Справа № 2-а/1970/305/12
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2015 р. м. Київ К/800/44376/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чортківському та Заліщицькому районах Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду 29.02.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2013р. у справі

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чортківському та Заліщицькому районах Тернопільської області

до відповідача Державної фінансової інспекції в Тернопільській області

про визнання незаконною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

31.01.2012р. до суду надійшов позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чортківському та Заліщицькому районах Тернопільської області (далі Фонд) про скасування вимоги Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції (далі Держфінінспекція). Свої вимоги, позивач мотивував тим, що за наслідками проведеної ревізії відповідач направив Фонду вимогу із зобов'язанням вчинити дії по усуненню порушень вимог законодавства. Вважаючи що відповідач безпідставно дійшов висновку про наявність в діяльності Фонду порушень закону, позивач просив скасувати вимогу.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.02.2012р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями, Фонд звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та задовольнити позов. При цьому, скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог.

У своїх запереченнях Держфінінспекція вважає судові рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за наслідками проведеної перевірки дотримання Фондом вимог чинного законодавства Держфінінспекцією складено акт від 16.12.2011р. №07-20/129. На підставі висновків, викладених в акті про допущені Фондом порушення вимог закону, на адресу позивача направлено вимогу від 20.01.2012р. №19-22-13-14/107, в якій запропоновано :

- опрацювати матеріали ревізії, вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб;

- провести донарахування та виплату індексації щомісячних страхових виплат потерпілим особам в загальній сумі 245232грн.

Відповідно до статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В своїх постановах від 8.07.2014 року у справі №21-251а14 та від 24.06.2014р. у справі №21-220а14 Верховний Суд України зазначив наступне :

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, її визначено як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Інспекція утворена шляхом реорганізації Головного контрольно-ревізійного управління України відповідно до Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085/2010.

Частиною першою статті 1 Закону № 2939-ХІІ встановлено, що головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Пункт 7 статті 10 Закону № 2939-XII закріплює право контролюючого органу пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів.

Процедуру здійснення державного нагляду у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності

(далі - страхування від нещасного випадку), визначає Порядок здійснення нагляду (пункт 1 цього Порядку).

За правилами пункту 2 зазначеного Порядку державний нагляд у сфері соціального страхування від нещасного випадку здійснюють Мінпраці, Державний комітет України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, Інспекція та їх територіальні органи.

Згідно з абзацом першим пункту 3 Порядку здійснення нагляду контроль за додержанням страхувальниками законодавства про страхування від нещасного випадку здійснюється органами державного нагляду відповідно до законодавства та їх компетенції. У межах своєї компетенції такі органи надають і обов'язкові до виконання подання щодо усунення порушень, виявлених під час перевірки (пункт 14 цього Порядку).

Пунктом 8 зазначеного Порядку до компетенції Інспекції по нагляду у сфері соціального страхування віднесено перевірку фінансової діяльності виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів, а саме: перерахування, облік і цільове використання страхових коштів, матеріальних цінностей, їх збереження, стан і достовірність бухгалтерського обліку та фінансової звітності; розміщення тимчасово вільних коштів, у тому числі резерву коштів Фонду; використання і збереження державного та комунального майна, в тому числі переданого в користування.

Головним органом у системі органів державного нагляду щодо забезпечення здійснення державного нагляду за додержанням Фондом законодавства про страхування від нещасного випадку відповідно до абзацу третього пункту 3 Порядку здійснення нагляду є Мінпраці. Саме до його компетенції пунктом 6 цього Порядку віднесено перевірку питань додержання встановленого порядку щодо: управління страхуванням від нещасних випадків; здійснення страхування від нещасних випадків та проведення реєстрації страхувальників; розрахунку розміру, збирання та акумулювання страхових внесків страхувальників, у тому числі щодо обґрунтованості встановлення знижки до страхових внесків (за низький рівень травматизму, професійної захворюваності та належний стан охорони праці) чи надбавки (за високий рівень травматизму, професійної захворюваності та неналежний стан охорони праці) страхувальників; здійснення застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, страхових виплат і надання соціальних послуг; виконання обов'язків, пов'язаних з координацією страхової діяльності.

За змістом частини шостої статті 2 Закону № 2939-XII порядок проведення Інспекцією державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, за правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державної контрольно-ревізійної служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Разом із тим пунктом 19 Порядку проведення інспектування встановлено, що якщо під час ревізії Інспекцією виявлено факти порушення законодавства, вжиття заходів щодо яких не належить до компетенції контролюючого органу (зокрема, з питань обігу готівки, валютних операцій, формування об'єкта та/або бази оподаткування, ціноутворення, управління державним майном, дотримання антимонопольного законодавства та інших), посадові особи контролюючого органу невідкладно письмово повідомляють про це керівнику контролюючого органу чи його заступнику, які забезпечують інформування відповідних державних органів про такі факти.

З огляду на встановлене у статті 10 Закону № 2939-XII право Інспекції пред'являти вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства лише з питань збереження і використання державної власності та фінансів, а також на межі компетенції Інспекції щодо контролю за додержанням страхувальниками законодавства про страхування від нещасного випадку, визначені Порядком здійснення нагляду, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про відсутність у Інспекції повноважень заявляти вимогу про усунення виявлених у ході ревізії цільового та законного використання коштів Фонду порушень порядку індексації страхових виплат шляхом перерахунку і донарахування сум індексації.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки, обставини справи встановлено повно, а судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить висновку про те, що постанова Тернопільського окружного адміністративного суду та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду повинні бути скасовані, а позов - задоволено.

Керуючись статтями 222,223,229,230,232,254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чортківському та Заліщицькому районах Тернопільської області задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду 29.02.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2013р. скасувати.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати вимогу Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції від 20.01.2012р. №19-22-13-14/107.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз