Справа № 826/14608/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Вівдиченко Т.Р.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Безпечні Системи» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, наказу, визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року позов задоволено частково, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 10.06.2014 року №, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Голосіївському районі ГУ Мідоходів у м. Києві проведено документальну позапланову перевірку ПП «Безпечні Системи» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платниками податків: ТОВ «Віра Люкс Сервіс» (податковий номер 38753769), за період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року, у зв'язку з чим складено акт від 23.05.2014 року №199/1-26-50-22-03-34901988 (надалі - акт перевірки).

За результатами вищезазначеної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення ПП «Безпечні Системи» вимог п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 114 401,26 грн., в тому числі за період: лютий 2014 року на суму 114 401,26 грн.

На підставі викладеного вище, ДПІ у Голосіївському районі ГУ Мідоходів у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.06.2014 року №, яким ПП «Безпечні Системи» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 114 401,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкція - 57 201,00 грн.

Вважаючи дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ Мідоходів у м. Києві щодо проведення перевірки протиправними, оскаржувані наказ від 16.05.2014 року №1245 та податкове повідомлення-рішення від 10.06.2014 року № протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3. ст.198 Кодексу, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт і послуг), вартість яких відноситься до складу витрат виробництва (обігу). Право на нарахування податкового кредит виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (надалі - Закон №996) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку (який основою будь-якого іншого обліку) господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження включення витрат на оплату виконаних робіт до складу валових витрат підприємства, а також для підтвердження включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за виконані роботи до складу податкового кредиту, необхідні первинні документи (платіжні доручення, податкові накладні, акти виконаних робіт тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст.1 зазначеного закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, взаємовідносини між позивачем (Замовник) та ТОВ «Віра Люкс Сервіс» (Підрядник) ґрунтувалися на підставі наступних договорів: №14/01/14 від 14.01.2014 року, №15/12/13 від 15.12.2013 року та 17/12/13 від 17.12.2013 року, згідно умов яких Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується своїми силами і силами залучених Підрядником організацій виконати і здати Замовникові демонтажні та монтажні роботи по влаштуванню систем та забезпеченню заходів протипожежного комплексу на об'єкті.

На підтвердження товарності (реальності) фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Віра Люкс Сервіс», здійснених на підставі вищезазначених договорів, позивачем надано до суду копії наступних документів:

- актів здачі-приймання робіт (надання послуг) (№ОУ-0000347 від 26.02.2014 року на суму 6 535,80 грн., №ОУ-0000348 від 26.02.2014 року на суму 9 098,16 грн., №ОУ-0000349 від 26.02.2014 року на суму 6 615,48 грн., №ОУ-00000350 від 27.02.2014 року на суму 31 062,00 грн., №ОУ-0000351 від 27.02.2014 року на суму 219 112,08 грн., №ОУ-0000352 від 28.02.2014 року на суму 413 984,04 грн.);

- податкових накладних (від 26.02.2014 року №117 на суму з ПДВ 6 535,80 грн., від 26.02.2014 року №118 на суму 9 098,16 грн., від 26.02.2014 року №119 на суму 6 615,48 грн., від 27.02.2014 року №120 на суму 31 062,00 грн., від 27.02.2014 року №121 на суму 219 112,08 грн., від 28.02.2014 року №122 на суму 413 984,04 грн.).

Формування позивачем податкового кредиту на підставі вищенаведених податкових накладних також відображено у наявній в матеріалах справи копії реєстру виданих та отриманих податкових накладних за лютий 2014 року.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на той факт, що вищезазначені первинні, розрахункові та інші документи повністю відповідають вимогам, встановлених до первинних документів, які пред'являються п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і за висновками суду свідчать про реальність операцій між позивачем і його контрагентом.

Крім того, контролюючим органом не заперечувалося факту формування валових витрат та податкового кредиту, який став об'єктом перевірки, на підставі саме вказаних вище документів первинно облікової звітності.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ПП «Безпечні Системи» мало ділову мету, укладаючи вказані правочини з ТОВ «Віра Люкс Сервіс».

Так, на підтвердження подальшої реалізації виконаних ТОВ «Віра Люкс Сервіс» робіт за вищезазначеними договорами у матеріалах справи містяться копії договорів та первинно облікових документів, укладених з третіми особами, а, відтак, оспорювані фінансово-господарські операції здійснювалися за наявності у позивача ділової мети.

Крім того, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів відсутності у контрагента позивача (ТОВ «Віра Люкс Сервіс») спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення з ним вказаних вище правочинів, зокрема, того, що вказана юридична особа не була зареєстрована в якості платника податку на додану вартість або того, що реєстрація останнього платником податку на додану вартість була анульована до спірного періоду. Відтак, наявні у матеріалах справи копії первинних облікових докумен6тів, на підставі яких позивач сформував валові витрати та податковий кредит за результатами господарських операцій з ТОВ «Віра Люкс Сервіс», відповідають встановленим вимогам податкового законодавства.

Водночас, є необґрунтованими доводи відповідача, сформовані на підставі акту ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 04.04.2014 року №821/221/38753769 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Віра Люкс Сервіс» () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за лютий 2014 року», оскільки, інформація, викладена в останньому, фактично переписана відповідачем в акт перевірки позивача без належного дослідження та надання оцінки первинним документам, як того вимагають норми діючого податкового законодавства України.

Крім того, слід зазначити, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2014 року у справі №804/4955/14, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2014 року, за позовом ТОВ «Віра Люкс Сервіс» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії адміністративний позов ТОВ «Віра Люкс Сервіс» задоволено частково, зокрема, поставлено визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області зі складання акту №821/221/38753769 від 04.04.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Віра Люкс Сервіс» () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за лютий 2014 року»; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ ТОВ «Віра Люкс Сервіс» в електронній автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту (Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань) в розрізі контрагентів на підставі акту №821/221/38753769 від 04.04.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Віра Люкс Сервіс» () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за лютий 2014 року»; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вилучити з діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту (Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань) в розрізі контрагентів інформацію, внесену па підставі акту №821/221/38753769 від 04.04.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Віра Люкс Сервіс» () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за лютий 2014 року».

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість висновків ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, на підставі яких позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 10.06.2014 року №.

В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Міщук М.С.