Справа № 872/10603/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 рокусправа № 335/2289/13-а (2-а/335/77/2013)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2013 року

по справі № 335/2289/13-а (2-а/335/77/2013) за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до Виконавчого комітету Запорізької міської ради

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з адміністративним позовом до виконавчого комітету Запорізької міської ради, в якому просять зобов'язати Виконавчий комітет Запорізької міської ради вчинити дії по заміні свідоцтва про право власності від 04.03.2003р. №1195 і видати нове свідоцтво про право власності на „Садибний (індивідуальний) житловий будинок" за вказаною адресою, згідно до діючого Технічного паспорта, виданого БТІ м. Запоріжжя від 29.03.2012 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 В зазначеному свідоцтві, на підставі помилково заповненого Технічного паспорту було зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками АДРЕСА_1, а не власниками будинку 38 по вул. 12 Квітня в .м Запоріжжя, який складається з 1 квартири. При зверненні до районної адміністрації та виконавчого комітету Запорізької міської ради, позивачам було відмовлено у внесенні змін до свідоцтва про право власності.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2013 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати оскаржувану постанову, та винести нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.07.2003 року Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло №195 на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2, по 1,2 частині на кожного, на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, б. 38, кв. 1.

Загальна площа квартири становить 81,6 кв.м., житлова площа 38,1 кв.м.

Свідоцтво про право власності було видано на підставі технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 23.06.2003р.

В технічному паспорті, складеному 30.12.1997 року та в технічному паспорті, складеному 29.03.2012 року зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1

22.05.2012 року позивачі направили звернення до Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради.

28.05.2012 року районна адміністрація по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради надала відповідь що на момент прийняття розпорядження та видачі свідоцтва підстав для оформлення об'єкта як індивідуального житлового будинку не було.

Свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно було оформлено відповідно до вимог чинного законодавства в межах повноважень Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради на підставі матеріалів інвентаризації (технічний паспорт на квартиру 1 в житловому будинку №38 по вул 12 квітня м. Запоріжжя від 23.06.2003р.).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що право власності на зазначений об'єкт нерухомості вже оформлено позивачем, виконавчий комітет Запорізької міської ради, не має правових підстав для заміни свідоцтва про право власності та видачі нового свідоцтва на право власності на індивідуальний житловий будинок.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Частиною 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що державна реєстрація прав є публічною, здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані речові права та їх обмеження в порядку встановленому закону.

Частина 5 ст.3 зазначеного вище Закону вказує на те, що реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється у разі вчинення право чинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Відповідно до статей 19, 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній а момент виникнення спірних відносин, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Статтею 20 Закону регламентовано, що документи, що встановлюють виникнення, припинення, перехід прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав на нерухоме майно, повинні відповідати вимогам встановленим цим Законом, Цивільним кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

Статтями 317, 319, 321 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать всі права щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», проведення державної реєстрації речових прав проводиться у наступному порядку, зокрема: облік заяви про державну реєстрацію речових прав, прийняття і перевірка документів, поданих для державної реєстрації речових прав, встановлення відсутності підстав для відмови у державній реєстрації речових прав, державна реєстрація речових прав або відмова в такій реєстрації прав та внесення даних до Державного реєстру прав. присвоєння кадастрового номера об'єкту нерухомого майна, видача документів, що підтверджують зареєстроване речове право.

Державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших передбачених законом підстав.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви право володільця (набувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право або уповноважених ним (нею) осіб.

Статтею 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що дія чи бездіяльність державного реєстратора прав можуть бути оскаржені до керівництва органів державної реєстрації прав або в судовому порядку.

З урахуванням фактичних обставин справи, позиція позивача є помилковою у частині визначення способу захисту порушеного права.

В межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2013 року по справі № 335/2289/13-а (2-а/335/77/2013) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 03 лютого 2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова