Справа № 813/3122/14
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2015 року № 813/3122/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

суддів Кузана Р.І.

Кравціва О.Р.

секретаря судового засідання Єдинак Г.Б.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до судді Сихівського районного суду м.Львова Чорної С.З., Сихівського районного суду м.Львова, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії і відшкодування шкоди, -

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до судді Сихівського районного суду м.Львова Чорної С.З., у якій позивач після уточнення позовних вимог просить:

1. визнати факт перешкоджання відповідача в ефективному здійснення права на захист в ЄСПЛ, а саме порушення цивільного права, гарантованого ст..34 Конвенції;

2. визнати факт порушення цивільного права на доступ до інформації, гарантованого Конституцією, ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про доступ до публічної інформації»;

3. Зобов`язати відповідача надати наступну інформацію у відповідь на запит, у приведені способи:

а) перелік (із стислим описом кожного) усіх документів, що містяться у справі (№1319/8755/2012) і надані міліцією та прокуратурою як докази вини в інкримінованому мені правопорушенні(ч.1 ст.44 КпАП);

б) рапорт військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) начальнику РВ міліції Гимону від 11.04.12 р., підписаний міліціонерами (СКМСД): ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

в) «Протокол огляду» від 11.04.12 р., складений о/у СКМСД ОСОБА_5 ;

г) «протокол огляду та вилучення» від 11.04.12 р., складаний о/у СКМСД Миронюком;

д) окремі письмові пояснення свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , чи або підтвердження відсутності указаних пояснень в матеріалах справи (№1319/8755/2012), тобто що насправді в розпорядженні суду(відповідача) ніколи не було цих документів;

е) протокол огляду і вилучення (речових доказів з місця затримання) від 11.04.12 р., чи або підтвердження відсутності згаданого документу в матеріалах справи (№1319/8755/2012), тобто що насправді в розпорядженні суду (відповідача) ніколи не було цього доказу;

є) протокол судового засідання від 20.06.12 р. (№1319/8755/2012), чи або підтвердження, що згаданий протокол ніколи не складався;

ж) протоколи судових засідань від 14 та 18.03.13 р. апеляційного суду Львіфвської області (провадження №11-сс/783/102/13), за скаргою на ухвалу відповідача ( справа №464/1180/13-к, пр.. №1-кс/464/105/13), якщо ж згаданих протоколів немає у Сихівському районному суду м.Львова скерувати відповідне питання запиту належному розпоряднику інформації;

3-1. Документи (3б/г) обов`язково мусять бути належно посвідчені: печатка судді ОСОБА_8 ( або канцелярії суду), з відповідними підписами та датою, крім того на згаданих документах ( або в інший належний спосіб) слід стисло описати причину їх вкрай поганої (нечитабельної) якості;

4. Стягнути за рахунок держави кошти (справедлива сатисфакція) на відшкодування шкоди, завданої порушенням відповідачем цивільних прав, що триває у розмірі двадцять тисяч грн.

В судовому засіданні в якості відповідачів залучено Державну казначейську службу України та Сихівський районний суд м.Львова.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що звертався до відповідача з інформаційним запитом від 28.01.2014 року щодо надання копії документів зі справи про адміністративне правопорушення №1319/8755/2012, 18.02.2014 року позивачу скеровано відповідь про надіслання копії адміністративних матеріалів у кількості 19 арк., відповідачем надано лише частину предметів запиту, відсутній перелік наданих документів, крім того деякі умисно не посвідчені належно. 14.03.2014 року позивач скерував доповнений, роз`яснений та уточнений інформаційний запит, відповідь на який скерована 25.03.2014 року, у якій відповідач частково задовольнила запит, надавши неповну, неточну та суперечливу інформацію, крім того, відмовилась завірити докази. Рапорт працівників міліції від 11.04.12 р. нечитабельний, не відповідає встановленій формі; протокол огляду від 11.04.12 р. нечитабельний, складений не уповноваженою особою, не відповідає встановленій формі, протокол огляду та вилучення від 11.04.12 р. насправді мав бути протокол «відібрання зразків для експертного дослідження», протокол огляду та вилучення є фікцією, тобто такий ніколи не складався, тому замість нього відповідач видає «протокол», а відповідний предмет запиту взагалі замовчується, відповідач відмовляється посвідчувати документи, відповідач не надала перелік всіх документів матеріалів справи, вказаний перелік наданих документів, відповідач проігнорувала предмети 1 та 9 запиту, щодо протоколів судових засідань 14 і 18.03.13 р. відповідач зазначає, що такі відсутні в матеріалах справи, хоча насправді згадані протоколи відносяться до зовсім іншої справи і в запиті це роз`яснено, з урахуванням вихідних днів відповідь я мав отримати 21.03.14 р., починаючи з 20.06.12р. позивач не міг вести звичайний спосіб життя: інакше як у супроводі близьких людей та у разі крайньої необхідності позивач не виходить на вулицю, маючи підстави і прецедент остерігатись чергового свавілля, а за таких умов щонайменше не може працювати, відтак заробляти собі на життя.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, уточнив, що його позовні вимоги стосуються запиту від 14.03.2014 року, просив позов задоволити.

Відповідач - суддя Сихівського райсуду м.Львова Чорна С.З. в судове засідання не з`явився, подав заперечення на позов, у якому зазначено, що всі матеріали зі справи про адміністративне правопорушення були видані позивачу надання будь-якої іншої чи додаткової інформації за матеріалами вважає нелогічним, оскільки дублюватиме за змістом надану інформацію, просить справу слухати у її відсутності.

Відповідачі - Сихівський районний суд м.Львова та Державна казначейська служба України участь представників в судовому засіданні не забезпечили, належно повідомлені про день та час розгляду справи, а тому суд розглядає справу у їх відсутності.

Заслухавши доводи позивача, заперечення відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

28.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Сихівського райсуду м.Львова з інформаційним запитом щодо надання копії документів зі справи про адміністративне правопорушення №1319/8755/2012, а саме протоколів судових засідань від 23.12.2012, 25.10.2012 р., адміністративного матеріалу 1319/6604/2012, справи №3-1763/12, протоколів судових засідань від 14.03.2013, 18.03.2013 р. Предмети запиту, а також кожен документ адміністративного матеріалу завірити у належний спосіб.

18.02.2014 року відповідачем скеровано ОСОБА_1 копії адміністративних матеріалів у кількості 19 арк.

14.03.2014 року позивач скерував доповнений, роз`яснений та уточнений інформаційний запит, у якому просив надіслати:

протокол судового засідання 20.06.2012 р., чи або підтвердження відсутності такого;

протокол судового засідання 05.07.2012 р., чи або підтвердження відсутності такого;

протоколи судових засідань від 23.10 і 25.10.2012 р., чи або підтвердження відсутності таких; якщо протоколи судових засідань не велись указати причини цього по кожному випадку;

протоколи судових засідань 14.03 і 18.03.2013 р. чи або підтвердження відсутності таких;

перелік з стислим описом кожного з усіх документів справи про адмін.. правопорушення №1319/8755/2012, що надані міліцією і прокуратурою як докази вини позивача в інкримінованому правопорушенні;

рапорт від 11.04.2012 р. начальнику Сихівського РВ належно завірений, копія рапорту нечитабельна, тому на документі ще слід дописати «надати якісну копію не представляється можливим через погану якість оригіналу»;

протокол огляду 11.04.2012 р., складений ОСОБА_5 належно завірений, копія «документу» нечитабельна, тому на документі ще слід дописати «надати якісну копію не представляється можливим через погану якість оригіналу»;

протокол огляду та вилучення 11.04.2012 р., складений ОСОБА_9 , належно завірений, насправді це якби протокол «відібрання зразків для експертного дослідження» (змивів з рук і зрізів з одягу, тому в переліку йому слід присвоїти дійсне назву, чи або точно описати;

протокол огляду та вилучення 11.04.12 р.- підтвердити відсутність такого в суді, справа №1319/8755/2012, чи або надати мені згаданий документ, належно завіривши такий;

окремі письмові пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 належно завірені, чи або офіційне спростування наявності таких та роз`яснення: звідки посилання на згадані пояснення взялись в постанові суду від 25.10.2012 р.?

25.03.2014 року відповідачем скеровано ОСОБА_1 : протокол судового засідання від 21.06.2012 р., протокол судового засідання від 05.07.2012 р., копію рапорту від 11.04.2012 р., копію протоколу огляду від 11.04.2014 р., копію протоколу огляду та вилучення від 11.04.2014 року. Додатково позивача повідомлено, що протокол судового засідання за 23.10.2012р. та 25.10.2012 р. відсутній у зв`язку із задоволенням клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо проведення повного фіксування судового засідання з допомогою звукозаписуючого засобу, протоколи судових засідань від 14.03.2013 р. та 18.03.2013 р. апеляційного суду Львівської області відсутні у матеріалах справи, копія рапорту від 11.04.2012 року, копія протоколу огляду від 11.04.2014 р. та копія протоколу огляду та вилучення від 11.04.2012 року не завіряються у зв`язку із відсутністю оригіналів таких у матеріалах справи №1319/8755/2012 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44 КУпАП відносно ОСОБА_1 ; окремі письмові пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 знаходяться в матеріалах перевірки №29пр-12, які за минуванням потреби повернуті в прокуратуру Сихівського району м.Львова.

У своєму інформаційному запиті позивач посилається на Закон України "Про інформацію", Закон України "Про доступ до публічної інформації", Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У відповідності до частин 1, 2 статті 7 Закону України "Про інформацію" право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (частина 2 статті 20 Закону України "Про інформацію").

Закон України Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року № 2939-VI, відповідно до його преамбули, визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес (далі Закон № 2939-VI).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Забезпечення доступу до інформації, згідно зі статтею 5 Закону № 2939-VI, здійснюється шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Розпорядники інформації для цілей Закону № 2939-VI визначені статтею 13, яка до зазначених розпорядників відносить не тільки суб`єктів владних повноважень (пункт 1 частини першої даної статті), але й юридичних осіб, що фінансуються зокрема з державного бюджету, стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Суд, як юридична особа, що фінансується з Державного бюджету України, є розпорядником стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів відповідно до пункту 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI, а частиною третьої якої вимоги цього Закону поширюються на такого розпорядника лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України судоустрій, судочинство, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства визначаються виключно законами.

Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.

В контексті викладеного, а також враховуючи рішення Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 р., суд вважає, що діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, пов`язана зі здійсненням правосуддя, має свої особливості та не належить до управлінської сфери діяльності.

У зв`язку з викладеним, судами в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» може бути надана лише інформація, що була ними отримана або створена внаслідок та в процесі здійснення ними владних управлінських функцій (довідкова інформація щодо управлінської діяльності адміністративних судів, звітні матеріали, окремі акти, прийняті адміністративними судами та його посадовими особами на виконання відповідних положень чинного законодавства тощо).

Вказаний закон не поширюється на відносини щодо інформації, яка була отримана або створена суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх владних процесуальних функцій, зокрема правосуддя.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі Закон № 2453-VI).

Статтею 1 Закону № 2453-VI закріплено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Судову владу реалізовують професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур.

Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Завдання суду визначено статтею 2 Закону № 2453-VI, згідно із якою суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів надано роз`яснення, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Аналіз положень Закону № 2939-VI та правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року, дає підстави стверджувати про подвійну природу суду як установи, яка є розпорядником інформації, та судді як носія судової влади із здійснення правосуддя.

Беручи до уваги викладене, отримання інформації із відправлення правосуддя здійснюється виключно відповідно до процесуальних законів, Законів України Про судоустрій і статус суддів та Про доступ до судових рішень, і розгляд суддями цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не відноситься до владних управлінських функцій, внаслідок чого суди не є розпорядниками інформації при здійснені судочинства в розумінні частини першої статті 13 Закону № 2939-VI.

Скарги на дії чи бездіяльність суддів при розгляді ними судових справ у порядку і передбачених законом випадках розглядаються органами і посадовими особами, які мають право ініціювати питання про дисциплінарну відповідальність суддів (ст.84 Закону України Про судоустрі і статус суддів), суб`єктами звернення щодо подання про звільнення суддів за порушення присяги та суб`єктом внесення таких подань (ст.30 Закону України Про Вищу раду юстиції) та органами, що здійснюють дисциплінарне провадження щодо суддів (ст. 85 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що запитувана позивачем інформація не є предметом регулювання Закону України «Про доступ до публічної інформації», та враховуючи особливий порядок оскарження дій суддів при розгляді ними судових справ, доводи позивача про порушення відповідачем Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію», Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді його інформаційних запитів є безпідставними, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати не належить стягувати зі сторін.

Керуючись ст. ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної карги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Кухар Н.А.

Судді Кузан Р.І.

Кравців О.Р.

Повний текст постанови виготовлений 09.02.2015 року.