Справа № 220/1231/14-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дрюк П.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року справа №220/1231/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Лях О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області на постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 листопада 2014 року у справі № 220/1231/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

24.09.2014 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання здійснити нарахування та виплату щомісячної основної та додаткової пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він має статус інваліда 3 групи постраждалого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Пенсія про інвалідності йому призначена у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ).

Згідно статті 50 вказаного Закону, особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком для інваліда 3 групи.

Але відповідач, порушення вимог зазначеного Закону не нараховує та не виплачує йому основну та додаткову пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Просив суд визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області (далі - Управління) в нарахуванні та виплаті йому пенсії по інвалідності у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком; зобов'язати Управління здійснити нарахування та виплату щомісячної основної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 71 Закону № 796-ХІІ із розрахунку шести мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком згідно до вимог частини 1 статті 28 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, за період з 16 березня 2014 року по 01 серпня 2014 року включно з відрахуванням фактично проведених виплат.

Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 листопада 2014 року у справі № 220/1231/14-а адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Управління в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 пенсії по інвалідності у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

зобов'язано Управління здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячної основної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 71 Закону № 796-ХІІ із розрахунку шести мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком згідно до вимог частини 1 статті 28 Закону № 1058-ІV, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, за період з 24 березня 2014 року по 01 серпня 2014 року включно з відрахуванням фактично проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цих законів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Частиною 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Як свідчать матеріали пенсійної справи позивача, ця конституційна норма управлінням Пенсійного фонду не порушена. 19 червня 2011 року набрав чинності Закон України від 14.06.2012 № 3491-VІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", яким передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Тобто, визначення порядку та розмірів виплат вказаній категорії громадян було делеговано Кабінету Міністрів України.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули. Відповідач в апеляційній скарзі просив розглянути справу за відсутності свого представника. Відтак, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач є інвалідом 3 групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом № 796-ХІІ.

Згідно до ст. 54 наведеного Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-ІV (частина третя статті 54 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005).

Наведеною нормою також встановлено, що розмір пенсії для інвалідів 3 групи, призначеної у відповідності з цим Законом, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Крім того, згідно до ст. 50 цього Закону таким інвалідам призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Цим же законом визначено, що порядок обчислення пенсії визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія судів не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону № 1058-ІV, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з наступних підстав.

Положення частини третьої статті 28 Закону № 1058-ІУ, на думку Верховного Суду України, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною першою цієї статті.

Верховний Суд України вже неодноразово висловлював аналогічну правову позицію. Зокрема, у постановах від 30 вересня 2008 року (справа № 21-217во08), 4 листопада 2008 року (справа №21-903во08), 16 вересня 2009 року (справа №21-1293во09) Верховний Суд України указував на можливість застосування положення частини третьої статті 28 Закону № 1058-ІУ для розрахунку пенсій чи доплат, передбачених Законом № 796-ХІІ.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив і в постанові від 14 березня 2011 року.

Згідно частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (в редакції діючого до 02.08.2014 року) не було встановлено обмеження щодо виплат пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не внесено змін до Закону № 796-ХІІ, а тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що з 01 січня 2014 року діють положення ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

За таких обставин, колегія суду погоджує висновок суду першої інстанції щодо визнання дій відповідача протиправними щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до ст.50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з розміру шести мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком за період до 02 серпня 2014 року.

На підставі Закону України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 3 серпня 2014 року, «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені п.6-7, за яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 листопада 2014 року у справі № 220/1231/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.П.Лях