Справа № 2а/0570/10351/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ К/9991/73404/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою відокремленого підрозділу "Шахта імені В.М. Бажанова" державного підприємства "Макіїввугілля" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2012 року у справі за позовом державного підприємства "Макіїввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта імені В.М. Бажанова" до управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені,

в с т а н о в и л а :

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2012 року, в задоволенні позовних вимог державного підприємства "Макіїввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта імені В.М. Бажанова" відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою та просить їх скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, державне підприємство «Макіїввугілля» є юридичною особою, має відокремлений підрозділ «Шахта імені В.М. Бажанова» ДП «Макіїввугілля», як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки Донецької області, про що свідчить повідомлення про взяття на облік від 02 листопада 2011 року №23188/04.

Управлінням Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Макіївки Донецької області з посиланням на пункт 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» прийнято рішення від 15 березня 2012 року № 180 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за період з 20 жовтня 2011 року до 31 січня 2012 року, яким нараховано позивачу штрафні санкції в загальній сумі 911961,16 грн. та пеню в загальній сумі 245865,31 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій мотивували свій висновок тим, що відповідачем правомірно прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій та вважає за доцільне зазначити про таке.

01 січня 2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення, пунктом 7 частини 1 статті 1 якого встановлено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести облік платників єдиного внеску, забезпечувати збір та ведення обліку страхових коштів, контролювати повноту та своєчасність їх сплати, вести Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування та виконувати інші функції, передбачені законом.

Відповідно до пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати відповідну звітність до територіального органу Пенсійного фонду, яка подається згідно п. 3.1. Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 8 жовтня 2010 року №22-2, - не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Згідно до частини 7, 8 статті 9 зазначеного Закону єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для позивача є календарний місяць.

Відповідно до пункту 6 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Згідно з частинами 11 та 12 статті 9 вказаного Закону разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до частини 10, пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до частини 6 статті 25 вказаного Закону за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції щодо обґрунтованості відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем суми єдиного внеску у встановлений чинним законодавством строк та у добровільному порядку сплачені не були.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій вірно встановлені обставини справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відокремленого підрозділу "Шахта імені В.М. Бажанова" державного підприємства "Макіїввугілля" залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: