Справа № 2а-1381/10/0770
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Справа № 876/6098/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника відповідача: Ліуша Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2012 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

15.04.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування податкового повідомлення-рішення №5/17-2//1199 від 03.02.2010 року по донарахування податку на додану вартість у сумі 132 729,00, з яких 88 486,00 грн. - за основним платежем та 44 243,00 - штрафних (фінансових) санкцій; про скасування податкового повідомлення-рішення №6/17-2//1200 від 03.02.2010 року по донарахуванню податку з доходів фізичних осіб в сумі 33 182,25 грн.; про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законодавства в сфері регулювання обіг готівки в сумі 1 822 285,00 грн.; про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 38,70 грн. за порушення порядку патентування; про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №32-22-00-/1049 від 30.01.2010 року в сумі 65 440,20 грн. за порушення в сфері валютного регулювання та валютного контролю.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оспорюванні ним податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій були прийняті відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства України і підлягають скасуванню.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2012 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області №5/17-2//1199 від 03.02.2010 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області №6/17-2//1200 від 03.02.2010 року. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №8/17-2//1202 від 03.02.2010 року. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №7/17-2//1201 від 03.02.2010 року. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 32-22-00-/1049 від 30.01.2010 року.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення вважає законними та прийнятими у відповідності до вимог чинного законодавства України, оскільки ними було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 за період з 08.06.2007 року по 30.09.2009 року. На підставі проведеної перевірки виявлено порушення позивачем наступних норм законодавства, а саме:

ст.13 розділу VІ Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю» затвердженої наказом ГДПІ України від 21.04.1993 року №12 в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 33 182,25 грн.;

п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 та п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 року в результаті чого донараховано ПДВ у сумі 88 486,00 грн.;

п.п. «г» п.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», в результаті чого проведено розрахунки в іноземній валюті між резидентами на території України без додержання індивідуальної ліцензії Національного банку України в сумі 135 00,00 дол. США, що становить 65 440,20 грн.;

вимог п.3.1, 3.2, 3.3 ст.3 закону України від 23.03.1996 року № 98/96 «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», несплату торгового патенту на суму 19,35 грн.;

п.п.1.2 п.1 та п.п.2.6 п.2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, в результаті чого встановлено не оприбутковану готівку в сумі 364 457,00 грн..

У ході апеляційного розгляду представник апелянта Ліуш Б.Б. надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що отримані від ОСОБА_3, гроші на придбання будівельних матеріалів не підлягали під дію договору від 13.05.2008 року, а тому не вносились в книгу обліку доходів і витрат.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 13 травня 2008 року між позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір на виконання ремонтно-будівельних робіт.

У відповідності до п.2.1 вищевказаного договору передбачено, що вартість виконаних робіт визначається відповідно до кошторису і становить 437 345,00 грн. Оплата за виконанні роботи проводиться згідно акту виконаних робіт. У відповідності до умов договору сторони погодили локальний кошторис 2-1-1/11 від 13 травня 2008 року, згідно якого кошторисна вартість об'єкту реконструкції складає 1 219 819,00 грн., з них кошторисна «зарплата» - 437 345,00 грн.

Ужгородською МДПІ у Закарпатській області було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 за період з 08.06.2007 року по 30.09.2009 року. На підставі проведеної перевірки виявлено порушення позивачем наступних норм законодавства:

1) ст.13 розділу VІ Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю» затвердженої наказом ГДПІ України від 21.04.1993 року №12 в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 33 182,25 грн.;

2) п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 та п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 року в результаті чого донараховано ПДВ у сумі 88 486,00 грн. у томі числі у періодах: за жовтень 2008 року в сумі 18 800,00 грн., за листопад 2008 року в сумі 14 124,00 грн., за грудень 2008 року в сумі 20 894,00 грн., за лютий 2009 року в сумі 31 679,00 грн., за вересень 2009 року в сумі 2 989,00 грн.;

3) п.п. «г» п.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», в результаті чого проведено розрахунки в іноземній валюті між резидентами на території України без додержання індивідуальної ліцензії Національного банку України в сумі 135 00,00 дол. США, що становить 65 440,20 грн.;

4) вимог п.3.1, 3.2, 3.3 ст.3 закону України від 23.03.1996 року № 98/96 «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», несплату торгового патенту на суму 19,35 грн.;

5) п.п.1.2 п.1 та п.п.2.6 п.2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, в результаті чого встановлено не оприбутковану готівку в сумі 364 457,00 грн..

На підставі виявлених порушень під час проведеної перевірки складено Акт за № 3/17-2/НОМЕР_1 від 22.01.2010 року (а.с.7-23).

Ужгородською міжрайонною податковою інспекцією у Закарпатській області на підставі акту № 3/17-2/НОМЕР_1 від 22.01.2010 року винесені:

- податкове повідомлення-рішення № 5/17-2//1199 від 03 лютого 2010 року щодо донарахування позивачеві суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 132 729,00 грн., з яких 88 486,00 грн. - за основним платежем та 44 243,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій (а.с.24);

- податкове повідомлення-рішення № 6/17-2//1200 від 03 лютого 2010 року щодо донарахування позивачеві суми податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 33 182,25 грн. (а.с.25);

- рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 7/17-2//1201 від 03 лютого 2010 року щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 822 285,00 грн. (а.с.26);

- рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 8/17-2//1202 від 03 лютого 2010 року щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 38,70 грн. (а.с.27);

- рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 32-22-00-/1049 від 30.01.2010 року щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 65 440,20 грн. (а.с.28).

Позивач звернувся із скаргою до відповідача на вищеперераховані рішення податкового органу.

За результатами розгляду скарги винесено рішення № 1649/10/10-012 від 09.04.2010 року «Про результати розгляду первинної скарги», яким частково скасовано рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції від 03.02.2009 року №8/17-2//1202 в частині застосування 19,35 грн. штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування (а.с.29-36).

Скаргу в частині оскарження рішення Ужгородської МДПІ від 03.02.2009 року № 8/17-2//1202 в сумі 19,35 грн. застосованої штрафної (фінансової) санкції за порушення законодавства про патентування та оскарження та оскарження податкового повідомлення-рішення Ужгородської МДПІ від 03.02.2010 року № 5/17-2//1199/м/172, яким донараховано податок на додану вартість у розмірі 88 468,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 44 243,00 грн., податкового повідомлення-рішення Ужгородської МДПІ від 03.02.2010 року № 6/17-2//1200, яким донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 33 182,25 грн., рішення Ужгородської МДПІ від 30.01.2010 року № 32-22-39/1049 про застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення валютного законодавства у розмірі 65 440,20 грн. залишено без задоволення.

З 13 травня 2008 року по 16 жовтня 2008 року між приватним підприємцем ОСОБА_3 та приватним підприємцем ОСОБА_2 здійснювалися розрахунки у готівковій формі.

За період з 08 червня 2007 року по 30 вересня 2009 року ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування.

Положеннями статті 1 Указу № 727/98 передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. Отже, реалізація права суб'єкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання таким суб'єктом установлених Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог цього Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до пункту 1 Указу № 727/98 виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Перевіркою правильності визначення обсягу виручки, відображеного в звітах платника єдиного податку за перевірений період, з даними про суми обсягу виручки, встановленими в ході перевірки, встановлено розбіжності, а саме - заниження суми виручки за 2008 рік на 35 1909 гри.

В процесі перевірки від замовника послуг СПД-ФО ОСОБА_3 (код НОМЕР_2) 30 грудня 2009р. було отримано відповідь (вхідний № 6170/6/п) на запит Ужгородської МДГІІ від 18.12.2009р. за №161 79/10/1 7-2, згідно якої протягом 2008 року підприємцю ОСОБА_2 за виконання ремонтно-будівельних робіт підприємцем ОСОБА_3 виплачено готівкових коштів в загальній сумі 599510.00 грн. (представлено копії розписок про отримані ОСОБА_2 кошти), однак, СПД-ФО ОСОБА_2 в книзі обліку доходів та витрат/згідно запису від 16.10.2008 року зазначено суму отриману від СПД-ФО ОСОБА_3 в розмірі 235053.00 грн.

Таким чином, по розрахункам з СПД-ФО ОСОБА_3 підприємцем ОСОБА_2 занижено обсяг отриманої виручки на суму 364457 гри. 33).

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що в ході перевірки первинних документів (виписки банку розписки про отримання готівки) також встановлено, що загальна сума виручки наростаючим підсумком з початку року за III квартал 2008 року складає 548 058,00 гри., що перевищує встановлений законодавством граничний рівень (Додаток І).

Якщо обсяг виручки від провадження підприємницької діяльності у 2008 році в ІІІ кварталі перевищив 500 тис. грн., то суб'єкт підприємницької діяльності повинен протягом 5-ти днів закінчення звітного періоду (кварталу) подати звіт за підсумками роботи за три квартали, де слід вказати весь фактичний обсяг виручки, а також здати до податкового органу, що його видав, Свідоцтво про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Такий суб'єкт підприємницької діяльності втрачає право бути на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки спростовують і дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби задовольнити, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2012 року у справі №2а-1381/10/0770 скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний