Справа № 803/1936/14
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Справа № 876/11030/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року в справі у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі - Відповідач, УДМСУ) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди в розмірі 197316 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Управління Державної міграційної служби України у Волинській області прийняти за особистим зверненням документи ОСОБА_1 для розгляду питання щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон без сплати вартості послуги за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон в сумі 87 грн. 15 коп. та вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон в сумі 120 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд першої інстанції відмовив.

Постанову суду першої інстанції оскаржив Відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що чинним законодавством та нормативними документами передбачалося стягнення плати за надані адміністративні послуги.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Державної міграційної служби України з метою подання документів на оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Позивачем було оформлено та подано заяву-анкету; паспорт громадянина України; копію виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см та оригінал квитанції про сплату державного мита у розмірі 170 грн. відповідно до переліку, визначеного пунктом 10 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.

Посадова особа відповідача вказав на необхідність подачі ОСОБА_1 додаткових документів, а саме: доказів оплати добровільної платної послуги вартістю 87 грн. 15 коп. за оформлення та видачу паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон та оплати вартості за бланк паспорта в розмірі 120 грн. Дані обставини представниками відповідача не заперечувались.

Оскільки позивачем додаткові документи на вимогу відповідача не були надані, їй було відмовлено в прийомі документів.

ОСОБА_1, не погодившись з відмовою у прийнятті документів, оскаржила такі дії працівників відповідача, звернулась із відповідною заявою до начальника Управління Державної міграційної служби України 31 липня 2014 року.

Листом від 22 серпня 2014 року за № 0710/Б-64/Б-73 за підписом начальника Управління Державної міграційної служби України було надано позивачу письмову відповідь, в якій запропоновано оплатити вартість послуг за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 87 грн. 15 коп. та вартість бланка паспорта в розмірі 120 грн. та повторно звернутися до відповідного підрозділу Державної міграційної служби України з переліком документів визначених пунктом 9 Додатку № 4 до Наказу Державної міграційної служби України від 11 березня 2013 року № 48 (у редакції наказу ДМС України від 15 жовтня 2013 року № 232).

Вірно встановивши обставини справи, суд першої інстанції правильно застосував до правовідносин між сторонами відповідні їм норми матеріального права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII (Закон № 3857-XII).

Стаття 1 цього Закону встановлює право громадян України виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (стаття 2 Закону № 3857-ХІІ).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 4 Закону № 3857-ХІІ оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон провадиться громадянам України, які постійно проживають в Україні і досягли 18-річного віку, - за особистим клопотанням про отримання паспорта або через своїх законних представників до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Порядок оформлення, видачі, обміну, повернення, вилучення, знищення, визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспорта громадянина України для виїзду за кордон виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Відповідно до вимог статті 7 Закону № 3857-ХІІ правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню. З метою реалізації наведеної норми Кабінетом Міністрів України 31 березня 1995 року було прийнято постанову № 231, якою затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення (Правила № 231).

Пунктом 10 Правил № 231 встановлено, що для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон подається: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від її сплати.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (Декрет № 7-93), платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Декрету № 7-93 державне мито справляється за видачу нового зразка паспорта громадянина України (крім обміну нині діючого паспорта на паспорт нового зразка); за оформлення нового зразка паспорта громадянина України для поїздки за кордон; за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку її дії. Підпунктом «б» пункту 6 статті 3 Декрету № 7-93 встановлено, що ставка державного мита за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон встановлюються в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 170 грн.

Разом з тим, у пункті 27 розділу І Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, розмір плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року № 795 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098), визначено розмір плати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що становить 87 грн. 15 коп.

На підставі аналізу вказаних правових норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сплата встановленого Декретом № 7-93 державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із вчиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України паспорта на право виїзду за кордон, у тому числі й вартість бланка такого паспорта, вартість персоналізації, з огляду на що вимога повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта є протиправною.

Неправомірною є й вимога відповідача стосовно сплати вартості бланка у розмірі 120 грн. у зв'язку з тим, що Порядок надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098 (Порядок № 1098), на який посилається Управління Державної міграційної служби України, не встановлює розмір такого відшкодування, не передбачають її і Правила № 231.

З аналізу наведеного вбачається, що умови, які є обов'язковими для виконання при оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, встановлюються виключно положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2013 року № 21-416а13, яка в силу частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Статтею 9 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06 вересня 2012 року № 5203-VІ (Закон № 5203-VІ) визначено, що адміністративні послуги надаються суб'єктами надання адміністративних послуг безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг; фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, має право на отримання адміністративної послуги незалежно від реєстрації її місця проживання чи місця перебування, крім випадків, установлених законом, заява на отримання адміністративної послуги подається в письмовій чи усній формі.

Відповідно до статті 11 Закону № 5203-VІ при наданні адміністративних послуг у випадках, передбачених законом, справляється плата (адміністративний збір). Розмір плати за надання адміністративної послуги (адміністративного збору) і порядок її справляння визначаються законом з урахуванням її соціального та економічного значення. Плата за надання адміністративної послуги (адміністративний збір) зараховується до державного або відповідного місцевого бюджету. Плата за надання адміністративної послуги (адміністративний збір) вноситься суб'єктом звернення одноразово за весь комплекс дій та рішень суб'єкта надання адміністративних послуг, необхідних для отримання адміністративної послуги (включаючи вартість бланків, експертиз, здійснюваних суб'єктом надання адміністративної послуги, отримання витягів з реєстрів тощо). Стягнення за надання адміністративних послуг будь-яких додаткових не передбачених законом платежів або вимагання сплати будь-яких додаткових коштів забороняється.

Частина 2 статті 20 цього ж Закону визначає, що до набрання чинності законом, що визначає перелік адміністративних послуг та розміри плати за їх надання (адміністративні збори), плата за надання адміністративних послуг (адміністративний збір) при зверненні за отриманням платних адміністративних послуг сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством.

Таким чином, положення Закону № 5203-VІ передбачають сплату адміністративної послуги одноразово за весь комплекс дій та рішень суб'єкта надання адміністративних послуг, необхідних для отримання адміністративної послуги (включаючи вартість бланків). Проте на даний час відповідний закон, що визначає перелік адміністративних послуг та розміри плати за їх надання (адміністративні збори) не прийнятий, а тому відповідна плата сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством, а саме Декретом № 7-93, оскільки інші платежі спеціальними правовими актами, що регулюють правовідносини з оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, - Законом № 3857-ХІІ та Правилами № 231 не передбачені.

Крім того, згідно із пунктами 2, 3 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1098, послуги надаються за письмовою заявою фізичних або юридичних осіб із зазначенням їх прізвища, імені, по батькові (найменування), місця реєстрації/проживання (місцезнаходження) та виду послуги, а також за постановою (ухвалою) суду в цивільних та господарських справах; оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування замовником коштів через банки, відділення поштового зв'язку або програмно-технічні комплекси самообслуговування.

З аналізу наведених положень Порядку № 1098 можна зробити висновок про те, що послуги, які надаються органами Державної міграційної служби, не мають обов'язкового характеру та надаються лише за бажанням особи, на підставі поданої нею письмової заяви, тобто відповідач з огляду на положення Порядку № 1098 не може вимагати плати за адміністративні послуги.

З матеріалів справи видно, що позивачем така заява до територіального органу Державної міграційної служби України не подавалась, також ОСОБА_1 не отримувала та не мала наміру отримувати від відповідача додаткові послуги, а відтак, вимоги відповідача сплатити платежі за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, які не передбачені Законом № 3857-XII та Правилами № 231, є безпідставними.

Крім того, суд першої інстанції правомірно зазначив, що рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року у справі № 826/14785/13-а було визнано відсутність у Державної міграційної служби компетенції щодо встановлення обов'язкової плати за надання адміністративних послуг з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та встановлення обов'язкової оплати вартості бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон та бланку проїзного документа дитини для виїзду за кордон та оплати вартості їх персоналізації, визнаний протиправним та скасований наказ Державної міграційної служби України від 11 березня 2013 року № 48, яким було затверджено інформаційну картку адміністративної послуги оформлення та видачі або обміну паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відтак, колегія суддів вважає що немає підстав для задоволення апеляційної скарги і погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року в справі №803/1936/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, якеі беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська