Справа № 2а/0470/3587/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/800/20153/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко А.О.

здійснивши попередній розгляд касаційну скарги Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка", яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ЄВРАЗРЕСУРС" Україна" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ЄВРАЗРЕСУРС" Україна" до Дніпропетровської митниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації та рішень про визнання митної вартості товарів, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ЄВРАЗРЕСУРС «Україна» 16 березня 2012 року звернулось з позовом в якому просив: визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, пропуску або оформленні товарів та транспортних засобів через митний кордон України:

№ 110010000/2/00204 від 20.02.2012 р., № 110010000/2/00205 від 20.02.2012 р.,

№ 110010000/2/00206 від 20.02.2012 р., № 110010000/2/00207 від 20.02.2012 р.,

№ 110010000/2/00208 від 20.02.2012 р., № 110010000/2/00209 від 20.02.2012 р.,

№ 110010000/2/00210 від 20.02.2012 р., № 110010000/2/00215 від 22.02.2012 р.,

№ 110010000/2/00216 від 22.02.2012 р., № 110010000/2/00217 від 22.02.2012 р.,

№ 110010000/2/00225 від 23.02.2012 р., № 110010000/2/00227 від 23.02.2012 р.,

№ 110010000/2/00228 від 23.02.2012 р., № 110010000/2/00235 від 24.02.2012 р.,

№ 110010000/2/00236 від 24.02.2012 р., № 110010000/2/00237 від 24.02.2012 р.,

№ 110010000/2/00240 від 26.02.2012 р., № 110010000/2/00241 від 26.02.2012 р.,

№ 110010000/2'00269 від 02.03.2012 р., № 110010000/2/00270 від 02.03.2012 р.,

№ 110010000/2/00271 від 02.03.2012 р., № 110010000/2/00280 від 05.03.2012 р.,

№ 110010000/2/00300 від 09.03.2012 р., № 110010000/2/00303 від 10.03.2012 р.,

№ 110010000/2/00304 від 10.03.2012 р., № 110010000/2/00305 від 10.03.2012 р.,

№ 110010000/2/00306 від 10.03.2012 р., № 110010000/2/00308 від 11.03.2012 р.,

№ 110010000/2/00332 від 14.03.2012 р., № 110010000/2/00334 від 14.03.2012 р.,

№ 110010000/2/00335 від 14.03.2012 р., № 110010000/2/00336 від 14.03.2012 р..

№ 110010000/2/00338 від 14.03.2012 р., № 110010000/2/00381 від 18.03.2012 р.,

№ 110010000/2/00402 від 20.03.2012 р., № 110010000/2/00404 від 20.03.2012 р.,

№ 110010000/2/00403 від 20.03.2012 р.;

- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про визначення митної вартості товарів:

№ 110010000/2012/600096/1 від 20.02.2012 р., № 110010000/2012/600099/1 від 20.02.2012 р.,

№ 110010000/2012/600100/1 від 20.02.2012 р., № 110010000/2012/600101/1 від 20.02.2012 р.,

№ 110010000/2012/600095/1 від 20.02.2012 р., № 110010000/2012/600097/1 від 20.02.2012 р.,

№ 110010000/2012/600098/1 від 20.02.2012 р., № 110010000/2012/600111/1 від 22.02.2012 р.,

№ 110010000/2012/600109/1 від 22.02.2012 р., № 110010000/2012/600110/1 від 22.02.2012 р.,

№ 110010000/2012/600113/1 від 23.02.2012 р., № 110010000/2012/600115/1 від 23.02.2012 р.,

№ 110010000/2012/600116/1 від 23.02.2012 р., № 110010000/2012/600118/1 від 24.02.2012 р.,

№ 110010000/2012/600119/1 від 24.02.2012 р., № 110010000/2012/600120/1 від 24.02.2012 р.,

№ 110010000/2012/600122/1 від 26.02.2012 р., № 110010000/2012/600123/1 від 26.02.2012 р.,

№ 110010000/2012/600139/1 від 02.03.2012 р., №110010000/2012/600140/1 від 02.03.2012 р.,

№ 110010000/2012/600141/1 від 02.03.2012 р., № 110010000/2012/600145/1 від 05.03.2012 р.,

№ 110010000/2012/600154/1 від 09.03.2012 р., № 110010000/2012/600159/1 від 10.03.2012 р.,

№ 110010000/2012/600158/1 від 10.03.2012 р., № 110010000/2012/600157/1 від 10.03.2012 р.,

№ 110010000/2012/600160/1 від 10.03.2012 р., № 110010000/2012/600162/1 від 11.03.2012 р.,

№ 110010000/2012/600184/1 від 14.03.2012 р., № 110010000/2012/600185/1 від 14.03.2012 р.,

№ 110010000/2012/600187/1 від 14.03.2012 р., № 110010000/2012/600186/1 від 14.03.2012 р.,

№ 110010000/2012/600188/1 від 14.03.2012 р., № 110010000/2012/600215/1 від 18.03.2012 р.,

№ 110010000/2012/600231/1 від 20.03.2012 р., № 110010000/2012/600224/1 від 20.03.2012 р.,

№ 110010000/2012/600223/1 від 20.03.2012 р.;

- зобов'язати митницю надати висновок до Держказначейства про повернення ТОВ «Торговий дім «ЄВРАЗРЕСУРС «Україна» надмірно сплаченої суми ПДВ у розмірі 1 592 919, 43 грн., шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача;

- зобов'язати митницю здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.

Позов мотивовано тим, що митницею безпідставно застосовано третій метод визначення митної вартості товару, оскільки не доведено наявність підстав для його застосування. Вимоги відповідача про надання додаткових документів, які викладені в деклараціях митної вартості, є безпідставними.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення судів мотивовано тим, що митниця, приймаючи спірні рішення, діяла в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того митницею доведено правомірність своїх дій в процесі застосування третього методу визначення митної вартості товару.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, товариство звернулось із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення судів скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

На касаційну скаргу товариства надійшло заперечення митниці, у якому остання рішення суду першої та апеляційної інстанції вважає такими, що ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, та просить залишити касаційні скарги без задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.10.2011 року між ТОВ «Распадский уголь» (Росія) та ТОВ «Торговий дім «ЄВРАЗРЕСУРС «Україна» укладено контракт № 22-01/11 на купівлю-продаж вугілля. Відповідно до умов додатку № 5 від 06.02.2012 року, який є невід'ємною частиною контракту № 22-01/11 від 12.10.2011 року, ТОВ «Распадский уголь» здійснило поставку товару протягом лютого-березня 2012 року на умовах FCA, станція відправлення Междуреченск, Західно-Сибірської ж.д., що підтверджується штампом на залізничних накладних, відповідно до правил тлумачення міжнародних комерційних термінів Інкотермс 2010.

Відповідно до Додаткової угоди № 5 від 06.02.2012 року, та Додаткової угоди № 6 від 02.03.2012 року, які є невід'ємною частиною контракту № 22-01/11 від 12.10.2011 року, ціна на товар встановлена за одну метричну тонну 104,00 дол. США та 94,00 дол. США, на умовах FСА, відповідно до правил Інкотермс 2010.

В кожному випадку митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (метод 1) відповідно до статті 267 Митного кодексу України, а саме: 0,15 доларів США/кг.

Протягом лютого-березня 2012 року позивач звертався до митниці для оформлення вантажу за вищевказаним контрактом, шляхом подання вантажно-митних декларацій, разом із додатковими документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за кожною ВМД.

Крім того судом встановлено, що для забезпечення повного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митницею застосовано контрольні заходи, такі як, перевірка наданих для митного контролю й митного оформлення документів для підтвердження заявленої митної вартості, порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Під час порівняння рівня заявленої митної вартості товарів було встановлено, що цей рівень значно нижчий рівня митної вартості товарів, інформація про які була наявна у митному органі. На підставі вищевикладеного, митницею запропоновано товариству надати додаткові документи, що зможуть підтвердити митну вартість, у тому числі: банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеної партії товару; договір (контракт) про перевезення; рахунок-фактуру від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містять реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; довідку підприємства, що здійснило перевезення, яка містить реквізити товаротранспортного документа, відомості про маршрут перевезення, розмір плати за надання транспортно-експедиційних послуг та підписи уповноважених осіб такого підприємства; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; калькуляції виробника товару; сертифікат походження товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У зв'язку з тим, що позивачем на вимогу митного органу відповідні додаткові документи надані не були, митним органом, прийнято рішення про визначення митної вартості товару, відповідно до наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 3 відповідно до ст.269 Митного кодексу України та відмовлено у митному оформленні і видано картки відмови: № 110010000/2/00303 від 10.03.2012 року, № 110010000/2/00304 від 10.03.2012 року, № 110010000/2/00305 від 10.03.2012 року, № 110010000/2/00306 від 10.03.2012 року, № 110010000/2/00308 від 11.03.2012 року, № 110010000/2/00332 від 14.03.2012 року, № 110010000/2/00334 від 14.03.2012 року, № 110010000/2/00335 від 14.03.2012 року, № 110010000/2/00336 від 14.03.2012 року. № 110010000/2/00338 від 14.03.2012 року, № 110010000/2/00381 від 18.03.2012 року, № 110010000/2/00402 від 20.03.2012 року, № 110010000/2/00404 від 20.03.2012 року, № 110010000/2/00403 від 20.03.2012 року.

Відповідно до ст. 264 МК України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється КМ України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Митного кодексу України митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно ст. 266 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: основним методом визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Верховний Суд України у постанові від 10 квітня 2012 року (справа № 21-52а12), яка є обов'язковою для всіх судів в силу ст.. 244-2 КАС України, зазначив, що наведені норми, а також положення постанов Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів" та № 1766 від 20 грудня 2006 р. «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» дають підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Додаткові документи, які було витребувано Митницею, входять до переліку, що міститься у п.11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження (затв. постановою КМУ від 20.12.2006р. №1766. Водночас вимоги відповідача щодо надання додаткових документів позивачем не було виконано.

Отже, враховуючи наявну у митного органу інформацію про те, що вартість подібного товару перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості, у Митниці були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару. За таких обставин, митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи, перелічені у пункті 11 Порядку. Товариством витребувані відповідачем належні документи не було надано, що дало підстави для визначення митної вартості у спосіб передбачений ст. ст. 266, 270 МК України. При цьому, Митниця обґрунтувала та довела неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів.

Доводи позивача про неправомірність використання митницею даних Єдиної автоматизованої системи ДМСУ про вартість товару є необґрунтованими, оскільки як зазначив Верховний Суд України у постанові від 22.10.2013 року (справа № 21-342а13) наявність в ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

З огляду на викладене судами попередніх інстанцій зроблено вірний висновок стосовно відмови в задоволенні позову.

Таким чином доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права, тоді як суд касаційної інстанції відповідно до статті 220 КАС України позбавлений можливості досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 224, 230, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець