Справа № 537/62872/13-ц
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ К/800/27451/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівГончар Л. Я.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 28 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування окремих пунктів рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправними та скасування п. 5 та пп. 5.1. рішення XXXVII сесії Кременчуцької міської ради Полтавської області VI скликання від 29 жовтня 2013 року "Про надання та відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Кременчук" та зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 28 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Заперечення не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивач звернувся до відповідача з клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди, площею 0,0049 га, для експлуатації та обслуговування прибудови до квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у буд. АДРЕСА_1.

29 жовтня 2013 року Кременчуцька міська рада Полтавської області прийняла рішення "Про надання та відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Кременчук", яким відмовила позивачу в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди, площею 0,0049 га, для експлуатації та обслуговування прибудови до квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у буд. АДРЕСА_1, у зв'язку з наявністю на земельній ділянці об'єкта самочинного будівництва у відповідності до ст. 376 ЦК України (п. 5) та зобов'язала позивача звільнити прибудинкову територію житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення об'єкта самочинного будівництва - прибудови до квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (п. 5.1.).

Не погоджуючись з цими пунктами рішення, позивач заявив даний позов.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що оскаржувані пункти рішення ради не відповідають положенням ст. 118 ЗК України та її повноваженням.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 6. ст. 118 Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що перелік підстав для відмови у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки є вичерпний та закріплений в ч. 7 ст. 118 ЗК України.

При цьому, суди мають розглянути справу за її позовом та дати відповідну оцінку діям відповідача у розрізі ч. 3 ст. 2 КАС України.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, мотиви, за яких відповідач прийняв п. 5 рішення, не узгоджуються з приписами ч. 7 ст. 118 ЗК України, оскільки підстави для відмови у наданні дозволу, як самочинне будівництво, ЗК України не містить.

Таким чином, п. 5 рішення XXXVII сесії Кременчуцької міської ради Полтавської області VI скликання від 29 жовтня 2013 року "Про надання та відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Кременчук" винесене з порушенням норм чинного законодавства, адже ч. 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що відмова у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки повинна бути вмотивованою та із зазначенням передбаченої у ч. 7 ст. 118 ЗК України підстави такої відмови.

Також, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог про скасування пп. 5.1. оскаржуваного рішення, оскільки зобов'язавши позивача вчинити дії, зокрема, звільнити прибудинкову територію житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення об'єкта самочинного будівництва - прибудови до квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2, відповідач діяв в порушення ч. 3 ст. 2 КАС України.

Оскільки під час вирішення спору суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, то скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 28 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: