Справа № 814/780/14
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 р. Справа № 814/780/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.,

- Кравченка К.В.

при секретарі - Романові Д.І.

з участю: представника Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міністерства доходів та зборів у Миколаївській області - Гава Олега Олександровича, представника Державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" - Чамари Людмили Вячеславівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міністерства доходів та зборів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" до Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міністерства доходів та зборів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

ДП "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" звернулось до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05 березня 2014 року № та №.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 05 березня 2014 року №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 05 березня 2014 року №.

В апеляційній скарзі ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Вирішуючи справу, судом першої інстанції встановлено, що з 16 грудня 2013 року по 30 січня 2014 року фахівцями ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївський області було проведено планову виїзну перевірку ДП "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт №72/22-00/09794409 від 12 лютого 2014 року та прийняті податкові повідомлення-рішення: № від 05 березня 2014 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток на 1 672 904 грн. - основного платежу та 836 452 грн. - за штрафними санкціями; № від 05 березня 2014 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 93 850 грн. й застосовані штрафні санкції в сумі 46 925 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що застосовані до позивача фінансові санкції згідно податкових повідомлень-рішень від 05 березня 2014 року № та № не відповідають діючому законодавству України, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно висновків акта перевірки, суми, які визначені податковим органом в спірних повідомленнях-рішеннях ґрунтуються на висновках щодо незаконності формування витрат при обрахуванні податку на прибуток, що утворились внаслідок укладення позивачем угод з ТОВ "Зерноконсалтсервіс", ПП "Юг Інвест", ПП ВКФ "Промзварка", витрат вартості агентських послуг, витрат операційної курсової різниці, та податку на додану вартість в результаті не визнання відповідачем сум, що належить до бюджетного відшкодування по господарським відносинам між позивачем та ПП ВКФ "Промзварка", ПП "Юг Інвест".

Згідно з п.п.14.1.27 п.14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України).

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.п.7.2.6 цього пункту).

Законом України "Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч.2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, для підтвердження формування валових витрат та включення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні, видаткові накладні, тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", а відсутність таких документів безспірно позбавляє платника податку права на включення сплачених (нарахованих) сум за проведеними господарськими операціями до валових витрат та до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" з ТОВ "Зерноконсалтсервіс" були укладені договори від 14 листопада 2012 року та від 27 вересня 2012 року на поставку комплектів склоблоків та комплектів рамок на склоблоки, виконання яких підтверджено видатковою накладною від 24 жовтня 2012 року, актами по розукомплектації продукції №10 від 28 грудня 2012 року та №12 від 28 грудня 2012 року, актом приймання послуг від 20 грудня 2012 року.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання податкового органу на лист СБУ та протокол допиту директора ТОВ "Зерноконсалтсервіс" оскільки, доказом наявності порушень може бути тільки вирок суду в кримінальній справі, а протокол допиту свідка та постанова про порушення кримінальної справи є матеріалами досудового слідства та не носять преюдиційного характеру.

Разом з цим, у перевіряємий період, ДП "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" було укладено договори з ПП "Юг Інвест" на поставку запасних частин від 15 листопада 2012 року та від 03 вересня 2012 року, виконання яких підтверджено специфікацією до договору від 15 листопада 2012 року та видатковою накладною від 07 вересня 2012 року.

Посилання податкового органу на акт ДПІ у м. Херсоні від 22 серпня 2013 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Юг Інвест" щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за січень-грудень 2012 року" є безпідставними, оскільки акт про неможливість проведення зустрічної звірки не є належним доказом в підтвердження доводів податкового органу про нереальність виконання господарських операцій між цим контрагентом та позивачем, оскільки за умови складення акту про неможливість проведення зустрічної звірки фіксується факт наявності перешкод для здійснення податкового контролю органом ДПС щодо платника, і реальність господарських операції такого платника не є предметом звірки.

Також, ДП "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" було укладено договір з ПП ВКФ "Промзварка" на купівлю авіаційних виробів до літаків від 28 липня 2010 року, виконання якого підтверджено видатковими та податковими накладними, актами приймання-передачі.

Колегія суддів також не приймає до уваги твердження контролюючого органу щодо недійсності укладеної угоди на підставі інформації отриманої від ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва, а саме згідно акта перевірки від 23 травня 2013 року ПП ВКФ "Промзварка" з ТОВ "Ексим Транзит", ТОВ "Юж-комплект-сервіс", ТОВ "Енергоремонт" та ПП "Промкомплект Україна", оскільки висновки цього акта жодним чином не доводять факт порушення саме позивачем приписів податкового законодавства при здійсненні господарських операцій з цим контрагентом, оскільки можливі порушення контрагентом платника податків податкової дисципліни, у тому числі не декларування своїх зобов'язань або не сплата податку до бюджету, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит з податку на додану вартість по операціям з таким контрагентом.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що відсутність товарно-транспортних накладних, подорожніх листів, паспортів виробника, сертифікатів якості та походження товарно-матеріальних цінностей, на що наголошує апелянт, не свідчить про недоведеність факту постачання та придбання товарів за укладеними договорами та їх оприбуткування, а також про незаконність віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, оскільки сама по собі наявність або відсутність цих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов'язаннях платника податків.

Отже, з урахування того, що наведені первинні документи містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт надання послуг, колегія суддів приходить до висновку, що факт дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження валових витрат та сум податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям з вказаними контрагентами є доведеним, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не визначено право податкового органу самостійно надавати оцінку укладеним (вчиненим) договорам з визначенням їх нікчемними, недійсними із застосуванням відповідних наслідків в результаті вчинення таких правочинів оскільки правочини, що мають ознаки оспорюваності, визнаються недійсними в судовому порядку та за рішенням суду.

Стосовно висновку контролюючого органу щодо незаконності включення позивачем до складу витрат вартості агентських послуг на суму 7 705 091 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.139.1.13 п.139.1 ст. 139 ПК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) - не включаються до складу витрат витрати, понесені (нараховані) у звітному періоді у зв'язку з придбанням у нерезидента послуг (робіт) з консалтингу, маркетингу, реклами (крім витрат, здійснених (нарахованих) на користь постійних представництв нерезидентів, які підлягають оподаткуванню згідно з пунктом 160.8 статті 160 цього Кодексу) в обсязі, що перевищує 4 відсотки доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (за вирахуванням податку на додану вартість та акцизного податку) за рік, що передує звітному, а для банків - в обсязі, що перевищує 4 відсотки доходу від операційної діяльності (за вирахуванням податку на додану вартість) за рік, що передує звітному.

Згідно п.п."в" п.138.10.3 ст. 138 ПК України - оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут є витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з умовами договорів комісії від 30 січня 2012 року, 20 травня 2010 року та 09 лютого 2011 року, які були укладені між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекпорт" - комісіонер та ДП "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" - комітент, комітент зобов'язується відшкодовувати витрати, які здійснив комісіонер в забезпечення виконання доручення. Усі витрати комісіонера відображаються в його звіті, який складається та подається комітенту в письмовій формі з наданням підтверджуючих документів.

Під час проведення перевірки податковим органом були проаналізовані звіти комісіонера №1 від 31 травня 2012 року про виконання умов договору комісії №USE-16.2-19-D/K-12 від 30 січня 2012 року, звіт комісіонера №8 від 25 грудня 2012 року про виконання умов договору комісії №USE-16.5-83-D/К-10 від 09 лютого 2011 року, звіт комісіонера №5 від 26 грудня 2012 року про виконання умов договору комісії №USE-17.3-19-D/К-11 від 09 лютого 2011 року та акти виконаних робіт щодо надання агентських послуг за межами митної території України на загальну суму 9 592 622,80 грн., а саме акт №3 від 24 грудня 2012 на суму 60 775 дол. США - послуги, надавані для комісіонера компанією "AN.ST.CONSULTING LIMITED" щодо виконання зобов'язання по просуванню контракту на здійснення ремонту літаків на території Алжиру; акт від 06 серпня 2012 року на суму 71 250 дол. США - послуги, надавані для комісіонера компанією "Lionel Еuгоре Согр", щодо виконання зобов'язання по просуванню контракту на здійснення ремонту літаків на території Пакістану; акт від 31 травня 2012 року на суму 1 068 169,78 дол. США - послуги, надавані для комісіонера компанією "М&М Теch Согрогаtiоп Limited" щодо виконання зобов'язання по просуванню та виконанню контракту на здійснення ремонту літаків на території Китаю.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що агентська винагорода правомірно була віднесена ДП "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" до складу витрат на збут в повному обсязі без врахування 4 відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (за вирахуванням податку на додану вартість та акцизного податку) за рік, що передує звітному, оскільки включені підприємством витрати безпосередньо пов'язані з придбання у резидента, а саме Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекпорт" послуг, оскільки агентські послуги є складовою комісіонера витрат на виконання укладених договорів комісії.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем у відповідності п.п.153.1.3 п.153.1 ст. 153 ПК України було правомірно включено до складу інших витрат по рядку 06.4 "Інші витрати" податкової декларації за 1 квартал 2012 року на загальну суму 1 050 300 грн. витрати від операційної курсової різниці, оскільки відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 14 березня 2012 року "розрахунки за авансами одержаними в іноземній валюті" по рахунку №6812 "Іmtrес Аvіаtіоп СО LTD" (договір ДП-4/95 від 03 червня 2008 року) є монетарними, так як підлягають погашенню грошовими коштами.

Таким чином, судом першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів зроблений правильний висновок про недоведеність податковим органом, на якого в силу норми ч.2 ст. 71 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, у зв'язку з чим вимоги щодо їх скасування підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування перевіркою витрат підприємства на суму 1 881 441 грн. (по рядку 05.1 декларації), витрат на суму 696 655 грн. (по рядку 06.1 декларації), які позивачем самостійно не були включені до декларації та доводи щодо встановлення перевіркою завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 06.4 декларації "інші витрати звичайної діяльності" на загальну суму 1 050 300 грн. колегія суддів не приймає до уваги, оскільки під час апеляційного розгляду справи представником податкового органу було вказано на те, що ці порушення помилково були наведені в апеляційній сказі, тобто у зв'язку з технічною помилкою.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міністерства доходів та зборів у Миколаївській області залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко