Справа № 1309/4382/12
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Справа № 9944/14/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.,

судді Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова, на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16.10.2014 року про відмову у задоволені заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі № 1309/4382/12 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова звернулось до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Залізничного районного суду м. Львова від 12.07.2012 року у справі № 1309/4382/12.

В обґрунтування поданої заяви посилається на той факт, що із ухвали ВАС України від 03.07.2014 року, яка надійшла на адресу управління 25.07.2014 року , їм стало відомо, що з 23.07.2011 року, при здійсненні виплат із Державного бюджету слід керуватись постановою КМ України від 06.07.2011 року № 745 «Про становлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету». Відтак, оскільки ці відомості мають істотне значення для вирішення справи та не були і не могли бути відомі управлінню раніше, просять скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 12.07.2012 року № 1309/4382/12, та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову ОСОБА_1

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.10.2014 року заяву управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова залишено без задоволення.

Не погодившись із такою ухвалою суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова подало апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просять таку скасувати, та прийняти нову, якою подану заяву задовольнити.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Передбачений главою 4 розділу ІV КАС України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією адміністративного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам цього Кодексу порушує принцип правової визначеності та право осіб на доступ до правосуддя, яке гарантується п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Принцип правової (юридичної) визначеності вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне ставитися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу resjudicata, що є принципом остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов'язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру.

Допускається можливість судового перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, але лише у межах, що не порушують принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини від 03 грудня 2003 року в справі «Рябих проти Росії» та від 18 листопада 2004 року в справі «Правєдная проти Росії»).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч.2 ст.245 КАС України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч.2 цієї ж статті, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Крім цього, посилання осіб, які беруть участь у справі на обставини викладені в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при офіційному, всебічному і повному з'ясуванні судом всіх обставин справи, тобто при виконанні вимог частин 4, 5 ст.11 КАС України, не є нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.245 цього ж Кодексу є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Оцінюючи в сукупності наведені норми процесуального закону, а також фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що наведені у заяві управлінням Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова обставини, не можна вважати нововиявленими в розумінні ст.245 КАС України, а тому така не підлягає задоволенню.

Згідно із ст.253 КАС України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 197, п. 1 п.п. 1 ст. 199, ст.ст. 200,206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16.10.2014 року про відмову у задоволені заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі № 1309/4382/12 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.