Справа № 816/3798/14
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 р.Справа № 816/3798/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.,

представника позивача - ОСОБА_1.,

представника відповідача - Леус О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2014р. по справі № 816/3798/14

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Держземагенства у Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Полтавській області про визнання протиправними дій, пов'язаних з відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та зобов'язання повторно розглянути відповідне клопотання заявника.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 24.06.2014 року ОСОБА_3 звернулася до Головного управління Держземагентства у Полтавській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, що знаходиться на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області (зареєстрована за вх. №31-2330/0/17-14 від 24.06.2014) (а.с. 6).

Листом Головного управління Держземагентства у Полтавській області від 25.07.2014 року №31-16-0.4-4914/2-14 клопотання ОСОБА_3 залишено без задоволення у зв'язку із тим, що за інформацією відділу Держземагентства у Зіньківському районі Полтавської області дана земельна ділянка рахується землями колективної власності (а.с. 9).

Позивач не погодилась із діями відповідача щодо відмови у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв'язку з чим звернулася до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що відповідач правомірно відмовив ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на такі обставини.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до Головного управління Держземагентства у Полтавській області із клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

У заяві позивач зазначила цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До заяви ОСОБА_3 додала копію паспорта та ідентифікаційного коду, викопіювання з кадастрової карти (плану), довідку про відсутність зареєстрованого права власності (а.с. 6).

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Колегія суддів зазначає, що перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

З аналізу норм земельного законодавства слідує, що при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації, уповноважений на це орган, в контексті норм ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, повинен перевірити: відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України); чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України та частина третя статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"); чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) (частина друга статті 29 Земельного кодексу України).

Колегією суддів встановлено, що відповідний алгоритм дій органів Держземагентства викладено у пункті 2.1. Методичних рекомендацій щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, затверджених наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 28.02.2013 року №72.

Підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об'єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Судом першої інстанції з'ясовано та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що при перевірці земельної ділянки, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою якої звернулася позивач, невідповідності місця розташування об'єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам Відділом Держземагентства у Зіньківському районі Полтавської області не встановлено (а.с. 17).

Проте, разом з цим, в письмових поясненнях заступника начальника відділу Держземагентства у Зіньківському районі Полтавської області зазначено, що в архіві відділу наявні чинні Державні акти на право колективної власності на землю та технічний звіт по виготовленню Державного акту на колективну власність на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, який містить каталоги координат всіх контурів земель колективної власності, що зазначені в Державних актах на право колективної власності на землю ПЛ № 23 та ПЛ№ 24, зареєстровані в Книгах записів державних актів на право колективної власності на землю відповідно до № 4 та № 3. Зазначені координати контурів були перенесені в електронний вигляд (в форматі dmf), які враховуються при проведенні перевірок земельних ділянок.

Таким чином, при проведенні перевірки земельної ділянки, що планувалась до відведення гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області встановлено, що дана земельна ділянка відноситься до земель колективної власності колишнього КСП ім. Котляревського відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю ПЛ №23 (а.с. 26-29).

З огляду на викладене Головним управлінням Держземагентства у Полтавській області у листі № 31-16-0.4-4914/2-14 від 25.07.2014 року клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою залишено без задоволення у зв'язку з тим, що спірна земельна ділянка перебуває у складі земель колективної власності (а.с. 9), тобто з підстав, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, на підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що при розгляді заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства відповідачем дотримано вимоги статті 118 Земельного кодексу України в частині визначення підстави для відмови у наданні дозволу.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З аналізу встановлених обставин та відповідних норм матеріального права колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відмова відповідача у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою, викладена у листі № 31-16-0.4-4914/2-14 від 25.07.2014, ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки викладена правова позиція не є обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2014р. по справі № 816/3798/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 26.01.2015 р.