Справа № 804/1106/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 рокусправа № 804/1106/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма Топстар» до державної податкової інспекції в Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «НКФ Топстар» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.12.2013 року, складене ДПІ у Кіровському районі відносно ТОВ «НВФ Топстар»;

визнати протиправними дії відповідача щодо формування в акті № 1128/04-65-22-03/33183798 від 12.12.2013 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НВФ Топстар» щодо дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні операцій по придбанню товару та його подальшої реалізації за межами митної території України у липні 2013 року» висновків, що оспорюванні операції проведені ТОВ «НВФ Топстар», не містять під собою ділової мети в отриманні прибутку, а спрямовані виключно на отримання доходу за рахунок заниження ПДВ до сплати;

визнати протиправними дії відповідача щодо коригування показників податкової звітності ТОВ «НВФ Топстар», яке відбулось на підставі акту № 1128/04-65-22-03/33183798 від 12.12.2013 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ НВФ «Топстар» щодо дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні операцій по придбанню товару та його подальшої реалізації за межами митної території України у липні 2013 року», в тому числі дії з виключення з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ТОВ «НВФ Топстар» у податкових деклараціях;

зобов'язати відповідача відновити показники податкової звітності ТОВ «НВФ Топстар» та відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які ТОВ «НВФ Топстар» включено до податкових декларацій з податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу викладених в акті перевірки, оскільки господарські операції з ПП «ТД Електрозвармаш» мали реальний характер. Правомірність формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських операцій з ПП «ТД Електрозвармаш» підтверджується податковими накладними та іншими первинним документами.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 25.12.2013 р.

Не погодившись з прийнятим рішенням ДПІ в Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача з підстав викладених у раніше наданих запереченнях проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, постанову суду першої інстанції залишити без змін. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ДПІ у Кіровському районі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «НВФ Топстар» щодо дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні операцій по придбанню товару та його подальшої реалізації за межами митної території України у липні 2013 року. За наслідком перевірки відповідачем 12.12.2013 року складено акт № 1128/04-65-22-03/33183798, в якому встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті якого занижено податок на додану вартість за липень 2013 року на загальну суму 216 965 грн., в т.ч. ПДВ 36 161 грн.

25.12.2013 року ДПІ у Кіровському районі на підставі акту № 1128/04-65-22-03/33183798 від 12.12.2013 року винесено податкове повідомлення-рішення № , за яким згідно з п.п.54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем - податок на додану вартість: за основним платежем в сумі 36 161,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 18 080,50 грн.

Податковим органом визначено позивачу грошове зобов'язання з податку на додану вартість у зв'язку із включенням позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ за господарськими операціями з ПП «ТД Електрозвармаш», які на думку податкового органу не носять реального характеру.

Задовольняючи адміністративний позов в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № , суд виходив з того, що угоди укладені по ланцюгу постачання: ПП «ТД Електрозвармаш» - ТОВ «НВФ Топстар» - ТОВ «Пресмашімпекс» (Росія) та угоди, укладені позивачем з ТОВ «ТК Ольвія Транс», ТОВ «Агро-Союз-Термінал» та ФОП ОСОБА_1 на виконання зовнішньоекономічного контракту, оформлені належним чином, спірні правочини не визнані судом недійсними і їх недійсність прямо не встановлена законом, у зв'язку з чим існує презумпція правомірності правочину; правочини виконані сторонами в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що ТОВ «НВФ Топстар» () зареєстровано 20.09.2004 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, перебуває на обліку платників податків в ДПІ у Кіровському районі, зареєстровано платником ПДВ. З установчих документів позивача вбачається, що ТОВ «НВФ Топстар» здійснює діяльність з неспеціалізованої оптової торгівлі, надання інших допоміжних комерційних послуг, роздрібної торгівлі іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, дослідження й експериментальної розробки у сфері інших природничих і технічних наук, іншої професійної, наукової та технічної діяльності.

Для виконання цілей своєї підприємницької діяльності позивач здійснив правочин з придбання товару за таких умов.

Відповідно до договору № 0412/24 укладеного між ТОВ «НВФ «Топстар» (покупець) та ПП «ТД Електрозвармаш» (продавець), згідно умов якого, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити технологічне обладнання, вартість на товар встановлюється у національній валюті України, є договірною та визначається у відвантажуючих документах, які складаються з накладної, рахунку-фактури та податкової накладної. Оплату вартості придбаного товару здійснено позивачем у безготівковому порядку.

Зазначений товар - прес ПО-834 було поставлено ТОВ «Пресмашімпекс» (Росія) на підставі контракту від 13.06.2013 року № 07-РФ, укладеного між ТОВ «НВФ Топстар» (продавець) та ТОВ «Пресмашімпекс» (покупець), згідно умов якого продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та сплатити, який був у використанні прес гідравлічний ПО 834. Сума контракту складає 794 800,00 рублів РФ.

Транспортування товару на експорт здійснювалось за рахунок ТОВ «НВФ Топстар» на підставі договору від 04.07.2013 року № з-0407/13-2, укладеного між ТОВ «НВФ Топстар» (замовник) та ТОВ «ТК Ольвія Транс» (експедитор), про надання транспортних послуг згідно заяви на перевезення № 3-00010, з наступними реквізитами: адреса завантаження товару - м. Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 80, адреса вивантаження - м. Рязань, Росія. Митниця відправлення: м. Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 80, митниця прибуття - м. Рязань, CMR № 247593.

На виконання контракту від 13.06.2013 року № 07-РФ 01.08.2012 року між ТОВ «НВФ Топстар» (замовник) та ТОВ «Агро-Союз-Термінал» (виконавець) укладено договір № 987 надання послуг з прийому та диспетчеризації автотранспорту, згідно умов якого виконавець надає, а замовник приймає і оплачує надані послуги з прийому і диспетчеризації автотранспорту та послуги зважування, а саме: надання місць для стоянки транспортних засобів, надання послуг зважування транспортних засобів на митному терміналі.

Вищеперераховані господарські операції підтверджуються наданими до суду та дослідженими в ході судового розгляду первинними документами, а саме:

на виконання договору поставки товару (пресу ПО 834) № 0412/24 від 02.04.2012 року надані копії видаткової накладної, податкової накладної та платіжного доручення про оплату товару пресу ПО-834 на суму 214 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 35666,67 грн.;

на виконання договору від 01.07.2013 року № 8105 надані копії акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкової накладної;

на виконання контракту від 13.06.2013 року надані копії рахунку-фактури, вантажної митної декларації про перетин кордону, банківської виписки про оплату товар у розмірі 794 800,00 рублів РФ, що у перерахунку на курс гривні станом на 13.06.2013 року складає 194 948,54 грн. № 07-РФ;

на виконання договору від 04.07.2013 року № з-0407/13-2 досліджені копії заявки на перевезення, податкової накладної, акту надання послуг та платіжного доручення про сплату послуг на суму 13 700,00 грн., в т.ч. ПДВ 366,66 грн.;

на виконання договору від 01.08.2012 року № 987 досліджені копії прейскуранта послуг, що надаються, акту надання послуг, податкової накладної та платіжного доручення про сплату послуг в розмірі 765,00 грн., в т.ч. ПДВ 127,50 грн.;

на виконання контракту від 13.06.2013 року № 07-РФ 15.03.2013 року між ТОВ «НВФ Топстар» (довіритель) та ФОП ОСОБА_1 (повірений) укладено договір № 9 на митно-брокерське обслуговування, згідно умов якого довіритель доручає та довіряє, а повірений, діючи на підставі ліцензії про посередницьку діяльність митного брокера серія АЕ № 190635 від 12.03.2013 року, приймає на себе обов'язки від імені, в інтересах та за рахунок довірителя здійснювати повне митно-брокерське обслуговування останнього;

на виконання договору від 15.03.2013 року № 9 надані копії акту виконання робіт/наданих послуг та платіжного доручення про оплату послуг у розмірі 3000 грн., висновки експерта про визначення ринкової вартості та технічного стану преса гідравлічного ПО834 від 11.07.2013 року та 15.07.2013 року, вартість якого визначена на рівні 793923,04 рос. руб.

Як вірно зазначено судом першої інстанції відповідач не заперечував про наявність у позивача первинних документів.

Придбаний позивачем товар було використано в подальших господарських операціях, що супроводжувались перетинанням кордону з Російською Федерацією, супутними угодами з підприємством перевізника та митним брокером, вказане свідчить про реальність товарних операцій позивача.

Згідно абз."а" п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання та виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнень права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

В той же час чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників при створенні підприємства та здійсненні господарської діяльності або через відсутність висновків зустрічних перевірок зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту та донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на валові витрати та податковий кредит.

На момент здійснення господарських операцій, обґрунтованість віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість за якими не визнала податкова інспекція, продавець знаходився в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

За таких обставин покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Чинним на момент розгляду справи Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» було встановлено, що, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними (ч.1, ч.2 ст.18 Закону).

Податковий орган не довів суду належними та достатніми доказами те, що усі первинні документи складені за наслідками здійснення спірних господарських операцій, не відповідають дійсності, те, що укладення договорів не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків та те, що договір укладено з метою безпідставного збільшення валових витрат позивача та безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість. Ці обставини могли бути підтверджені, зокрема вироком суду про визнання осіб, які уклали договір та склали первинні документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, винними у скоєнні відповідних злочинів.

Висновками перевірки та судом першої інстанції не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає про відсутність підстав нарахування податкових зобов'язань через недекларування відповідних сум податкових зобов'язань контрагентами позивача, оскільки зазначені доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини. Так, відповідно в п. 57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Отже, позивач не може нести наслідків невиконання продавцем його зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо підтвердження неправомірності дій податкового органу щодо прийняття ним податкового повідомлення-рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

В повному обсязі ухвалу складено 06 лютого 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський