Справа № 462/3507/14-а
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р. Справа № 876/7817/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 10.07.2014р. по справі № 462/3507/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання неправомірними дій та зобов'язання провести призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання неправомірними дій відповідача та зобов'язання провести призначення пенсії, зазначивши, що станом на 2014 рік, постійним місцем проживання ОСОБА_1 є Сполучені Штати Америки.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 10.07.2014р. по справі № 462/3507/14-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова призначити позивачу пенсію за віком з березня місяця 2014 року.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова оскаржило її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав з посиланням на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального права та неповне з'ясування всіх обставин справи просить скасувати оскаржувану постанову Залізничного районного суду м. Львова від 10.07.2014р., та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану постанову та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 просив розгляд справи проводити без його участі, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як підтверджується копією закордонного паспорта НОМЕР_1, виданого 21.03.1997 року, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, виїхав на постійне місце проживання в Сполучені Штати Америки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач, до переїзду на постійне місце проживання в Сполучені Штати Америки, проживав за адресою : АДРЕСА_1, що відноситься до території Залізничного району м. Львова.

Судом встановлено, що 08 березня 2014р. представник позивача звернувся до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1

За результатами розгляду вказаної заяви Управлінням Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова надіслано листа від 07.04.2014 року № 52/М-9, в якому зазначає, що пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника. Крім того, вказав, що положення п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втрачають чинність з 07.10.2009 р., тобто від дати прийняття рішення КСУ №25-рп/2009, а тому таке поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання після 07.10.2009 року.

Порядок призначення, перерахунку та виплати пенсії за віком регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення», який набрав законної сили 01.01.1992 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав законної сили 01.01.2004 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до абз.6, 11 ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених Законом.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 проживаючи в Сполучених Штатах Америки, є громадянином України та має такі ж конституційні права, як і інші громадяни України так як Конституція та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишити будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням за ним усіх конституційних прав.

Аналіз положень ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дає підстави колегії суддів апеляційного суду дійти висновку, що виплата пенсії під час перебування особи за кордоном не припиняється, якщо пенсіонер є громадянином України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо підставності позовних вимог ОСОБА_1, відтак судом першої інстанції задоволено позовні вимоги правильно.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст.160 ч.3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 10.07.2014р. по справі № 462/3507/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

А.М.Ліщинський

Повний текст ухвали складений 30.01.2015 року.