Справа № 826/526/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/526/14 Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря Фурдуй Лариси Володимирівни, третя особа: Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря" про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Державне підприємства "Адміністрація морських портів України" звернувся до суду з позовом до Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря Фурдуй Лариси Володимирівни, третя особа: Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправним та скасування припису від 16 грудня 2013 року № 94.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Державне підприємства "Адміністрація морських портів України" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Миколаївського морського порту).

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 12 грудня 2013 року.

У зв'язку із встановленими порушеннями, відповідачем винесено припис від 16. грудня 2013 року №94, згідно якого позивач зобов'язаний:

- розробити план організаційно - технічних заходів по усуненню виявлених недоліків з вказівкою термінів виконання та відповідальних виконавців, затвердити його відповідним наказом. Копію наказу і плану заходів направити до Державної екологічної інспекції Північно - Західного регіону Чорного моря до 30 грудня 2013 року (ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища України»;

- не допускати експлуатацію об'єктів щодо поводження з небезпечними відходами (збирання, зберігання, перевезення, оброблення небезпечних відходів (лляльні води) без наявності Ліцензії на поводженнями з небезпечними відходами з 16 грудня 2013 року;

- забезпечити наявність на станції очищення лляльних вод пристроїв та вимірювальної апаратури, що здійснюють облік об'ємів забору і скидання води з 16 грудня 2013 року;

- забезпечити наявність договору обов'язкового страхування відповідальності експортера та особи, яка відповідає за утилізацію (видалення) небезпечних відходів, щодо відшкодування шкоди, яку може бути заподіяно здоров'ю людини, власності та навколишньому природному середовищу під час транскордонного перевезення та утилізації (видалення) небезпечних відходів з 16 грудня 2013 року;

- не допускати здійснення виробничої діяльності при якій утворюються небезпечні відходи без наявності документів дозвільного характеру, а саме: Дозволу на розміщення та Лімітів на утворення та розміщення відходів (лляльні води) з 16 грудня 2013 року;

- забезпечити виконання вимог щодо запобігання забрудненню та засміченню водних об'єктів (погодження в установленому законодавством порядку технологічної схеми, за якими здійснюється передача та збір лляльних вод) з 16 грудня 2013 року;

- не допускати скиди очищення вод до Бузького лиману зі станції очистки лляльних вод без дотримування встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин з 16 грудня 2013 року;

- забезпечити ведення в установленому порядку журналу первинного обліку за встановленою формою ПОД - 13 з 16 грудня 2013 року.;

- не допускати скид очищених вод до Бузького лиману зі станції очистки лляльних вод без Дозволу на спеціальне водокористування з 16 грудня 2013 року;

- не допускати здійснення виробничої діяльності з очистки лляльних вод на станції очистки лляльних вод без наявності позитивного висновку державної екологічної експертизи щодо можливості експлуатації об'єкту поводження з небезпечними відходами з 16 грудня 2013 року;

- не допускати здійснення виробничої діяльності, яка пов'язана з поводженням з небезпечними відходами за умов відсутності документів дозвільного характеру у сфері охорони атмосферного повітря.

Не погоджуючись з вищевказаним приписом та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування визначено Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01 червня 2000 року № 1775-III.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відходи» від 05 березня 1998 року № 187/98-ВР, відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Небезпечні відходи - відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров'я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними.

Виробник відходів - фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів.

Поводження з відходами - дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Державний класифікатор відходів - систематизований перелік кодів та назв відходів, призначений для використання в державній статистиці з метою надання різнобічної та обгрунтованої інформації про утворення, накопичення, оброблення (перероблення), знешкодження та видалення відходів.

В силу ст. 1 Водного кодексу України, вода лляльна (підсланева) - вода з домішками (переважно нафтопродуктів), зібрана в колодязях - ллялах машинних відділень судна.

Відповідно до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України "Про затвердження типової форми первинної облікової документації № 1-ВТ "Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари" та Інструкції щодо її заповнення" від 07 липня 2008 року № 342, води лляльні - води з домішками (здебільшого нафтопродуктів), зібрані в колодязях - ллялах машинних відділень суден.

Згідно п. 2.2 Державних санітарних правил і норми скидання з суден стічних, нафтоутримуючих, баластних вод і сміття у водоймища, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 09 липня 1997 року № 199 (ДСанПІН 199-97), баластні води - забортна вода, прийнята для баластування судна.

В силу п. 22.2 ДСанПІН 199-97, лляльні води - води, які утворюються внаслідок конденсування вологи на бортових поверхнях судна, від пропусків в місцях фланцьових сполучень трубопроводів, від пропусків крізь тріщини в корпусі судна.

Відповідно до ст. 2 Міжнародної конвенції по запобіганню забрудненню з суден 1973 року (дата приєднання України - 21 вересня 1993 року), "шкідлива речовина" означає будь-яку речовину, яка при попаданні в море здатна створити небезпеку для здоров'я людей, завдати шкоди живим ресурсам, морській флорі і фауні, погіршити умови відпочинку або перешкодити іншим видам правомірного використання моря, і включає будь-яку речовину, що підлягає контролю відповідно до цієї Конвенції.

Перелік небезпечних властивостей та інструкцій щодо контролю за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацією/видаленням затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 16 жовтня 2000 року № 165.

Як вбачається з матеріалів справи, проведеною відповідачем перевіркою встановлено, що Адміністрацією Миколаївського порту у 2013 році проводиться господарська діяльність, а саме: здійснюються технологічні операції з прийому лляльних вод зі сторонніх суден (судна, які заходять з акваторії порту).

Миколаївською філією ДП «Адміністрація морських портів України» під час перевірки не надані документи дозвільного характеру, а саме: Ліцензія Міністерства екології та природних ресурсів на поводження з небезпечними відходами; Дозвіл на розміщення та Ліміт на утворення та розміщення відходів у тому числі небезпечних; Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; Дозвіл на спеціальне водокористування.

Так, до суду апеляційної інстанції позивачем надано постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 березня 2014 року (яка набрала законної сили 17 березня 2014 року) у справі № 487/187.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення - провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (Т.2 а.с. 209-210).

Згідно вищевказаної постанови, встановлено, що Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" є правонаступником Державного підприємства «Морський торгівельний порт». Разом з усіма правами та обов'язками до ДП «АМП України» від ДП «МТП», згідно акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобов'язань № 8 від 13 червня 2013 року перейшли дозвіл на спеціальне водокористування УКР 3329 А/НИК від 30 травня 2011 року, дійсний до 30 травня 2014 року, дозвіл на розміщення відходів у 2013 році (1-3 класу небезпеки), дозвіл № -192 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 17 грудня 2011 року, дійсний до 07 грудня 2016 року.

Крім того, постановою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 березня 2014 року встановлено, що, незважаючи на наявність необхідних у підприємства дозволів, які були надані під час перевірки, Державним екологічним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря Фурдуй Л.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому не знайшла свого підтвердження об'єктивна сторона.

Таким чином, зазначеним судовим рішенням встановлено факт наявності у Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" необхідних документів дозвільного характеру, крім того, вони наявні в матеріалах справи (Т. 1 а.с.64-65, 72)

Так, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що лляльні води, що збираються Адміністрацією Миколаївського порту, відносяться до небезпечних відходів, а тому господарська діяльність у сфері поводження з лляльними водами підлягає ліцензуванню у встановленому Законом порядку.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що для встановлення небезпечності вищевказаних відходів та віднесення лляльних вод до небезпечних відходів необхідно встановити наявність небезпечних властивостей складових речовин лляльних вод та їх процентний вміст, у відповідності до наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 16 жовтня 2000 року № 165.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази проведення Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря" досліджень небезпечних властивостей лляльних вод.

Також, колегія суддів зазначає, що в Державному класифікаторі відходів лляльні та баластні води не зазначені.

Таким чином, колегія суддів вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що лляльні та баластні води є небезпечними відходами, а господарська діяльність у сфері поводження з вищевказаним водами підлягає ліцензуванню.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що під час прийняття оскаржуваного припису, Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря не було належним чином встановлено наявності порушення Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" вимог природоохоронного законодавства, зокрема, наявності викидів саме небезпечних відходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря не доведено правомірності прийняття оскаржуваного припису від 16 грудня 2013 року № 94.

Аналізуючи обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому рішення суду підлягає скасуванню із винесенням нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2014 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря Фурдуй Лариси Володимирівни від 16 грудня 2013 року № 94.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст постанови виготовлено 03.02.2015 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.