Справа № 520/14647/14-а
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/46/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

при секретарі - Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка - ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси врахувати при перерахунку їй пенсії інші види виплат, на які нараховані, та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України за останні 24 календарні місяці роботи, або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії з 03.07.2009року з урахуванням інших видів виплат згідно довідки №31621/Т/15-53-05-026 від 11.09.2014року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, виданої їй, як передбачено про складові заробітної плати відповідно до Закону України "Про державну службу", Постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 12.09.1997року "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні знання", та за новою формою, затвердженою постановами Правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011року №5-1, від 04.09.2013року №15-1, з урахуванням інших видів виплат, на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України, а також звернути постанову до негайного виконання.

В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що вона працювала на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора в ДПІ у Приморському районі м. Одеси, та була звільнена з посади у зв'язку з виходом на пенсію, і їй була призначена пенсія відповідно до вимог Закону України "Про державну службу".

Однак, як вказує позивачка, при нарахуванні їй пенсії до складу заробітної плати не було включено інші виплати, у зв'язку з чим, 15.09.2014року вона звернулася до УПФУ у Київському районі м. Одеси з заявою про перерахунок її пенсії з урахуванням інших виплат, надавши при цьому довідку ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 11.09.2014року №31621/Т/15-53-05-026, однак 01.10.2014року УПФУ у Київському районі м. Одеси відмовило їй у перерахунку пенсії, у зв'язку з неможливістю застосування при обчисленні розміру пенсії інших виплат, оскільки це не передбачено ст. 33 Закону України "Про державну службу".

Крім того, позивачка посилається на Закон України "Про оплату праці", Закон України "Про державну службу", Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 звернулася до суду із відповідним позовом.

У судове засідання 03.02.2015року позивачка не з'явилась, однак надала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності.

У судове засідання 03.02.2015року представник відповідача не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, 03.02.2015року надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу за його відсутності.

Крім того, 25.11.2014року представник відповідача надіслав на адресу суду заперечення на позов.

В обґрунтування наданих заперечень представник відповідача посилається на те, що відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Представник відповідача зазначає, що порядок та умови призначення та перерахунок пенсій державним службовцям регулюється статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, яка визначає та обумовлює, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Ст. 33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723- XII обумовлює, що плата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з: посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України „Про державну службу", визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Представник відповідача вказує, що Кабінет Міністрів України з метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії прийняв постанову від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" та постановив: п. 1. Установити, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60, тобто, встановлюється право вибору того хто звертається з і призначенням пенсії врахування виплат, що включаються в заробіток за останні 24 календарних місяці або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. У разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів виплати, одержані особою за період до зміни структури заробітної плати, включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до абзацу першого цього пункту без коригування згідно з пунктом 2 цієї постанови. З цієї постанови визначено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Закон України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як зазначає представник відповідача, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Відповідно до ст. 5 вищевказаного Закону, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Так, представник відповідача вказує, що посилання позивача у позовній заяві на Закон України "Про оплату праці" не має правового обґрунтування, так як він не відноситься до основ законодавства України, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення державних службовців, а згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи Пенсійного фонду України є органами державної виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Положенням про Пенсійний фонд України, постановами правління, наказами Фонду, а також Положеннями про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положеннями про управління Пенсійного фонду України в районах, місті та районах в місті, у зв'язку з чим, Пенсійний фонд України, як орган виконавчої влади, зобов'язаний виконувати закони України, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України.

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що дії управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси є правомірними та цілком відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим, у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2014року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси в частині вимог про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 03 липня 2009 року по 29 квітня 2014 року включно було залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи в частині вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з 30 квітня 2014 року.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивачка - ОСОБА_2 перебувала на державній службі в ДПІ у Приморському районі м. Одеси на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу стягнення податкової заборгованості.

ОСОБА_2 була звільнена у зв'язку з досягненням граничного віку проходження державної служби та виходом на пенсію державного службовця, відповідно до ст. 30 Закону України "Про держану службу".

15.09.2014року ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що при нарахуванні їй пенсії до складу заробітної плати не було включено інші виплати, вона звернулася УПФУ у Київському районі м. Одеси з заявою про перерахунок її пенсії з урахуванням інших виплат

01.10.2014року Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси прийняло рішення №834566 про відмову у призначенні (перерахунку) пенсій, та повідомило позивачку про те, що інші виплати (індексація, матеріальна допомога, грошова винагорода) не входять до складу заробітної плати державних службовців згідно Закону України "Про держану службу" і не враховуються при обчисленні цього виду пенсії, у зв'язку з чим, для проведення перерахунку її пенсії з урахуванням інших виплат немає законних підстав.

Викладені обставини зумовили звернення ОСОБА_2 до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993року заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога та надбавка за вислугу років входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інші виплати (матеріальна допомога та надбавка за вислугу років), на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та сума індексації заробітної плати включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, оскільки перевага має надаватись не положенням Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про оплату праці", які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 20 лютого 2012року та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2012року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси врахувати при перерахунку її пенсії інші види виплат, на які нараховані, та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України за останні 24 календарні місяці роботи, або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні вимог в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок її пенсії з 30 квітня 2014року по 31 серпня 2014року включно, з урахуванням інших видів виплат, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням всіх складових заробітної плати, зазначених в довідці від 11.09.2014року №31621/Т/15-53-05-026, ОСОБА_2 звернулася до відповідача лише 15 вересня 2014 року.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії підлягають задоволенню з 01 вересня 2014року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4-15, 18, 19, 79, 160 - 163, 185, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси від 01.10.2014року за №834566 про відмову у призначенні (перерахунку) ОСОБА_2 пенсії з урахуванням інших виплат, на підставі довідки Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 11.09.2014року за №31621/Т/15-53-05-026.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_2 перерахунок її пенсії з 01 вересня 2014року, з урахуванням інших видів виплат, згідно з довідкою Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 11.09.2014року за №31621/Т/15-53-05-026, якою передбачені складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про держану службу", на які нараховані та утримані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011року - єдиний соціальний внесок.

В решті вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Петренко В. С.