Справа № 21-364а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,
суддів:Гусака М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області (далі - заступник прокурора) в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - Мінагрополітики) та державного підприємства «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (далі - Підприємство) до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - Сільрада), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, про визнання недійсними та скасування рішень Сільради,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року заступник прокурора в інтересах держави в особі Мінагрополітики та Підприємства звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсними та скасувати рішення Сільради №№ 234-243, прийняті 4 серпня 2010 року на 39 сесії 5 скликання.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що прокуратура району провела перевірку додержання вимог чинного законодавства щодо законності припинення права постійного користування земельними ділянками, які перебували у користуванні Підприємства.

Під час перевірки встановлено, що рішенням Сільради від 7 липня 2010 року № 2, прийнятим на 38 сесії 5 скликання, ураховуючи добровільну відмову Підприємства як землекористувача, припинено його право постійного користування земельними ділянками загальною площею 61,85 га (з них одна площею 3,65 га, а друга - 58,2 га), які знаходяться в південно-західній частині с. Софіївська Борщагівка.

Відповідно до рішення Сільради від 4 серпня 2010 року № 4, прийнятого на 39 сесії 5 скликання, затверджено технічну документацію щодо припинення права постійного користування Підприємства зазначеними земельними ділянками та передано її до земель запасу в межах с. Софіївська Борщагівка, а згідно з оспорюваними рішеннями від цієї ж дати надано дозвіл третім особам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Прокурор зазначив, що спірні рішення суперечать принципам регулювання земельних відносин в Україні, закріпленим у статті 14 Конституції України та статті 5 Земельного кодексу України (у редакцій, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - ЗК) і порушують інтереси держави, оскільки прийняті з порушенням порядку припинення права на землю, передбаченого статтею 142 ЗК. Мінагрополітики, у підпорядкуванні якого знаходиться Підприємство, не надавало згоди на вилучення земельних ділянок із його користування, як це передбачено положеннями Статуту Підприємства (пункти 6.3, 6.5, 6.10 статті 6 «Статутний фонд (капітал) та інші фонди Підприємства»). Згідно зі статтею 126 ЗК Підприємство на підставі державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003658 від 11 листопада 2002 року (далі - державний акт № 003658) залишалось користувачем земельних ділянок.

Києво-Святошинський районний суд Київської області постановою від 20 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2012 року, у задоволенні позову відмовив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 9 квітня 2014 року рішення попередніх судових інстанцій залишив без змін.

Касаційний суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення Сільради відповідають вимогам норм чинного законодавства, оскільки прийняті після отримання листом від 14 червня 2010 року № 502 згоди Підприємства на передачу земельних ділянок до земель запасу Сільради у порядку, передбаченому статтею 142 ЗК. Посилаючись згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) на встановлені судовим рішенням в іншій адміністративній справі між тими ж сторонами обставини, касаційний суд зазначив, що на момент надання зазначеної згоди пункт 6.5 Статуту Підприємства не містив норму про обов'язок погоджувати такі дії з Міністерством.

Не погоджуючись із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 9 квітня 2014 року, заступник Генерального прокурора України звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України положень статті 142 ЗК - просить її скасувати та направити справу на новий касаційний розгляд.

На обґрунтування заяви надав копії ухвали та постанови Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2013 року та 23 квітня 2014 року (справи №№ К/9991/54998/12, К/800/31337/13 відповідно).

У доданих до заяви рішеннях Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2013 року та 23 квітня 2014 року, наданих на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права, касаційний суд у подібних правовідносинах дійшов висновку про те, що Статут Підприємства не передбачав повноважень Підприємства на добровільну відмову від права постійного користування земельною ділянкою без погодження з Мінагрополіки як із власником землі у порядку, встановленому частиною третьою статті 142 ЗК. Оскільки порядок припинення права користування земельною ділянкою дотримано не було, рішення Сільради щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою та відведення земельних ділянок є протиправними.

Натомість у справі, що розглядається, касаційний суд інакше застосував статтю 142 ЗК, зазначивши про те, що оспорювані рішення Сільради відповідають вимогам цієї статті, оскільки прийняті після отримання згоди Підприємства на передачу земельних ділянок до земель запасу Сільради.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходить із такого.

Відповідно до статті 1 ЗК земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 92 ЗК право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Частиною першою статті 116 зазначеного Кодексу встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом <…>.

Положеннями статті 142 ЗК встановлено порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача, за яким останній має надати власнику земельної ділянки відповідну заяву, на підставі якої власник приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Суди встановили, що відповідно до державного акта № 003658 Підприємству згідно з розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Києво-Святошинського району Київської області від 11 листопада 2002 року по вул. Леніна, 63 у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського районну Київської області надано у постійне користування 1448,5994 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Підприємства, затвердженого розпорядженням Мінагрополітики від 6 червня 2006 року № 59, Підприємство діє на основі державної власності і підпорядковане Мінагрополітики.

Рішенням від 7 липня 2010 року № 2 Сільрада припинила право постійного користування Підприємства земельними ділянками загальною площею 61,85 га, які знаходяться в південно-західній частині с. Софіївська Борщагівка внаслідок добровільної відмови землекористувача.

Рішенням Сільради від 4 серпня 2010 року № 4 затверджено технічну документацію щодо припинення права постійного користування Підприємства зазначеними земельними ділянками та передано їх до земель запасу в межах с. Софіївська Борщагівка.

Згідно з рішеннями Сільради від 4 серпня 2010 року №№ 234 - 243 ряду громадян надано дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, мають перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам, у тому числі, чи прийняті вони обґрунтовано.

Приймаючи 4 серпня 2010 року рішення №№ 234 - 243 стосовно надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області у власність ряду громадян для ведення особистого селянського господарства, Сільрада мала перевірити наявність правових підстав для прийняття такого рішення з урахуванням правового статусу земельної ділянки, в тому числі з огляду на законність прийнятих нею попередніх рішень від 7 липня 2010 року № 2 та 4 серпня 2010 року № 4 щодо припинення права користування земельними ділянками Підприємства та затвердження відповідної технічної документації. При цьому необхідно було враховувати положення частини третьої статті 142 ЗК щодо порядку припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок добровільної відмови землекористувача, враховуючи юридичний статус землекористувача та положення його Статуту, виходячи з належності земельних ділянок до земель державної власності.

Недотримання Сільрадою зазначених вимог дає підстави для визнання прийнятих рішень стосовно надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок протиправними та їх скасування, оскільки вони прийняті без урахування норм права, що підлягали застосуванню при прийнятті рішень.

Оскільки ухвала Вищого адміністративного суду України від 9 квітня 2014 року ґрунтується на неправильному застосуванні частини третьої статті 142 ЗК, вона підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 28 січня 2014 року (справа № 21-459а13).

Враховуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що висновок Вищого адміністративного суду України у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні ним норм матеріального права, а тому його судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву заступника Генерального прокурора України задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 9 квітня 2014 року скасувати, справу направити на новий касаційний розгляд.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку, встановленого пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко
Судді: М.Б. ГусакП.В. Панталієнко
О.А. КороткихО.Б. Прокопенко
О.В. КривендаІ.Л. Самсін
В.Л. МаринченкоО.О. Терлецький