Справа № 818/3206/14
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 р.Справа № 818/3206/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2014р. по справі № 818/3206/14

за позовом Сумської торгово-промислової палати

до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання рішення нечинним,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання рішення ДПІ в м. Сумах про опис майна від 29 жовтня 2014 року № 104 нечинним.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2014 року адміністративний позов задоволено.

Податковий орган, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою зу задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з приписів ст.197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 18 серпня 2014 року позивачем подано декларацію з податку на додану вартість. Якою визначено зобов'язання в сумі 83829 грн. частина зобов'язання була оплачена позивачем. 6 серпня 2014 року та 14 серпня 2014 року позивачем подано до ПАТ "Терра Банк" платіжні доручення про сплату податку на додану вартість за липень 2014 року та за 2014 рік на загальну суму 505100 грн. Зазначені платіжні доручення були прийняті банком, але перерахування коштів до Державного бюджету не проведено (а.с. 11-14). 01 вересня 2014 року ДПІ в м. Сумах направлено позивачу податкову вимогу про сплату податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 52164 грн. 30 коп. Не погодившись з такою вимогою, позивач оскаржив її до Сумського окружного адміністративного суду (а.с. 8-9). Не зважаючи на це, відповідачем 29 жовтня 2014 року прийнято рішення № 104 про опис майна позивача у податкову заставу (а.с. 6).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вчасно подавши до установи банку платіжні доручення з вимогою перерахування до Державного бюджету коштів в рахунок оплати податкового зобов'язання, визначеного ним самостійно, виконав належним чином свої обов'язки по сплаті податку, отже він не мав податкового боргу, тому право податкової застави на його майно не виникло, натомість у відповідача не було підстав для винесення рішення про опис майна у податкову заставу.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ст. 14 п. 14.1.155 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Отже, обов'язковою умовою для виникнення права податкової застави є наявність податкового боргу. Як було зазначено вище, позивачем направлено до банку платіжні доручення з вимогою про перерахування до Державного бюджету України податку на додану вартість за липень 2014 року та податку на додану вартість за 2014 рік в сумі, що є вищою за визначену позивачем в декларації за липень 2014 року. За поясненням представника позивача, які не були спростовані відповідачем, ніякого податкового боргу не могло виникнути, оскільки позивачем кошти перераховувались наперед, в більшому ніж необхідно розмірі на прохання самого відповідача. Не заперечуючи такого факту, відповідач вважає, що позивач не сплатив кошти вчасно, оскільки вони не були зараховані до Державного бюджету України у встановлені строки. З такою позицією суд погодитись не може.

Відповідно до вимог Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу. Відповідно до п. 22.4 ст. 22 зазначеного Закону ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Проведення самого переказу грошей, є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система. Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст. 32 зазначеного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ. Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до ст. 129 п. 129.6 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2014р. по справі № 818/3206/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калитка О.М.