Справа № 591/8791/14-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 р.Справа № 591/8791/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 05.12.2014р. по справі № 591/8791/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління юстиції в Сумській області

треті особи Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправними дій і бездіяльності та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Головного управління юстиції в Сумській області, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірними дій та бездіяльності державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 38689480 від 01.09.2014р., винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 05.12.2014 р. позовні вимоги задоволено.

Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 05.12.2014 р. та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень ст. 197 КАС України, зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою Зарічного районного суду м. Суми, яка набрала чинності, у справі № 2-а-360/08 зобов'язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити виплату ОСОБА_1 коштів недоотриманої пенсії у розмірі різниці між пенсією, яку він повинен отримувати у відповідності до ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», та фактично отриманої пенсії, з моменту його звільнення з військової служби в запас з 16.12.2006 р. і до моменту початку отримання ним пенсії у відповідності до вимог ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Судовим розглядом встановлено, що 20.02.2013 року видано виконавчий лист та 04.07.2013 року відкрито виконавче провадження.

Державним виконавцем 01.09.2014 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись з вищевказаним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, та з того, що державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та в повному обсязі вживати виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу, який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Судовим розглядом встановлено, що державним виконавцем не перевірено виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 Закону для самостійного виконання рішення, відсутні відомості про накладення на боржника чи його керівника штрафів, а також вчинення дій стосовно перевірки їх сплати; матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом; акт про доведення до відома боржника резолютивної частини судового рішення також відсутній.

За матеріалами справи встановлено, що Державний виконавець 21.11.2013 року звернувся до суду з поданнями про зміну порядку та способу виконання судового рішення, яке задоволено 17.01.2014 року Зарічним районним судом м. Суми та скасовано Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014 року.

Таким чином, вищезазначене свідчить про наявність боргу Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області перед позивачем в сумі 22523,04 грн.

Проте, для повного виконання рішення державним виконавцем не було здійснено всіх необхідних дій, передбачених ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», чим порушено норми діючого законодавства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем недотримався вимог закону та вийшов за межі наданих йому повноважень.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 05.12.2014р. по справі № 591/8791/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адмінісративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Бегунц А.О. Донець Л.О.