Справа № 540/3/15-а
Суддя: Кравець С. В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/3/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кольвашенко А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання призначити пенсію, -

на підставі частини 3 статті 160 КАС України в судовому засіданні 02 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови, -

в с т а н о в и в :

у січні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 грудня 2014 року вона звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за вислугою років у зв'язку з наявністю спеціального стажу роботи більше 25 років на посаді вихователя дитячого садка. Відповідач відмовив у призначенні пенсії з тих підстав, що стаж її роботи складає 23 роки 7 місяців та 21 день в той час як необхідною умовою є наявність 25-річного стажу. При цьому відповідачем не зараховано період перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до 3х років протягом 1997-1999 років. Той факт, що у її трудовій книжці період її роботи вихователем дитячого садка КСП "Прогрес" після народження ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_3, записано "декретна відпустка" не є її виною, а оскільки господарство ліквідоване вона не може надати уточнюючу довідку. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 17 від 30.12.2014 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років, зобов'язати відповідача призначити та оформити їй пенсію за вислугою років відповідно до п "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувавши у спеціальний та безперервний стаж період перебування у відпустці по догляду за дитиною протягом 1997-1999 років.

Відповідач направив заперечення в якому просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що згідно ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон 1788-XII), при обчисленні стажу роботи в колгоспі після 1965 року, у випадку невиконання без поважних причин встановленого мінімуму участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Час перебування у відпустці по догляду за дитиною до 3х років можливо зарахувати до пільгового стажу за наявності первинних документів, що підтверджували б факт перебування особи у відпустці по догляду за дитиною до 3х років. З наданих заявницею документів убачається, що вона працювала на посаді вихователя КСП "Прогрес" з 26.11.1987 по 06.10.1999, але упродовж 1997-1999 років немає записів про виконання встановленого трудового мінімуму, а трудова книжка не містить даних про надання позивачці відпустки по догляду за дитиною. Таким чином стаж становить 23 роки 7 місяців та 21 день при обов'язковому 25 річному.

В судовому засіданні позивач та її представник наполягають на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві та позивач зазначила, що на той час працювала в колгоспі вихователем і з лютого 1997 року по з 1 серпня 1999 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною, після чого вийшла на роботу і дитсадки перевели до школи. Представник позивача в засіданні уточнила, що вони просять зарахувати позивачу вказаний стаж з 01.03.1992 по 31.08.1999.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням комісії Управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Машівському районі № 17 від 30.12.2014 відмовлено позивачці в призначенні пенсії відповідно до п. "е" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв'язку з відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років. Вказане рішення мотивоване тим, що трудова книжка ОСОБА_1 не містить даних про надання їй відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку протягом 1997-1999 рр., уточнюючих довідок позивач не надала у зв'язку з ліквідацією колгоспу "Прогрес" без визначення правонаступника, а архівні довідки не містять відомостей про надання їй відпустки (а.с. 7-8).

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсіє за вислугу років, затверджених постановою КМУ від 4 листопада 1993 р. N 909, до них відносяться дитячі дошкільні заклади в т.ч. посади вихователя.

Як видно з п. 2.4. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N 22-1 (далі Порядку N 22-1), до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності якої стаж підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України ( далі КМУ).

Відповідно до ст. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

На підтвердження права на призначення пенсії за вислугою років на підставі ст. 55 Закону № 1788-XII, позивачем надано ряд документів.

Так, з копії її трудової книжки вбачається, що з 01 липня 1987 року вона прийнята в члени колгоспу імені Жданова на посаду вихователя дитсадка де пропрацювала до 25.11.1987, наступного дня 26.11.1987 була прийнята на роботу вихователем дитячого садка КСП "Прогрес". Потім 6.10.1999 переведена на роботу в Новотагамлицьку ЗОШ зі збереженням трудового стажу, з 01.09.1999 прийнята на посаду вихователя ГПД в Новотагамлицьку ЗОШ 1-3 ступенів, після чого 01.11.2011 переведена на посаду вихователя дитсадка, а 01.01.2005 звільнена роботи у зв'язку з переведенням в дошкільний навчальний заклад завідуючою. 01.10.2012 вона переведена на посаду вихователя дошкільного начального закладу і 19.12.2014 звільнена з роботи у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років (а.с. 5-6). На аркушах 18-21 її трудової книжки вбачається, що позивач перебувала у декретній відпустці у 1989-1990 роках та у 1997-1999 роках (а.с. 37), при цьому перебування її у цій відпустці у 1989-1990 роках відповідачем не заперечується.

Як видно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 травня 1997 року, позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_3 (а.с. 12), а ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дочку ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

Таким чином, суд вважає, що відображені у трудовій книжці позивачки періоди перебування її у відпустці по догляду за дитиною (на той час - декретна відпустка) відповідає дійсності.

Згідно архівної довідки № 245/245 від 17.07.2014 виданої ОСОБА_1 у книзі нарахування заробітної плати колгоспників колгоспу "Прогрес" з 01.01.1995 по 31.12.1998 видно, що з березня 1997 по грудень 1998 року заробітна плата їй не нараховувалася, а у лютому 1997 року вказано про відпрацювання 116 днів (а.с. 18). В довідці відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Машівської РДА № 886 від 29.07.2014 за 1999 рік відображено, що позивач в період з січня по серпень включно заробітну плату не отримувала, і лише з вересня почалося нарахування заробітної плати (а.с. 13).

Відповідно до ст. 179 Кодексу законів про працю (в редакції, що діяла на час народження позивачкою сина), жінкам надаються відпустки по вагітності і родах тривалістю сімдесят календарних днів до родів і п'ятдесят шість (у разі ненормальних родів або народження двох чи більше дітей - сімдесят) календарних днів після родів, які обчислюються сумарно і надаються жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, і, за їх бажанням, частково оплачувані відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років з виплатою за ці періоди допомоги по державному соціальному страхуванню. Крім зазначених відпусток, жінці, за її заявою, надається додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років.

Статтею 181 цього Кодексу (в редакції на той же час) передбачено, що частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині четвертій статті 179 цього Кодексу, повністю або частинами в межах встановленого строку і оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (на яку посилається відповідач), при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Натомість пунктом "ж" ч. 3 цієї статі визначено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

На підтвердження доводів позивача за її клопотання були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначила, що в період з 1985 по 1998 рік вона працювала завідуючою дитсадка спочатку колгоспу Жданова, а потім КСП "Прогрес", в той час як до так і після вказаного періоду працювала просто вихователем. Позивач дійсно працювала у них вихователем та у 1997 році наприкінці зими пішла у декретну відпустку.

Свідок ОСОБА_7 зазначила, що упродовж 1997-1999 років працювала економістом КСП "Прогрес". Позивач дійсно працювала вихователем та отримувала заробітну плату в КСП", хоча дитсадки і обліковувалися окремо. Облік робочого часу вели завідуючі дитсадка, а вона підписувала табелі і дійсно пам'ятає, що позивач в той час перебувала у декретній відпустці, тобто у відпустці по догляду за дитиною.

З трудової книжки свідка ОСОБА_6 вбачається, що протягом 1977-1998 років вона працювала завідуючою дитсадка, після чого 31.08.1998 переведена на посаду вихователя, а ОСОБА_7 з 1995 по 2004 рік дійсно працювала головним економістом, що засвідчено печаткою СТОВ "Прогрес" (а.с. 31, 34).

Таким чином, у суду немає підстав ставити під сумніви показання цих свідків, і такі докази в розпорядженні суду відсутні.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено той факт, що позивач в період з 1987 року по 2014 рік працювала на посаді вихователя, що вбачається зі змісту її трудової книжки, підтверджено в т.ч. показаннями свідків, а оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила сина, а тому відповідають дійсності записи у трудовій книжки, що вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною (декретна відпустка), а тому приходить до висновку, що оспорюване рішення відповідача № 17 від 30.12.2014 є протиправним, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Так, оскільки позивач просила зарахувати їй стаж лише по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, але судом установлено, що уточнений представником позивача період охоплює також час до народження дитини позивачкою, тобто відпустку по вагітності та пологах, а тому суд вважає за необхідне прийняти постанову з урахуванням вказаних обставин.

З урахуванням наведеного суд, враховуючи протиправність рішення відповідача, з метою захисту прав позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, приходить до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши їй періоди саме з 01 березня 1997 року по 31 серпня 1999 року в спеціальний стаж роботи вихователем, який за своєю суттю є відпусткою по вагітності та пологах та відпусткою по догляду за дитиною, тобто ті періоди, які відсутні у книзі нарахування заробітної плати колгоспників колгоспу "Прогрес", що видно з архівної довідки № 245/245 від 17.07.2014 та з довідки відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Машівської РДА № 886 від 29.07.2014.

В той час оскільки вимога позивача про оформлення їй пенсії фактично дублює вимогу про призначення пенсії, яка і включає в себе обов'язок відповідача вчити всі необхідні дії після її призначення, а тому вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 94 КАС України, оскільки позов задоволено частково, а тому Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 48, 72 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-14, 17, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд, -

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання призначити пенсію - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області № 17 від 30 грудня 2014 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши період перебування її у відпустці по вагітності та пологах і по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 01 березня 1997 року по 31 серпня 1999 року у спеціальний та безперервний стаж роботи за спеціальністю вихователя дитячого садка.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 48, 72 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, а у разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні в той же строк з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Постанови виготовлено та підписано 03 лютого 2015 року

Суддя: