Справа № 2а-4630/12/1370
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа № 876/12294/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського обласного центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року в адміністративній справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до Інспекції по контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення Львівського обласного центру зайнятості про скасування рішення,

встановив:

У травні 2012 року позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Інспекції по контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення Львівського ОЦЗ, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив скасувати рішення відповідача № 6 від 24.04.2012 р. про накладення на позивача штрафних санкцій за порушення вимог ст. 8 Закону України «Про зайнятість населення» у розмірі 36919,73 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем було проведено перевірку дотримання законодавства України про зайнятість населення на ЛМКП «Львівтеплоенерго», за результатами якої було складено акт № 25 від 18.04.2012 р.. Згідно цього Акту, відповідачем було встановлено, що у 2011 році до Львівського МЦЗ подано звіт про фактичне вивільнення працівників з порушенням п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення», а саме, ОСОБА_2 не була вивільнена, як зазначалось у звіті 29.11.2011 р., натомість факт її вивільнення мав місце 07.01.2012 р.. За допущені порушення та несплату позивачем у добровільному порядку штрафу в розмірі річної заробітної плати ОСОБА_2, відповідач виніс оскаржене рішення № 6 від 24.04.2012 р.. Позивач не погоджується з твердженнями відповідача про порушення вимог законодавства про зайнятість населення та з рішенням № 6 від 24.04.2012 р. про накладення на нього штрафних санкцій. З цього приводу зазначав позивач, що про вивільнення з роботи працівника ЛМКП «Львівтеплоенерго» за п. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_2 відповідач був поінформований за встановленою формою після виданого наказу № 759-к від 29.12.2011 р. про припинення трудового договору, без будь-яких зауважень, а тому у відповідача відсутні підстави для застосування санкцій у вигляді стягнення середньорічної заробітної плати вивільненого працівника. Також звертав увагу позивач на те, що головними спеціалістами інспекції не було дотримано порядку проведення перевірки.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року позов задоволено повністю. Скасовано рішення Інспекції по контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення Львівського ОЦЗ про накладення штрафних санкцій від 24.04.2012 р. № 6.

З цією постановою суду не погодився Львівський обласний центр зайнятості та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду є необґрунтованою, немотивованою, винесена з неповним дослідженням доказів та з'ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків обставинам справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що посадовими особами Інспекції було проведено перевірку щодо дотримання вимог чинного законодавства про зайнятість населення ЛМКП «Львівтеплоенерго». Під час проведення перевірки з'ясовано, що всупереч вимогам п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» позивачем не подано до Львівського ОЦЗ інформацію за формою № 4-ПН (факт) «Звіт про фактичне вивільнення працівників», в десятиденний строк після вивільнення працівника. Звертає увагу апелянт на те, що позивач визнає, що звіт подано після виданого наказу про припинення трудового договору, а не після вивільнення ОСОБА_2. Враховуючи наведене, вважає апелянт, що суд безпідставно скасував оскаржене рішення відповідача № 6 від 24.04.2012 р. про накладення штрафних санкцій.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 10.09.2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач по справі подав заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить оскаржену постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в засідання суду, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що 18.04.2012 р. Інспекцією по контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення Львівського ОЦЗ проведено перевірку дотримання вимог законодавства України про зайнятість населення позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго». Результати перевірки оформлені Актом № 25 від 18.04.2012 року (а.с. 13, 95).

У вказаному акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлено, що позивачем у 2011 році до Львівського ОЦЗ надано звіт про фактичне вивільнення з порушенням, а саме, ОСОБА_2 не була вивільнена як зазначалось у звіті 29.11.2011 р., натомість факт її вивільнення мав місце 07.01.2012 р., що підтверджується записом у трудовій книжці працівника. Однак, після вивільнення звіт за формою № 4-ПН (факт) до Львівського МЦЗ підприємством не подано, чим порушено вимогу інформування ДСЗ в десятиденний строк після вивільнення працівника, п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення».

18.04.2012 року Інспекцією по контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення Львівського ОЦЗ складено Припис № 19, яким зобов'язано позивача після отримання вимоги щодо сплати штрафу за порушення вимог п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» сплатити штраф у розмірі річної заробітної плати гр. ОСОБА_2 (згідно з поданою підприємством довідкою) і надати докази цієї сплати до Львівського МЦЗ. У строк до 18.05.2012 р. інформувати Інспекцію про виконання вимог припису (а.с. 18, 94).

24.04.2012 р. відповідачем прийнято Рішення № 6 про накладення на позивача штрафних санкцій за порушення вимог п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» на суму 36919,73 грн. (а.с. 12).

Також встановлено, що 28.04.2012 р. позивач отримав від відповідача письмову вимогу № 12-1409/0-12 від 25.04.2012 р., якою запропоновано у місячний термін після її отримання перерахувати у Львівський МЦЗ штраф у сумі 36919,73 грн. (а.с. 11).

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій та щодо задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при вивільненні працівників (у тому числі працюючих пенсіонерів та інвалідів) у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності, повідомляють про це не пізніш як за два місяці в письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення - направляють списки фактично вивільнених працівників, зазначаючи в них інвалідів.

У разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Ці кошти зараховуються до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття і використовуються для фінансування заходів по працевлаштуванню та соціального захисту вивільнюваних працівників.

Зазначена норма Закону України «Про зайнятість населення» є обов'язковою в усіх випадках, коли звільнення працівників відбувається на підставах, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України. Винятків із цього правила не передбачено.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 року № 420 «Про затвердження форм звітності та інструкцій щодо їх заповнення» затверджено форми звітності, зокрема, форми № 4-ПН (план) «Звіт про заплановане вивільнення працівників» та форми № 4-ПН (факт) «Звіт про фактичне вивільнення працівників».

В пункті 1 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-ПН (факт) «Звіт про фактичне вивільнення працівників», яка затверджена вищенаведеним наказом Мінпраці визначено, що відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» при вивільненні працівників, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням, підприємства, установи, організації, їх структурні підрозділи та філії, незалежно від форм власності, повинні у десятиденний строк після вивільнення інформувати про це центри зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під «вивільненням» працівника слід розуміти припинення трудового договору з ініціативи роботодавця на підставах визначених п. 1 ст. 40 КЗпП України, а відповідно до п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 р., днем звільнення працівника вважається останній день роботи.

Отже, підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності зобов'язані в десятиденний строк після вивільнення працівників направляти списки фактично вивільнених працівників в державну службу зайнятості за встановленою формою - звіт форми № 4-ПН (факт) «Звіт про фактичне вивільнення працівників».

З матеріалів справи, а саме наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» № 759-к від 29.12.2011 р. видно, що ОСОБА_2, лікаря-стоматолога відділу соціального забезпечення працівників, звільнено у зв'язку зі скороченням чисельності працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, з 07.01.2012 р. (а.с. 19).

Також з матеріалів справи видно, що позивачем 29.12.2011 р. подано звіт про фактичне вивільнення працівників станом на 29.11.2011 р. за формою № 4-ПН (факт) щодо звільненого працівника ОСОБА_2 (а.с. 20).

На час подання звіту 29.12.2011 року працівник ОСОБА_2 працював у позивача і ще не був вивільненим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач мав подати звіт за формою № 4-ПН (факт) у десятиденний строк після фактичного вивільнення працівника, тобто після 07.01.2012 р., а не після видання наказу № 759-к від 29.12.2011 р. про звільнення.

Враховуючи наведене вище, а також факт неподання позивачем після 07.01.2012 року звіту за формою № 4-ПН (факт), суд апеляційної інстанції приходить до висновку про порушення позивачем вимог п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» та правомірність рішення відповідача № 6 від 24.04.2012 р. про накладення на позивача штрафних санкцій у розмірі 36919,73 грн..

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що твердження позивача на порушення відповідачем порядку проведення перевірки не спростовують факту порушення ЛМКП «Львівтеплоенерго» вимог п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення».

Отже, з огляду на те, що постанова суду першої інстанції від 10.09.2013 року винесена з порушенням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскаржену постанову суду слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Львівського обласного центру зайнятості - задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року в адміністративній справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до Інспекції по контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення Львівського обласного центру зайнятості про скасування рішення - скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про скасування рішення Інспекції по контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення Львівського обласного центру зайнятості № 6 від 24.04.2012 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.02.2015 року.