Справа № 2а/0570/16977/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Київ К/800/22050/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВДТ-Автоматизація» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВДТ-Автоматизація» до Східної митниці про визнання неправомірними та скасування картки відмови прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску або пропуску товарів, корегування митної вартості товарів від 16 листопада 2012 року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВДТ-Автоматизація» звернулось із позовом, у якому просило визнати неправомірними та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску або пропуску товарів № 700120801/2012/00031, рішення про корегування митної вартості товарів № 700120801/2012/000010/1 від 16 листопада 2012 року.

Позов мотивовано тим, що ТОВ «ВДТ-Автоматизація» при декларуванні товару надано до Державної митної служби Східної митниці вичерпний пакет документів, які у повному обсязі підтверджують його митну вартість, а тому у митниці не було підстав для витребування у товариства додаткових документів. Крім того, на час визначення митницею митної вартості товару за другим методом, була наявна інша інформація щодо ціни ідентичних товарів, ціна яких була значна менша, ніж та, яка була використана.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову.

Рішення судів мотивовано тим, що митниця відмовляючи в прийнятті митної декларації діяла на підставі та у відповідності до наданих їй повноважень, оскільки декларантом не підтверджено митну вартість та надано недостатню інформацію, стосовно задекларованого товару.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, ТОВ «ВДТ-Автоматизація» подало касаційну скаргу, у якій просить їх скасувати, а позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

На дану касаційну скаргу надійшло заперечення Митниці, у якому остання рішення судів першої та апеляційної інстанцій вважає такими, що ухвалені із дотриманням норм матеріального та процесуального права, та просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 листопада 2012 року товариством для розмитнення товару подані ВМД №700120801/2012/008705, ДМВ №700120801/2012/008705 за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) та наступні документи, що підтверджують митну вартість: інвойс АТ120025.003.ВА від 29 жовтня 2012 року, Контракт 003/12/01 IMP від 03 січня 2012 року, додаткові угоди №1 від 24 квітня 2012 року, №2 від 21 травня 2012 року, Додаток №25 від 29 жовтня 2012 року та декларація експортера MRN 12DE76E9 від 05 листопада 2012 року.

Митницею запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості. На даний запит товариством надано відповідь про неможливість надання зазначених митницею документів, а також додатково надано документи щодо підтвердження митної вартості.

Митницею проведена процедура консультації з товариством, за результатами якої, обраний другий метод визначення митної вартості, за ціною договору щодо ідентичних товарів митне оформлення яких вже здійснено. Позивач з позицією митниці не згоден, про що є відповідна відмітка.

16 листопада 2012 року митницею винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №700120801/2012/00031, згідно з якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, зазначено необхідність здійснення коригування митної вартості товару згідно з митною оцінкою відділу контролю митної вартості та прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 16 листопада 2012 року № 700120801/2012/000010/1, яким визначено митну вартість імпортованого товару, з урахуванням наявності у митного органу інформації про митну вартість ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Після прийняття митницею вказаного рішення, товариством здійснено митне оформлення імпортованого товару за вантажно-митною декларацією №700120801/2012/017824 від 16 листопада 2012 року за ціною, що визначена митницею у спірному рішенні.

Відповідно ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що подані документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, документальне підтвердження факту оплати за товар, у зв'язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані вимоги щодо зобов'язання декларанта надати згідно переліку додаткові документи.

При цьому, на момент митного оформлення жодним платіжним та/або бухгалтерським документом не було підтверджено вартість товару. При поданні додаткових документів, позивач не надав до митного органу платіжного доручення №36 від 30.10.2012 року про часткову передплату у розмірі 19,5 % від вартості товару, тобто яке вже було в наявності у позивача на момент подання МД від 14.11.2012 року.

Відповідно до приписів ст. 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 частини першої ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 59 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що була проведена процедура консультацій перед застосуванням другорядного методу визначення митної вартості, а Митницею в повній мірі обґрунтовано застосування другого методу визначення митної вартості товару. При цьому суди обгрунтвоано відхилили посилання позивача на наявність інформації про ввезення ідентичного товару за меншими цінами, оскільки експорт такого товару був віддаленим у часі, а його митна вартість була визначена за резервним методом.

Позивачем витребувані відповідачем належні документи було надано не у повному обсязі, що дало підстави для визначення митної вартості за другим методом. При цьому, Митниця обґрунтувала та довела неможливість застосування першого методу визначення митної вартості товарів.

Доводи касаційної інстанції не дають підстави вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до частини першої ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВДТ-Автоматизація» залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець