Справа № 686/22526/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Логінова С.М.
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Залімський І. Г.

судді: Смілянець Е. С. Сушко О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про перерахунок пенсії.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2014 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову з підстав порушення судом першої інстанції матеріального та процесуального права, а також як таку, що винесена без врахування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 27.03.2009 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому та отримує пенсію як державний службовець відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 81% заробітної плати працюючого державного службовця.

01.08.2014 року позивач звернувся з заявою до відповідача про проведення перерахунку йому пенсії.

Проте, 07.08.2014 року отримав відповідь від відповідача із відмовою у проведенні перерахунку пенсії через те, що матеріальна допомога не є надбавкою чи премією, включити їх у розрахунок заробітку для обчислення пенсії не має підстав.

23.10.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про зобов'язання УПФУ в м м. Хмельницькому провести перерахунок пенсії з 27.03.2009 року із заробітної плати (доходу), зазначеної в довідці за №05-81 від 18.07.2014 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2014 року позовну заяву в частині вимог за період з 27.03.2009 року по 22.04.2014 року,- залишено без розгляду.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2014 року позов задоволено: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому щодо відмови включити суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для призначення пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити нарахування пенсії ОСОБА_2 з 23.04.2014 року, включивши до сум заробітної плати, з якої нараховується пенсія, суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпусток відповідно до поданої довідки №05-81 від 18.07.2014 р. із розрахунку 81% суми заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 2 ст. 33 цього Закону встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Види надбавок, які враховуються при призначенні пенсій відповідно до Закону, встановлені постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівникам апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». До них відносяться надбавки: за високі досягнення у праці, за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», доплата за науковий ступень.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Статтею 2 цього Закону та Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати, у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Крім того, врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсі, і статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої цієї статті, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року визначаються виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо визнання неправомірною відмову відповідача щодо відмови включити суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для призначення пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов'язати відповідача здійснити належним чином нарахування її пенсії, включивши до складу заробітної плати для призначення пенсії суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки №05-81 від 18.07.2014 р. із розрахунку 81% суми заробітної плати.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, постанова місцевого суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, зміні або скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, -залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2014 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С.

Сушко О.О.