Справа № 816/4997/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Полтава Справа № 816/4997/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гарник С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2014 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (далі - РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, відповідач) про визнання протиправним і скасування рішення РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області №12456200 від 15.04.2014, зобов'язання РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області поновити реєстрацію на 1/1 (одну цілу) частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.11.2014 відкрито провадження у даній справі.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України Крюківським районним судом м. Кременчука прийнято рішення про передачу справи за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду. Справа надійшла до суду 17.12.2014, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2014 справу прийнято до провадження (суддя Єресько Л.О.).

Згідно з розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 №13 у зв'язку з перебуванням судді Єресько Л.О. у відпустці справу №816/4997/14 передано до провадження судді Ясиновського І.Г.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2015 справу прийнято до провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, третя особа).

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області (індексний номер рішення №12456200 від 15.04.2014) про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.12.2013 є незаконним, протиправним та підлягає скасуванню, оскільки згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.12.2011 та витягу про державну реєстрацію прав №32500442 від 15.12.2011 право власності на 1/1 частки вказаної квартири належить позивачу. Поряд з цим, рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.12.2013, яке подавалося ОСОБА_4 до реєстраційної служби для проведення спірної реєстраційної дії, не містить будь яких підстав для скасування (припинення) права власності позивача на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, так як у вказаному рішенні не зазначено, що суд від імені держави визнав за ОСОБА_4 право власності на певне нерухоме майно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримувала та просила суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. В обґрунтування своїх заперечень вказувала, що у зв'язку з відсутністю підстав для відмови в державній реєстрації прав та зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданої до реєстраційної служби ОСОБА_4, державним реєстратором 15.04.2014 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.12.2013, яке набрало законної сили 10.02.2014. Твердження позивача про те, що в результаті прийнятого державним реєстратором спірного рішення відбувся поділ об'єкта нерухомого майна не відповідають дійсності, оскільки поділу квартири АДРЕСА_1 - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 04, а тим паче створення нових об'єктів не відбувалося. Станом на 02.12.2014 даний реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна (квартири) є дійним, він не закривався та не скасовувався. З огляду на викладене, державним реєстратором при проведенні державної реєстрації права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 не було порушено норм чинного законодавства.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про дату та місце судового розгляду справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.12.2011 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири (а.с. 6). За цим договором ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1. Загальна площа квартири становить 60,4 кв.м., житлова площа становить 35,2 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №4909.

15.12.2011 КП "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради" проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, форма власності - приватна, частка - 1/1 (а.с. 7).

У подальшому, 22.07.2013 право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, про що видано відповідний витяг з Державного реєстру речовий прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №7519647 від 03.08.2013 (а.с. 8).

Користуючись правами на отримання інформації стосовно нерухомого майна шляхом подання заяви встановленого зразка, позивач (в особі його уповноваженого представника) 06.11.2014 звернувся до РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області із заявою про надання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зареєстрованих прав на квартиру АДРЕСА_1.

За результатами вказаного звернення, позивачем отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №29097031 від 06.11.2014 (13), згідно з яким право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 24.03.2014 зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області №537/3918/13-ц від 20.12.2013, а право власності на решту (1/2 частину) квартири залишилося зареєстрованим за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2011.

Не погоджуючись з рішенням РС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (індексний номер рішення 12456200 від 15.04.2014) щодо реєстрації за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.12.2014 у справі №537/3918/13-ц, позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з вимогами про визнання незаконним, протиправним та скасування вказаного рішення, а також зобов'язання РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області поновити реєстрацію на 1/1 (одну цілу) частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту положень статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що державний реєстратор є державним службовцем, який, зокрема, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав та у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (абзац 2 частини 2 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно з пунктами 8, 13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Як слідує з матеріалів справи, 24.03.2014 ОСОБА_4 подано до РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний №5949659) для проведення державної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 04 (а.с. 67). Разом із вказаною заявою ОСОБА_4 до реєстраційної служби були подані наступні документи для проведення державної реєстрації прав: - квитанція про сплату; - копія паспорту громадянина України; - копія картки платника податків; - рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.12.2014 у справі №537/3918/13-ц; - технічний паспорт; копія технічного паспорту (а.с. 54-66).

За результатами розгляду поданої ОСОБА_4 заяви та доданих до неї документів державним реєстратором 15.04.2014 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12456200 (а.с. 46), яким проведено державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

В ході судового розгляду справи представник позивача наполягав на тому, що спірне рішення Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 порушує права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_3, встановлені статтею 41 Конституції України та статтею 321 Цивільного кодексу України, так як згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.12.2011 (а.с. 6) та витягу про державну реєстрацію прав №32500442 від 15.12.2011 (а.с. 7) саме останньому належить право власності на 1/1 частки зазначеної квартири.

Проте, судом такі доводи представника позивача оцінюються критично, оскільки останнім не було представлено суду жодних доказів того, що ОСОБА_3 на момент прийняття відповідачем спірного рішення являвся одноосібним власником квартири АДРЕСА_1.

Натомість, під час з'ясування обставин у даній справі судом встановлено, що на розгляді у Крюківському районному суді м. Кременчука Полтавської області перебувала справа №2-6/2011 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, яка також діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, за участю третіх осіб - Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області, ТОВ "Добробит", Служби у справах дітей Кріоківського райвиконкому м. Кременчука про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом зняття з реєстрації та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб - Комунального підприємства "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації", ТОВ "Добробит" про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на 1/2 частину квартири, вселення та встановлення порядку користування квартирою, придбаною під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2011 у справі №2-6/2011, яке набрало законної сили 01.03.2012 (а.с. 86-100), в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено; а зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Вирішено всилити ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_8 в квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 надати ОСОБА_4 ключі від квартири та не чинити перешкод у користуванні та проживанні в АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши ОСОБА_4, яка також діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 кімнати площею 8 кв.м. та 11,2 кв.м. з лоджією площею 1,2 кв.м., а ОСОБА_5 - кімнату площею 16 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м. Ванну площею 2,5 кв.м., кухню площею 7,3 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., комірку площею 0,8 кв.м. вирішено залишити в загальному користуванні. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Отже, виходячи зі змісту вказаного судового рішення ОСОБА_5 на праві приватної власності по суті належала лише 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, а право власності на іншу 1/2 частину зазначеної квартири визнано за ОСОБА_4

Відтак, ОСОБА_5 оформляючи зі ОСОБА_3 договір купівлі-продажу від 05.12.2011 фактично мав право реалізовувати лише належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Резюмуючи викладене, а також враховуючи відсутність у матеріалах справи документальних доказів, які б свідчили про те, що позивач на момент прийняття відповідачем спірного рішення являвся одноосібним власником квартири АДРЕСА_1, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення жодним чином не порушує права та охоронювані законом інтереси останнього (право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно).

Окрім цього, суд вважає за доцільне зазначити, що згідно з пунктами 36-37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є: - укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; - свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; - свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; - свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; - рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Судовим розглядом встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.03.2014 (реєстраційний №5949659) для проведення державної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 до РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, зокрема, було подано рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.12.2013, прийняте у справі №537/3918/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_5, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука, КП "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації", Відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним 1/2 частини договору купівлі-продажу квартири (а.с. 56-59).

Так, вказаним судом рішенням, позовну заяву ОСОБА_4 задоволено частково, визнано недійним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 05.12.2011, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, реєстровий номер 4208, в частині визнання права власності за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачений позивачем судовий збір в сумі 460,70 грн. В задоволенні інших вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.12.2013 у справі №537/3918/13-ц набрало законної сили 10.02.2014 та у відповідності до положень частини 5 статті 124 Конституції України ухвалене іменем України і є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю підстав для відмови в державній реєстрації прав та зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданої до реєстраційної служби ОСОБА_4, та наявністю судового рішення про зобов'язання відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яке набрало законної сили і підлягає обов'язковому та безумовному виконанню, РС Кременчуцького МУЮ Полтавської області правомірно винесено оскаржуване рішення.

Посилання ОСОБА_3 на те, що рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.12.2013 у справі №537/3918/13-ц не містить будь яких підстав для скасування (припинення) його права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, так як у вказаному рішенні не зазначено, що суд від імені держави визнав за ОСОБА_4 право власності на вказане нерухоме майно, судом оцінюються критично.

З цього приводу суд зазначає, що право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 визнане вже раніше прийнятим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2011 у справі №2-6/2011, яке набрало законної сили 01.03.2012. Разом з тим, обов'язок відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції по реєстрації за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 встановлений саме рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.12.2013 у справі №537/3918/13-ц.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач приймаючи 15.04.2014 рішення №12456200 про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.12.2014 у справі №537/3918/13-ц діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, покладено на відповідача.

В даному випадку відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12456200 від 15.04.2014.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський