Справа № 820/1008/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

"03" лютого 2015 р. № 820/1008/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Спірідонов М.О., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Харківського слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області
провизнання дій незаконними
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області, в якому просить суд визнати незаконними дії Харківського слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області з організації відеоконференції з приводу участі ув'язненого ОСОБА_1 у судовому засіданні у Сєвєродонецькому міському суді Луганської області 24 листопада 2014 року. Визнати незаконними дії Харківського слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області з прийняття до виконання отриманої засобами факсимільного зв'язку копії ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 листопада 2014 року про продовження строку тримання ОСОБА_1 під вартою.

При вирішенні питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддею встановлено наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що у відношенні ОСОБА_1 Шевченківським районним судом м. Києва від 30.07.2014 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.09.2014 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.11.2014 року.

Також Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.11.2014 року ОСОБА_2 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, а саме до 23 січня 2015 року.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Підпунктом 1.5.4 розділу 1 Правил тримання осіб, узятих під варту, і засуджених у слідчих ізоляторах Державного департаменту України з питань виконання покарань, затверджених Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 20 вересня 2000 року N 192, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2000 р. за N 751/4972, передбачено, що щодо осіб, зазначених у п. 1.4 цих Правил, адміністрація слідчих ізоляторів забезпечує: охорону і режим тримання взятих під варту осіб і виконання вироків, які набрали законної сили, ухвал та постанов суду; створення належних житлово-комунальних умов та матеріально-побутового забезпечення, медичного обслуговування і надання згідно з встановленими нормами харчування; виконання передбачених нормами Закону України "Про попереднє ув'язнення" і Кримінально-процесуального кодексу України розпоряджень слідчих та судових органів; виконання щодо засуджених вимог Кримінально-виконавчого кодексу України; можливість реалізації прав осіб, взятих під варту, установлених Законом України "Про попереднє ув'язнення" та іншими нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що Закон України "Про попереднє ув'язнення" поряд з Кримінально-процесуальним кодексом України належить до джерел кримінально-процесуального права.

Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 Кримінально-процесуального кодексу України є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їхніх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

З огляду на зазначене, діяльність всіх учасників кримінального процесу, в тому числі під час застосування заходів примусового характеру, які обмежують особисту свободу громадян, охоплюється поняттям кримінального судочинства.

З позовної заяви вбачається, що позивач фактично оскаржує дії відповідача щодо виконання ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.11.2014 року про продовження строку тримання ОСОБА_1 під вартою, що перебуває у кримінальному провадженні.

Суд зазначає, що слідчі ізолятори під час виконання вимог Закону України "Про попереднє ув'язнення" щодо режиму тримання ув'язнених пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, не виконують владні управлінські функції, а повноваження цих органів та їх посадових осіб регламентовані кримінально-процесуальним законодавством України.

Таким чином, спірні відносини, які виникли між позивачем та слідчим ізолятором, щодо виконання рішень судів, стосовно утримання під вартою ОСОБА_1 не є управлінськими.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, даний спір не випливає із здійснення суб'єктами владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 109 КАС України, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст. ст. 104, 109, 165, 186 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області про визнання дій незаконними.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 109 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Спірідонов М.О.