Справа № 2а-2110/10/1770
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нор У.М.
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"04" лютого 2015 р. Справа № 2а-2110/10/1770

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" листопада 2014 р. у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2007 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернулася з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень від 09.11.2006 року №/1 та №.

10.05.2007 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 в порядку ст.137 Кодексу адміністративного судочинства України подано клопотання про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить суд визнати нечинними податкові повідомлення - рішення від 18.01.2007 року №/2 та №/2.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 24.05.2007 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано нечинними податкові повідомлення - рішення від 18.01.2007 року №/2 та №/2 (т.1 а.с.92-96).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2007 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі залишено без задоволення, а постанову Господарського суду Рівненської області від 24.05.2007 року без змін (т.1 а.с.113).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.04.2010 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі задоволено частково. Постанову Господарського суду Рівненської області від 24.05.2007 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2007 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.145-148).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04.08.2010 року у задоволенні позову фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 відмовлено повністю (т.2 а.с.116-122).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2013 року апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишено без задоволення. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04.08.2010 року залишено без змін (т.2 а.с.168-173).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.02.2014 року касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 відхилено. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04.08.2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2013 року залишено без змін (т.2 а.с.203-205).

Постановою Верховного суду України від 17.06.2014 року заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 04.02.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції (т.3 а.с.105-107).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.08.2014 року касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04.08.2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2013 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду (т.3 а.с.117-119).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.11.2014 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ДПІ у Рівненському районі від 18.01.2007 року №/2 та №/2.

Присуджено на користь позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6,80 грн.

Не погоджуючись з даною постановою ДПІ звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у позові відмовити .

З врахуванням приписів статей 196,197 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДПІ у Рівненському районі було проведено комплексну планову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства при зайнятті підприємницькою діяльністю фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за період з 01.07.2003 року по 30.06.2006 року. За результатами проведеної перевірки складено акт №28/НОМЕР_1 від 04.10.2006 року, який позивачем підписаний із запереченнями (т.1 а.с.6-17), згідно висновків якого встановлено порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 вимог п.п.2.1, ст.2, п.9.3, ст.9, п.п.7.2.8, п.7.2, п.п.7.3.1, п.п.7.3, ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.7.1, ст.7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян».

За результатами проведеної перевірки та на підставі акту №28/НОМЕР_1 від 04.10.2006 року ДПІ у Рівненському районі прийнято податкові повідомлення - рішення:

- від 18.01.2007 року №/2, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 488,67 грн. (т.1 а.с.89);

- від 18.01.2007 року №/2, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 42123,00 грн., в тому числі 27062,00 грн. за основним платежем та 15061,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.90).

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що фізична особа - підприємець ОСОБА_4 дотрималася всіх норм Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727 від 03.07.1998 року, щодо строків переходу на спрощену систему оподаткування та строків подачі заяви, а відтак, правомірно перебувала на спрощеній системі оподаткування та звітності протягом ІІ-ІV кварталів 2005 року.

Відповідач безпідставно, в порушення ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначив позивачу суму податкового зобов'язання по ПДВ, не врахувавши надані позивачем податкові накладні. Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 зазначала про наявність накладних в запереченнях до акту перевірки №28/НОМЕР_1 від 04.10.2006 року, проте, податковим органом даний факт не взято до уваги

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції , враховуючи наступне.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727 від 03.07.1998 року (далі - Указ №727) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 000,00 грн.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2000 року №507 «Про роз'яснення Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727» у статті 1 цього Указу під словом «рік» розуміється календарний рік.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що, зокрема, фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право перебувати на спрощеній системі оподаткування в разі відповідності таким вимогам, як здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, перебування у трудових відносинах з ними не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за календарний рік не перевищує 500 000,00 грн.

Також, частиною першою статті другої Указу №727 встановлено, що суб'єкти малого підприємництва фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком, шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Статтею 4 Указу №727 визначено порядок переходу на спрощену систему оподаткування, який, зокрема, передбачає, що рішення про перехід на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не більше одного разу за календарний рік.

Поряд з тим, згідно з частиною першою статті 5 Указу №727 у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Таким чином, фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, може самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком не більше одного разу за календарний рік, а у випадку, зокрема, отримання обсягу виручки у розмірі понад 500 000,00 грн., зобов'язана перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Указ №727 не встановлює інших обмежень, які позбавляють особу права переходу на спрощену систему оподаткування в поточному календарному році у зв'язку з перевищенням встановленого обсягу виручки в попередньому році. Перехід на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності або відмова від її застосування відповідно до вимог Указу №727 обумовлені звітним (податковим) періодом (кварталом).

Із матеріалів справи вбачається, що фізична особа - підприємець ОСОБА_4 з січня 2005 року перебувала на загальній системі оподаткування.

15.03.2005 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 було подано заяву про перехід на спрощену систему оподаткування з квітня 2005 року, де в графі 7 «Обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) з початку календарного року» виручки зазначено не було, оскільки з 1 січня 2005 року до 31 березня 2005 року виручка була відсутня, що не заперечується податковим органом в акті перевірки (т.2 а.с.20).

Згідно абзацу 6 пункту 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», орган державної податкової служби зобов'язаний протягом десяти робочих днiв видати безоплатно свiдоцтво про право сплати єдиного податку або надати письмову мотивовану вiдмову.

На підставі поданої позивачем заяви та відповідно до наказу ДПА України від 29.10.1999 року №599, Рівненською об'єднаною державною податковою інспекцією було видане свідоцтво про сплату єдиного податку серії В №527038 від 21 березня 2005 року (термін дії до кінця 2005 року), тобто податковим органом підтверджено правильність таких дій позивача (т.1 а.с.20).

Крім того, Верховний суд України у постанові від 17.06.2014 року дійшов до висновку, що відповідно до положень Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727 від 03.07.1998 року, перевищення встановленого обсягу виручки платником єдиного податку в поточному календарному році не є перешкодою для перебування ним на спрощеній системі оподаткування з другого кварталу наступного року.

Відповідно до ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що фізична особа - підприємець ОСОБА_4 дотрималася всіх норм Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727 від 03.07.1998 року, щодо строків переходу на спрощену систему оподаткування та строків подачі заяви, а відтак, правомірно перебувала на спрощеній системі оподаткування та звітності протягом ІІ-ІV кварталів 2005 року.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік» та деяких інших законодавчих атів» від 25.03.2005 року № 2505-ІУ внесено нову редакцію статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР (із змінами та доповненнями).

Так, зокрема, у відповідності до п.2.3.1 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість», особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, зокрема, у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000,00 грн. (без урахування ПДВ) незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством.

У зв'язку з вищенаведеним, фізична особа - підприємець ОСОБА_4 28 квітня 2005 року отримала свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість форми №2-Р №77757241 (т.1 а.с.31).

Законом України "Про внесення змiн до деяких Законiв України" вiд 03.06.2005 року №2642-IV внесено змiни до Закону України "Про податок на додану вартiсть", зокрема з пiдпункту 2.3.1 пункту 2.3 статтi 2 Закону вилучено слова "незалежно вiд того, який режим оподаткування використовує така особа згiдно iз законодавством".

Таким чином, суб'єкти спрощеної системи оподаткування, облiку i звiтностi (юридичнi особи, що сплачують єдиний податок за ставкою 10%, та фiзичнi особи) з дати набуття чинностi вищевказаним Законом, незалежно вiд загальної суми вiд здiйснення ними операцiй з поставки товарiв та послуг, отримали право не реєструватися в якостi платникiв ПДВ на пiдставi пiдпункту 2.3.1 пункту 2.3 статтi 2 Закону України "Про податок на додану вартiсть".

Виходячи з положень зазначених норм права, суб'єкти спрощеної системи оподаткування, обліку і звітності зобов'язані були зареєструватись як платники ПДВ у зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік» та деяких інших законодавчих атів» від 25.03.2005 року №2505-ІУ та сплачувати цей податок до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змiн до деяких Законiв України" вiд 03.06.2005 року №2642-IV, а саме з 31 березня 2005 року по 30 червня 2005 року. Такої позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 17.06.2014 року.

На підставі Закону України "Про внесення змiн до деяких Законiв України" позивач подала до Рівненської ОДПІ заяву про анулювання реєстрації платника ПДВ в зв'язку з перебуванням на спрощеній системі оподаткування, в результаті чого була виключена з реєстру платників ПДВ з 01.07.2005 року (т.1 а.с.32).

Отже, у ІІ кварталі 2005 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 була платником податку на додану вартість.

Як встановлено судом, та вбачається з книги обліку доходів і витрат фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , в квітні 2005 року позивачем отримано виручку у розмірі 4534,00 грн., в тому числі ПДВ у сумі 756,00 грн. (т.2 а.с.38-59).

При цьому в порушення абзацу б) п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами" при самостійному визначенні суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, посадовими особами податкового органу, при здійсненні перевірки, не взято до уваги податкову накладну виписану ПП ОСОБА_5 №5 від 29.04.2005 року на суму 4770,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 795,00 грн. (т.3 а.с.197).

Згідно з п.1.7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит - це сума, на яку платник податків має право зменшити зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.7.4.1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставною, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів ( у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При врахуванні наданої позивачем накладної виписаної ПП ОСОБА_5 №5 від 29.04.2005 року, у фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 обов'язку по сплаті податку на додану вартість за ІІ квартал 2005 року не виникало, оскільки різниця між ПДВ в отриманій позивачем виручці та сплаченого ПДВ є від'ємним значенням (756,00 грн. - 795,00 грн. = - 39,00 грн.).

Відповідно до п.1 ст.10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" однією із функцій податкового органу є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), а також при проведені планової документальної перевірки (ст.11 п.1 ч.1 даного Закону).

Відповідно до п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року із змінами та доповненнями, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі, якщо дані документальних перевірок, результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Таким чином, у разі проведення документальної перевірки за результатами якої було донараховано чи зменшено суму податку, визначену платником до сплати в бюджет чи до відшкодування з бюджету, за звітні періоди, які охоплені проведеною перевіркою, уточнена декларація подаватися не повинна, оскільки всі помилки повинні бути виявлені в результаті перевірки, при здійсненні податковим органом розрахунку податкового зобов'язання.

Однак, відповідач безпідставно, в порушення ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначив позивачу суму податкового зобов'язання по ПДВ, не врахувавши надані позивачем податкові накладні. Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 зазначала про наявність накладних в запереченнях до акту перевірки №28/НОМЕР_1 від 04.10.2006 року, проте, податковим органом даний факт не взято до уваги (сторінка 12 акту).

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами по справі докази, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову Рівненським окружним адміністративним судом винесено відповідно до позовних вимог з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому її потрібно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" листопада 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Державна податкова інспекція у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33028

4 - 11 - представникам позивача:

- ОСОБА_6, АДРЕСА_3

- ОСОБА_7, АДРЕСА_1,

- ОСОБА_8, АДРЕСА_4,

- ОСОБА_9, АДРЕСА_5,

- ОСОБА_10, АДРЕСА_1,

- ОСОБА_11, АДРЕСА_6,

- ОСОБА_12, АДРЕСА_7,

- ОСОБА_13, АДРЕСА_8 - ,