Справа № 0870/11205/12 (872/5658/13)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/800/18880/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Сороки М.О.,

розглянула у порядку письмового розгляду касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 року у справі за позовом ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулось до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці № 112030000/2012/000195/2 від 30.05.2012 року про визначення митної вартості товарів.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 року, у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, п росить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 10.10.2011 року між ВАТ «Запоріжсталь» (покупець) та компанією «Cargowest Limited» (Нова Зеландія, продавець) було укладено контракт купівлі-продажу № ВП. 1323.37515.11.92И (далі - контракт), відповідно до якого компанія «Cargowest Limited» взяла на себе зобов'язання передати у власність покупця ВАТ «Запоріжсталь», а покупець - прийняти та оплатити на умовах, визначених у специфікаціях до контракту вугілля (далі - товар) для приготування пиловугільного палива та вдування в домені печі.

На виконання умов контракту компанія «Cargowest Limited» у травні 2012 року поставила на умовах DAF - кордон Російська Федерація/Україна, станція прикордонного переходу Тополі (згідно «Інкотермс - 2000») на ВАТ «Запоріжсталь» вугілля кам'яне бітумінозне марки ССОМСШ 0-50 ММ.

При митному оформленні вказаного товару, який надійшов на адресу ВАТ «Запоріжсталь» за контрактом від компанії «Cargowest Limited», до Запорізької митниці була подана ВМД № 112030000/2012/013963 від 29.05.2012 року для митного оформлення вантажу у режимі «Імпорт».

Митна вартість товару була визначена декларантом у розмірі відповідно до ціни угоди (метод визначення митної вартості № 1): вугілля кам'яне бітумінозне марки ССОМСШ0-50 мм кількістю 959,10 т за ціною 133,00 долари США за тонну.

Запорізька митниця витребувала у декларанта додаткові документи, проте їх не було надано, у зв'язку з чим митниця самостійно здійснила митну оцінку вартості товарів, які поставлялись за контрактом, про що було прийняте рішення про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) № 112030000/2012/000195/2 від 30.05.2012 року.

31.05.2012 року Запорізька митниця, на підставі заяви ВАТ «Запоріжсталь» № 95/2043515 від 31.05.2012 року, листом № 07-04-10-24/6016 повідомила про прийняте рішення щодо можливості випуску товарів, які імпортовані за контрактом № ВП.1323.37515.11.92И під гарантійні зобов'язання - сплата до державного бюджету суми податків і зборів (обов'язкових) платежів, згідно з митною вартістю товарів, визначених за Рішенням № 112030000/2012/000195/2 від 30.05.2012 року.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України (був чинний на момент виникнення спірних відносин, далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень Митного кодексу (ч. 1 ст. 260 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 262 МК України, митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Відповідно до ст. 266 МК України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); (метод 1); за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару ВАТ «Запоріжсталь» під час митного оформлення було надано документи, за переліком, передбаченим п. 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 (далі - Порядок № 1766), а саме:

1) контракт № ВП.1323.37515.11.92И від 10.10.2011 з додатками, зокрема додатком № 3 та специфікацією № 7 до нього;

2) рахунки-фактури б/н (14 примірників) від 14.05.2012;

3) рахунок проформа № 076 (ZS) від 27.04.2012;

4) рахунок № 83 від 18.05.2012;

5) сертифікат якості № 1205351 R Ku (лот 01) від 16.05.2012;

6) висновок Запорізької торгово-промислової палати № 22.2/534 від 10.05.2012;

7) контракт № Ost-Eco-27/01/11 від 27.01.2011 з додатком № 24 від 28.02.2012 до нього;

8) контракт № ЕС-СW 25/01/2011 від 25.01.2011 з додатком № 17 від 01.03.2012 до нього;

9) експортна ВМД № 10608060/010312/0000182 від 02.03.2012;

10) протокол засідання тендерної комісії від 12.04.2012;

11) ДОСТ Р 51588-2000 від 01.01.2001, ДОСТ Р 51586-2000 від 01.01.2001;

12) витяг з Метал Експерт № 11 (139) від 12.03.2012 та 16 (144) від 16.04.2012;

Під час перевірки наданих декларантом документів встановлена їх неузгодженість, а саме: в п. 2.2 Контракту № ВП.1323.37515.11.92И зазначено, що якісні показники поставленого товару повинні підтверджуватись сертифікатами якості, виданими виробниками, однак позивачем був наданий сертифікат виданий іншою лабораторією; в додатку № 3 та специфікації № 7 до контракту зазначаються характеристики товару, який має бути поставлений, однак показники товару заявленого у ВМД не відповідали показникам у сертифікаті якості товару, наданого до оформлення; надані висновки з Металекспорту характеризують котирування ціни на вугілля за березень 2012 року без конкретизації марки та характеристик тощо.

Враховуючи наявну у Єдиній автоматизованій системі Державної митної служби України інформацію про те, що вартість аналогічного товару перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості, а також приймаючи до уваги виявлені в первинно поданих документах розбіжності у митниці виникли сумніви в правильності митної оцінки товару.

На підставі п. 11 Порядку № 1766 митниця витребувала від декларанта додаткові документи для визначення митної вартості, а саме:

- сертифікат про походження товару;

- відповідну бухгалтерську документацію;

- копії первинних бухгалтерських документів згідно з якими товар було знято з обліку (балансу), відпущено зі складу, видаткові накладні тощо;

- інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

Стосовно обґрунтованості сумнівів митниці щодо достовірності наданих позивачем відомостей про митну вартість товару за першим методом колегія суддів виходить із такого.

Згідно з пунктом 11 Порядку декларування для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Аналіз наведених норм, а також Порядку здійснення контролю та Порядку декларування дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Порядком здійснення контролю передбачено, що послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення митного контролю і митного оформлення товарів визначається ДМСУ.

Відповідно до пункту 3 наказу ДМСУ від 24.06.2009 року № 602, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.07.2009 року № 669/16685, яким затверджено порядок роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, передбачено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішень як джерело інформації використовуються спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси електронно-автоматизованої інформаційної системи ДМСУ.

Враховуючи зазначені норми, колегія суддів дійшла висновку, що наявність в ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

За таких обставин, митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи, перелічені у пункті 11 Порядку.

29.05.2012 року уповноважена особа позивача за фактом пред'явлення вищезазначених вимог митницею здійснила відповідний запис на декларації митної вартості щодо ознайомлення з їх змістом.

30.05.2012 року на виконання вимог Запорізької митниці декларантом надані листи «Cargowest Limited» № 25/05 від 25.05.2012 року та «Инвест Углесбит» № 149/04 від 21.05.2012 року, зазначивши, що інші документи не надаватимуться.

Позивач зазначає, що товариство не мало можливості надати витребувані митницею додаткові документи з об'єктивних причин - у зв'язку із відмовою постачальника надати витребувані митницею документи.

Проте, зазначені доводи позивача є необґрунтованими, оскільки зовнішньоекономічний контракт, за яким ВАТ «Запоріжсталь» отримало товар, укладено у відповідності до Інкотермс-2000 та на умовах поставки DAF, що відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) передбачає обов'язок продавця на прохання, за рахунок і на ризик покупця, надати йому всіляке сприяння в одержанні будь-яких документів чи еквівалентних їм електронних повідомлень (інших, ніж зазначені в ст. А.8), що видаються чи передаються у країні відправлення та/або походження товару, яких може потребувати покупець для імпорту товару.

Так, подання сертифікату походження товару, виданого ТПП держави походження товару було передбачено умовами самого контракту (п. 6.5.1).

Також, п. 6.5.1 контракту продавець - компанія «Cargowest Limited» зобов'язалася надати покупцю інші документи, необхідні для митного оформлення товару.

30.05.2012 Запорізька митниця прийняла рішення про визначення митної вартості товарів № 112030000/2012/000195/2, яким визначила митну вартість товару за методом № 6.

Враховуючи те, що декларант не надав додаткові документи, які необхідні для підтвердження митної вартості товару, тобто не підтвердив митну вартість заявлену за методом №1, митниця дійшла обґрунтованого висновку, що митна вартість не може бути визначена за методом №1.

Відповідно до ст. 265 Митного кодексу України, у разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267-272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Частиною 2 ст. 273 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначеній за методами 1-6 митній вартості, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів.

Як встановлено, відповідачем не міг бути застосований метод 2 через відсутність інформації про вартість операції з ідентичними товарами, які продавались на експорт в Україну час експорту яких збігався з часом експорту оцінюваних товарів або був максимально наближеним до нього. Метод № 3 не міг бути застосований через те, що а ні митний орган, а ні декларант не володів інформацією про вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавались на експорт в Україну і час експорту яких збігався з часом експорту оцінюваних товарів або був максимально наближеним до нього. Методи № 4, 5 не застосовані через відсутність документально підтвердженої інформації про ціни товарів найбільшої партії оцінюваних, ідентичних чи подібних (аналогічних) імпортних товарів, що продається на території України та цілої низки компонентів (витрат на виплату комісійних, звичайних торговельних надбавок, суми прибутку та загальних витрат; звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, та інших пов'язаних з такими операціями витрат; сум ввізного (імпортного) мита, податків, зборів та інших обов'язкових платежів, що підлягають сплаті в Україні у зв'язку з ввезенням (імпортом) чи продажем (відчуженням) товарів.

Дослідивши умови застосування усіх попередніх методів митниця зробила висновок, що митна вартість повинна визначатися відповідно до положень статті 273 Митного кодексу України за резервним методом. Як джерело цінової інформації (згідно Цінової бази Держмитслужби України) взята митна вартість вже оформлених ВМД № 112030000/2012/009723 від 30.03.2012, № 209040000/2/1436 від 22.03.2012, № 209040000/2/1447 від 23.03.2012.

З огляду на це, доводи позивача про порушення відповідачем встановленої послідовності застосування методів не відповідають фактичним обставинам.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними та обґрунтованими.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" залишити без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: