Справа № 2а-54/08
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. м. Київ К/800/32024/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівГончар Л. Я.,
Черпіцької
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Виноградівської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до Виноградівської міської ради про зобов'язання видати дозвіл на реконструкцію квартири.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2008 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року скасовано постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2008 року та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 жовтня 2012 року скасовано рішення суду апеляційної інстанції, а справу направлено до суду цієї інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року скасовано постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2008 року та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулася з касаційною скаргою, в якій просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що позивач звернулася до відповідача з заявою про надання дозволу на реконструкцію її квартири.

Листом № 02-9/808 від 06 червня 2008 року відповідач повідомив, що за результатами розгляду цієї заяви на засіданні архітектурно-містобудівної ради ухвалено рішення про відмову в її задоволенні.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернулася з цим позовом.

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку щодо його обґрунтованості.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної виходив з приписів ст. 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Колегія суддів касаційної інстанції вважає висновок суду апеляційної інстанції передчасним.

Згідно із ст. 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини» органи культурної спадщини зобов'язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створюють загрозу пам'ятні або порушує законодавство, державні норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Аналіз вказаної норми свідчить, що вона носить імперативний характер по відношенню до органів культурної спадщини, яка зобов'язує їх на вчинення певних дій.

Утім, приписи ст. 30 цього Закону можуть мати обов'язковий характер для діяльності юридичних або фізичних осіб за умови існуючої такої заборони.

Між тим, суд апеляційної інстанції не встановив наявність виконання згаданої норми Закону щодо спірного приміщення.

Принципом адміністративного судочинства відповідно до частини 4 статті 11 КАС України є офіційне з'ясування всіх обставин у справі, за яким суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Неправильно застосувавши норму матеріального закону, суд апеляційної інстанції не встановив обставини у справі, які мають значення для правильного її вирішення.

Окрім того, суд апеляційної інстанції проігнорував обов'язкові до виконання вказівки суду касаційної інстанції, зокрема не встановив порядок надання дозволу на реконструкцію квартири (умови, підстави тощо).

При цьому слід звернути увагу, що важливим при розгляді питання щодо дискреційних повноважень контролюючих органів є те, що суд не може виходити за межі завдань адміністративного судочинства та не може втручатися в дискреційні повноваження органу.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що суд першої інстанції, зобов'язавши відповідача вчинити дії, не надав оцінки рішенню, діям чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень. В порядку адміністративного судочинства відновленню підлягають лише ті права, які порушені суб'єктом владних повноважень шляхом прийняття конкретного рішення (вчинення дії або допущення бездіяльності), що суперечить чинному законодавству.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення є законним і обґрунтованим, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідні дії суд апеляційної інстанції вказують на неповне з'ясування обставин у справі, що згідно із частиною 2 статті 227 КАС України є підставою для скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати вказівки суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: