.11.2011 року № 1210, а тому її розмір відповідає чинному законодавству. Крім того, у листі зазначено, що Позивач за вибором останнього отримує пенсію по втраті годувальника, а тому не має права на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 вказаного вище Закону.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 87 Бюджетного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій Відповідача щодо нарахування та виплати державної та додаткової пенсії у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не містив положень щодо виплати у період з 01.06.2014 року по 15.08.2014 року пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 зазначеного Закону у порядку та розмірах, встановлених КМ України.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам IІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

На виконання делегованих повноважень Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, якою передбачено мінімальний розмір пенсії для постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак, як вбачається зі змісту Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», до останнього були внесені зміни Законом від 31.07.2014 № 1622-VII (який набрав чинності 03.08.2014 року) та доповнено Прикінцеві положення пунктом 67, згідно якого приписи ст. ст. 50, 54 Закону у 2014 році застосовуються у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, у період з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року чинним законодавством не передбачено виплати пенсій, визначених ст. ст. 50, 54 Закону у розмірі, визначеному КМ України.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.12.2014 року у справі № К/800/67137/14 та в ухвалі від 08.12.2014 року № К/800/62628/14.

Разом з тим, судова колегія вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_2 права на перерахунок та виплату державної пенсії відповідно до ст. 54 Закону, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Виходячи з аналізу вказаної норми, суд вправі розглядати лише ті позовні вимоги, що були заявлені до суду першої інстанції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просила здійснити нарахування, перерахунок та виплату додаткової пенсії лише у відповідності до ст. 50 Закону, тоді як вимоги щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії відповідно до ст. 54 Закону Позивачем заявлені не були.

Відтак, рішення суду першої інстанції про призначення, перерахунок та виплату ОСОБА_2 державної пенсії по інвалідності в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком суперечить нормам процесуального права, зокрема, приписам ст. 11 КАС України.

Крім того, надаючи оцінку правомірності висновку суду першої інстанції про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату Позивачу пенсії відповідно до ст. 54 Закону, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Зі змісту листа від 02.04.2014 року № 47/К-01-02 випливає, що Позивачем обрано пенсію у зв'язку з втратою годувальника, тоді як державна пенсія по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону ОСОБА_2 не призначалась.

Отже, висновок Вишгородського районного суду Київської області про неправомірність дій Управління щодо відмови у призначенні та зобов'язання Відповідача здійснити перерахунок та виплату Позивачу пенсії по інвалідності є необґрунтованим.

Крім іншого, колегія суддів вважає помилковим висновок Вишгородського районного суду Київської області про зобов'язання Відповідача провести перерахунок та виплату Позивачу додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону за період з 27.02.2014 року по 15.08.2014 року, з огляду на наступне.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом лише 30.09.2014 року, а тому в силу ч. 2 ст. 99 КАС України позовні вимоги за період з 01.01.2005 року по 29.03.2014 року включно підлягають залишенню без розгляду.

Однак, незважаючи на пропуск строку позовної давності оскаржуваною постановою зобов'язано Управління провести перерахунок та виплату, зокрема, додаткової пенсії з 27.02.2014 року, що суперечить положенням ч. 2 ст. 99 КАС України.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції критично оцінює висновок Вишгородського районного суду Київської області про необхідність задоволення позовних вимог щодо виплати додаткової пенсії ОСОБА_2 по 15.08.2014 року, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-18 встановлено, що норми і положення, зокрема, ст. 50 Закону Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

При цьому, необхідно врахувати, що згідно Прикінцевих положень Закону № 1622-18 останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Враховуючи те, що даний Закон був опублікований 02.08.2014 року в офіційному виданні «Голос України», то останній набрав чинності 03.08.2014 року.

Виходячи з вищевикладеного, кінцевою датою, до якої може бути здійснено перерахунок та виплату додаткової пенсії, є 03.08.2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо періоду, за який Позивачу може бути здійснено виплату додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону, оскільки остання може бути виплачена лише за період з 30.03.2014 року по 02.08.2014 року включно.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення, перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу Відповідача задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області - задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 12 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити дії- скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 30.03.2014 року по 02.08.2014 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 30.03.2014 року по 02.08.2014 року включно з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Я.М. Василенко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Василенко Я.М.

Шурко О.І.