Справа № 815/4051/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

20 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4051/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛА 2013» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛА 2013» до державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

10 липня 2014 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛА 2013» (далі - ТОВ «ТАЛА 2013») до державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - ДПІ у Київському районі м. Одеси), в якому позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд відстрочити оплату податкового боргу - єдиного податку у сумі 11097,01 грн. ТОВ «ТАЛА 2013» до ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області з моменту перерахування від ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області на рахунок ТОВ «ТАЛА 2013» суми 240689,62 грн. за графіком, який може бути складений між позивачем і відповідачем після такого перерахування; скасувати рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси № 25367/15-51-15-01 від 27.06.2014 року; зобов'язати ДПІ у Київському районі м. Одеси поновити реєстрацію платника єдиного податку юридичних осіб для ТОВ «ТАЛА 2013», анульованого його рішенням № 25367/15-51-15-01 від 27.06.2014 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛА 2013» ставиться питання про скасування постанови в зв'язку з тим, що вона постановлена з порушенням норм матеріального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційній скарзі товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛА 2013», перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

У позивача, який був платником єдиного податку з юридичних осіб, станом на 20.02.2014 року виникла заборгованість зі сплати єдиного податку у сумі 11087,44 грн.

Листом від 20.02.2014 року № 1 ТОВ «ТАЛА 2013» звернулось до ДПІ у Київському районі м. Одеси з проханням розглянути питання відстрочки уплати єдиного податку без нарахування штрафних санкцій у зв'язку з відсутністю грошових коштів на розрахунковому рахунку ТОВ «ТАЛА 2013», неможливістю зупинки робіт з капітального ремонту Одеського обласного центру зайнятості, а також відсутністю фінансування Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області. 25.03.2014 року ДПІ у Київському районі м. Одеси складено та направлено на адресу позивача податкову вимогу № 88-25, якою керівника ТОВ «ТАЛА 2013» повідомлено про необхідність сплати податкового боргу з єдиного податку з юридичних осіб у сумі 11087,44 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2014 року у справі № 815/3076/14 за результатами розгляду подання ДПІ у Київському районі м. Одеси з ТОВ «ТАЛА 2013» стягнуто заборгованість по єдиному податку з юридичних осіб у загальному розмірі 11097,01 грн.

27.06.2014 року ДПІ у Київському районі за результатами проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми єдиного податку згідно з отриманим свідоцтвом про сплату єдиного податку серії А 408878 від 22.02.2013 року складено акт № 1562/1501/38573797, яким встановлено порушення п. 295.3 ст.295 Податкового кодексу України .

На підставі зазначеного акта 27.06.2014 року відповідачем прийнято рішення № 25367/15-51-15-01, яким у зв'язку із несплатою ТОВ «ТАЛА 2013» єдиного податку протягом двох послідовних кварталів поточного року, що призвело до виникнення податкового боргу у сумі 11097,01 грн., анульовано реєстрацію ТОВ «ТАЛА 2013» як платника єдиного податку з юридичних осіб.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття рішень про надання відстрочки податкового платежу знаходиться у виключній компетенції відповідного контролюючого органу,та не може підмінюватися судом. Крім того суд першої інстанції прийняв до уваги те, що позивачем не доведено, що ним подавались до контролюючого органу разом із заявою про відстрочення сплати податкових зобов'язань, передбачені нормативними актами відповідні документи, а заява про надання відстрочки не відповідала встановленій формі. Суд також вважав, що процедура поновлення реєстрації платником єдиного податку чинним законодавством України не передбачена.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Податкового Кодексу України.

В апеляційній скарзі товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛА 2013» вказується, що суд першої інстанції концентрував питання про відстрочення грошових зобов'язань, тоді як ТОВ «Тала 2013» ставило питання про розстрочення грошових зобов'язань з метою недопущення загрози чи накопичення податкового боргу. В додаткових письмових поясненнях до апеляційної скарги від 20.01.2015 року апелянт зазначав,що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те,що питання про надання розстрочки (відстрочки) податкового платежу є виключною компетенцією контролюючого органу. Крім того апелянт вказував,що ним повністю погашено заборгованість з єдиного податку за четвертий квартал 2013 року відразу після перерахування казначейством його заборгованості за виконані роботи в грудні 2013 року.

На підставі викладеного апелянт просив скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача в частині поновлення для ТОВ «ТАЛА 2013» реєстрації платника єдиного податку, а провадження в частині надання судом відстрочки оплати 11097 грн. податкової заборгованості з оплати єдиного податку за 4 квартал 2013 року закрити, у зв'язку з погашенням підприємством даної заборгованості.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання ДПІ у Київському районі м. Одеси надати відстрочку податкового платежу до моменту отримання коштів від Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 17.1.5. п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України передбачено право платника податків одержувати відстрочення, розстрочення сплати податків або податковий кредит в порядку і на умовах, встановлених цим Кодексом.

Питання розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків регламентовано статтею 100 Податкового кодексу України.

Виходячи з положень наведеної норми Кодексу, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1235.

Згідно з п. 1 розділу І цього Переліку ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов'язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов'язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов'язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів), є однією з обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, відтак, може виступати підставою для відстрочення відповідної суми грошового зобов'язання.

Неспроможність своєчасної оплати зазначеної заборгованості позивач обґрунтовує наявністю у нього дебіторської заборгованості Одеського обласного центру зайнятості, яка виникла у зв'язку з невиконанням останнім зобов'язань з оплати будівельних робіт з капітального ремонту будівлі Одеського обласного центру зайнятості, виконаних ТОВ «ТАЛА 2013» на підставі договору підряду від 16.12.2013 року № 1212.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 20.02.2014 року № 789/30/08 Одеський обласний центр зайнятості повідомив позивача про те, що на виконання умов договору підряду щодо оплати робіт ним надані платіжні доручення до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, однак зазначені платежі не проведені вказаним управлінням (а.с.17).

Наданими до суду платіжними дорученнями підтверджується, що сума такої заборгованості перед позивачем складає 340689,61 грн. (а.с. 18)

Колегія суддів зазначає, що вищевказані обставини з приводу несвоєчасного погашення дебіторської заборгованості за виконані на підставі цивільно-правового договору роботи внаслідок неперерахування заявнику бюджетних коштів в достатньому для виплати ним грошового зобов'язання обсягу, можуть бути підставою для прийняття контролюючим органом рішення про надання відстрочки у сплаті грошового зобов'язання.

В свою чергу з вищевказаного Переліку вбачається, що зазначена обставина має бути підтверджена такими документами: довідкою встановленого зразка, виданою фінансовим органом та/або головним розпорядником бюджетних коштів, щодо суми бюджетних асигнувань та/або бюджетних зобов'язань, що не надані (несвоєчасно надані) заявнику, або суми фінансування видатків, що не доведене (несвоєчасно доведене) до заявника в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов'язань; заявою (в довільній формі) отримувача бюджетних коштів про неперерахування (несвоєчасне перерахування) йому суми коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов'язань; довідкою встановленого зразка, виданою розпорядником бюджетних коштів, щодо суми коштів, яку не перераховано (несвоєчасно перераховано) заявнику в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов'язань, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів).

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів про подання вищевказаних документів до контролюючого органу разом із заявою про відстрочення сплати податкових зобов'язань, до суду першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з п. 100.8, п. 100.9 ст. 100 Податкового кодексу України рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань чи податкового боргу у межах одного бюджетного року приймається у такому порядку: стосовно загальнодержавних податків та зборів - керівником контролюючого органу (його заступником); стосовно місцевих податків і зборів - керівником контролюючого органу (його заступником) та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки чи збори. Рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань чи податкового боргу щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, приймається керівником (заступником керівника) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про що повідомляється центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.

Відповідно до п. 100.13. ст. 100 Податкового кодексу України порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п. 3.1. порядку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року №574, для розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов'язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.

До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з: переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин; аналізу фінансового стану; графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум; розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Підставою для відстрочення грошових зобов'язань (податкового боргу) платника податків є надання ним доказів, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин», а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що заява, на яку позивач посилається як на підставу для надання йому відстрочки у сплаті податкових зобов'язань, складена не за встановленою вказаним Порядком формою.

Колегія суддів вважає, що позивач безпідставно посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин» як на свідчення того, що заява про надання відстрочки може подаватися у довільній формі, оскільки вказаною постановою затверджений перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, та доказів існування таких обставин.

Виходячи зі змісту вказаного Переліку, у довільній формі має подаватись заява отримувача бюджетних коштів про неперерахування (несвоєчасне перерахування) йому суми коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов'язань, яка є одним із доказів існування обставин, що можуть бути підставою для надання відстрочки у сплаті грошових зобов'язань, що на думку колегії суддів, не є тотожнім із заявою про надання такої відстрочки, форма якої як вже згадувалося вище - наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 574.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що посилання позивача в обґрунтування існування у нього права на відстрочку грошових зобов'язань на такі обставини непереборної сили, як військові дії на території України - є безпідставними, оскільки на момент звернення позивача із вказаною заявою такі обставини не існували, позивач не вказував про них у своїй заяві як на підставу для надання відстрочки та не додавав до заяви доказів факту настання (існування) непереборних обставин, в тому числі і війни, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прийняття рішень про надання відстрочки податкового платежу знаходиться у виключній компетенції відповідного контролюючого органу і суд не може підміняти функції таких органів під час здійснення ним повноважень щодо судочинства, оскільки це підтверджується вищенаведеними нормами права.

В свою чергу у разі оформлення заяви про відстрочку сплати податкового платежу та надання до неї передбачених вище необхідних документів, позивач має право звернутися до контролюючого органу із повторною заявою про відстрочку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами справи (позовна заява від 10.07.2014 року, а.с.4-6, лист №1 від 20.02.2014 року, а.с.19) підтверджується, що позивачем ставилось питання саме відстрочки сплати єдиного внеску, а не розстрочки, як він стверджує в апеляційній скарзі.

Таким чином висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання ДПІ у Київському районі м. Одеси надати відстрочку податкового платежу до моменту отримання кошів від Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, колегія суддів вважає вірним, а доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження в цієї частині вважає хибними, враховуючи відсутність в матеріалах справи заяви позивача про відмову від позову в цієї частині та доказів про сплату суми заборгованості з єдиного внеску на час прийняття рішення судом першої інстанції.

Щодо позовних вимог позивача в частині скасування рішення від 27.06.2014 р. №25367/15-51-15-01 та зобов'язання ДПІ у Київському районі м. Одеси поновити реєстрацію платника єдиного податку юридичних осіб для ТОВ «ТАЛА 2013», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно з абз. 8 пп. 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Пунктом 299.11. ст. 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З матеріалів справи вбачається, що 27.06.2014 року ДПІ у Київському районі за результатами проведення перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженої суми єдиного податку згідно з отриманим свідоцтвом про сплату єдиного податку серії А 408878 від 22.02.2013 року складено акт № 1562/1501/38573797, яким встановлено порушення п. 295.3 ст.295 Податкового кодексу України .

На підставі зазначеного акта 27.06.2014 року відповідачем прийнято рішення № 25367/15-51-15-01, яким у зв'язку із несплатою ТОВ «ТАЛА 2013» єдиного податку протягом двох послідовних кварталів поточного року, що призвело до виникнення податкового боргу у сумі 11097,01 грн., анульовано реєстрацію ТОВ «ТАЛА 2013» як платника єдиного податку з юридичних осіб.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не заперечується факт наявності у нього заборгованості зі сплати єдиного податку протягом двох послідовних кварталів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що для скасування рішення про анулювання реєстрації ТОВ «ТАЛА 2013» як платника єдиного податку з юридичних осіб підстав не має, оскільки воно прийняте контролюючим органом на підставі імперативних норм ст. 291, ст. 298 Податкового кодексу України, дії з прийняття якого є обов'язковими для контролюючого органами навіть за умови задоволення позовних вимог позивача про надання відстрочки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що процедури поновлення реєстрації платника єдиного податку чинним законодавством України не передбачено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищевказані вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛА 2013» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв