Справа № 233/6408/14-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Янюк Ю.Б.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року справа №233/6408/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,

при секретарі: Коханюк А.Р.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2, який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2014 року у справі № 223/6408/14-а за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2, який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2014 року позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом, в якому просили визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про відмову у видачі довідки про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, які призвели до втрати права на отримання щомісячної адресної допомоги, та зобов»язати відповідача видати таку довідку і призначити адресну допомогу.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 16 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивачі, не погодившись з таким рішенням, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги наголошують на тому, що відсутність міста Авдіївка, з якого вони змушені були виїхати у зв»язку з бойовими діями, в Переліку населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, не може бути підставою для позбавлення їх права на отримання державної адресної допомоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду інші учасники до суду не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1,2 статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судова колегія погоджує висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача як суб»єкта владних повноважень з огляду на наступне.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що місцем постійного проживання позивачів є м.Авдіївка Донецької області. У зв'язку із проведенням антитерористичної операції вони 3 жовтня 2014 року були вимушені покинути місце свого проживання та переїхали жити у м.Костянтинівка Донецької області, після чого 03.12.2014 року звернулись до відповідача для оформлення та отримання довідки про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, та отримання щомісячної адресної допомоги, але листами відповідача №01-20-6550-09 та №01-20-6551-від 03.12.2014 року їм було в цьому відмовлено з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України №1085-р від 7 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», за якою м.Авдіївка є територією, підконтрольною державній владі.

Такі дії УСЗН є предметом даного позову, оскільки позивачі вважають їх неправомірними.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв у відповідності до вимог норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, при цьому, суд посилався на наступне.

Так, тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 509, та Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505, визначено коло осіб, на яких розповсюджується їх дія, якими, в свою чергу, є особи, що переміщуються з двох видів території: 1) тимчасово окупованої території України; 2) району проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. №1053-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого входить і м.Авдіївка (Авдіївська міська рада) Донецької області, протее, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. №1079-р дія вищенаведеного розпорядження КМУ №1053-р була зупинена, тому воно не підлягало застосуванню.

З огляду на викладене, відповідач правомірно керувався розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085-р «Про затвердження населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», відповідно до якого місто Авдіївка належить до території, підконтрольній українській владі.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і постанова ухвалена у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст..ст.195,197,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2, який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2014 року у справі № 223/6408/14-а за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2, який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення, а постанову суду - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали, ухвала в повному обсязі складена 06 лютого 2015 року.

Колегія суддів Л.В.Губська

Т.Г.Арабей

І.Н.Геращенко