Справа № 756/9313/14
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/9313/14 Головуючий у 1-й інстанції: Белоконна І.В.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА
Іменем України

04 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Петрика І.Й

Собківа Я.М.,

при секретарі Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Київського міського військового комісаріату на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 та просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України й Командира військової частини НОМЕР_1 виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності, як особі, звільненій з військової служби, інвалідність якої настала по закінченню тримісячного строку звільнення з військової служби, але внаслідок захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконані інтернаціонального обов`язку.;

- встановити належного відповідача;

- зобов`язати належного відповідача нарахувати і виплатити одноразову грошову винагороду у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності на підставах, встановлених ч. 2 статті 16, ч. 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ та Постановою №499 у розмірі 27- місчячного грошового забезпечення з якого здійснений розрахунок пенсії на день настання інвалідності.

Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року в якості відповідача залучено Київський міський військовий комісаріат.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Київського військового комісаріату у відмові призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, як особі звільненої з військової служби, інвалідність якої настала по закінченню тримісячного строку після звільнення з військової служби, але внаслідок виконання ним обов`язків військової служби. Зобов`язано Київський військовий комісаріат призначити та виплатити ОСОБА_1 , інваліду третьої групи, одноразову грошову допомогу, як особі звільненої з військової служби, інвалідність якої настала по закінченню тримісячного строку після звільнення з військової служби, але внаслідок виконання ним обов`язків військової служби у розмірі 27-місячного грошового забезпечення, з розрахунку грошового забезпечення на день настання інвалідності.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач Київський міський військкомат подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та постановити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що у відповідності до п. 4.15 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженої наказом Міністра оборони України №407 від 19.08.08 порядок оформлення, призначення, фінансування та виплати одноразової грошової допомоги передбаченої п. 4.7 цього Положення, у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй військових частинах визначається наказом командира військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з чим, як зазначає апелянт, Київський міський військовий комісаріат не має відношення до призначення, обрахунку та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, звільненим в запас (відставку) з військової частини НОМЕР_2 .

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в адміністративний позов задовольнити частково.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.198, п.п.1, 4 ч. 1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 27-місячного грошового забезпечення на день настання інвалідності та, з урахуванням висновків постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2014 року, суд прийшов до висновку, що права та інтереси позивача порушені, а тому слід визнати протиправними дії відповідача - Київського міського військового комісаріату та зобов`язати його призначити та виплатити позивачу, як особі звільненої з військової служби, інвалідність якої настала по закінченню тримісячного строку після звільнення з військової служби, але внаслідок виконання ним обов`язків військової служби..

Даючи оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного адміністративного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно витягу Наказу Міністра оборони України №023Р від 12.05.2003 року генерал-лейтенанта ОСОБА_1 , першого заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , звільнено з військової служби у запас за пунктом 67, підпункт «б» ( за станом здоров`я). Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 096-стр від 21.05.2003 року ОСОБА_1 звільнено в запас за станом здоров`я.

З 22.05.2003 року позивач перебуває на пенсійному обліку в Київському міському військовому комісаріаті та йому нараховується пенсія за вислугу років.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 22.04.2013 року серії 10 ААА № 80791 позивачу встановлено третю групу інвалідності, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Зі змісту листа Київського міського військового комісаріату від 20.12.2013 року вбачається, що на зверненням позивача, щодо отримання одноразової грошової допомоги, посилаючись на п.2.13.4 наказу Міністра оборони України від 12.03.2010 №61 «Про затвердження Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України», військкомат відправив на адресу командира військової частини НОМЕР_1 документи гр. ОСОБА_1 для подальшого опрацювання.

Листом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2014 року ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги передбаченої ч.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що набрала чинності з 01.01.2007 року відмовлено у зв`язку з тим, що рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймаються лише стосовно військовослужбовців, які звільнилися з військової служби після введення виплати одноразової грошової допомоги.

Як вбачається з листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 03.02.2014 року №248/3/6/1978/130 ОСОБА_1 повідомлено про те, що оскільки він був звільнений з військової служби до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , а саме 12.05.2003 року, то на нього не поширюється дія даної статті в редакції після 01.01.2007 року, отже, права на виплату грошової допомоги у нього немає. Крім того, повідомлено, що оскільки ОСОБА_1 був звільнений з військової частини НОМЕР_1 , рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається відповідно командиром військової частини НОМЕР_1 .

Даючи правову оцінку обставинам справи в частині права позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 № 2011-ХІІ, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною 2 статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту , Закон, Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

За умовами наведених норм Закону, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Враховуючи, що інвалідність ОСОБА_1 встановлено після 01 січня 2007 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону № 2011-ХІІ.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що абзацом п`ятим підпункту 4 пункту 2 Порядку передбачено, що військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, грошове забезпечення визначається за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення виходячи з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років.

Водночас, частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ елементи грошового забезпечення визначає по-іншому: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія): одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати не Порядок, а Закон № 2011-ХІІ, який має вищу юридичну силу.

Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 12 листопада 2013 року, 21 та 28 січня 2014 року (справи №№ 21-383а13, № 21-464а13, № 21-315а13 відповідно), яка, відповідно до приписів статті 244-2 КАС України, є обов`язковою для всіх судів України.

Разом з тим, судом першої інстанції помилково визначено порядок, умови призначення і виплату цієї допомоги.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку, одноразова грошова допомога виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Відповідно до пункту 9 Порядку, фінансування витрат, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до статті 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до статті 23 Закону №2011, фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Наказом Міноборони від 15.02.2010 № 61 затверджено Інструкцію з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, згідно якої на військову частину НОМЕР_1 покладаються , зокрема, виплата одноразової грошової допомоги особам, звільненим з військової служби з військової частини НОМЕР_1 та підпорядкованих їй військових частин, та визнаним інвалідами, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) під час виконання ними обов`язків військової служби ( пункт 2.13.4 Інструкції).

Пунктом 3 Порядку встановлено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військкомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Згідно із пунктом 7 Порядку керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Наказом Міністра оборони України від 19 серпня 2008 року № 407 (чинний на момент спірних правовідносин, втратив чинність згідно з наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року N 530), затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей (далі - Положення).

Пунктом 4 Положення встановлено Порядок оформлення документів для виплати компенсаційних сум військовослужбовцям та одноразової грошової допомоги особам, звільненим з військової служби, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби

Згідно пункту 4.7 Положення, відповідно до Порядку, виплата допомоги здійснюється за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України. Командир (начальник) військової частини, установи (організації), у якій проходив (проходить) службу військовослужбовець, зобов`язаний: роз`яснити права та пільги, установлені чинним законодавством для військовослужбовця (членів сім`ї загиблого військовослужбовця), у тому числі щодо права на виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності; сприяти своєчасному оформленню документів, визначених Порядком виплати допомоги; забезпечити належний контроль за виплатою одноразової грошової допомоги в установлені строки. У разі звернення заявника до суду з позовом до військової частини щодо відмови у виплаті грошової допомоги командир військової частини (або його представник) зобов`язаний письмово повідомити відповідний суд про те, що він не відноситься до належного відповідача, оскільки рішення про виплату допомоги відповідно до Порядку виплати допомоги приймає головний розпорядник коштів.

Пунктом 4.15 Положення передбачено, що порядок оформлення, призначення, фінансування та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 4.7 цього Положення, у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй військових частинах визначається наказом командира військової частини НОМЕР_1 .

Проаналізувавши положення вказаних нормативно-правових актів, колегія суддів зазначає, що виплата одноразової допомоги особам, звільненим з військової служби з військової частини НОМЕР_1 та визнаним інвалідами, покладається на військову частину НОМЕР_1 .

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог (частина 2 статті 11 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про виплату грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, визначивши відповідачами Міністерство оборони України та військову частину НОМЕР_1 . Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року в якості відповідача залучено Київський міський військовий комісаріат.

Проте, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги шляхом зобов`язання Київського міського військкомату призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу, не звернув уваги на зазначені вимоги нормативно-правових актів та не ухвалив рішення щодо військової частини НОМЕР_1 , яка є головним розпорядником коштів у цих правовідносинах та наділена певними повноваженнями у процедурі призначення і виплати одноразової допомоги.

Щодо обставин, встановлених постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №756/2045/14-а, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови - обставина встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили та у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови N 14 від 18.12.2009 р. наголошує, що особи, які не брали участь в адміністративній справі, в якій судом ухвалене відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цим судовим рішенням. Тобто, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається.

Враховуючи, що обставини, про які говорить позивач встановлювались по справі, сторонами в якій були позивач та військова частина НОМЕР_1 , а дана справа розглядається за участю - Міністерства оборони, України та ІНФОРМАЦІЯ_1 , то вони не є загальнообов`язковими, оцінка судом конкретних обставин (в іншій справі) не має значення, і всі обставини під час розгляду даної справи підлягають доказуванню та встановленню в загальному порядку. Рішення по справі, яка розглядається має ухвалюватися судом на основі досліджених у судовому засіданні доказів за його внутрішнім переконанням.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160,195, 198, 202, 207, 212, 254 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 призначити одноразову грошову допомогу, як особі звільненої з військової служби, інвалідність якої настала по закінченню тримісячного строку після звільнення з військової служби, але внаслідок виконання ним обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі звільненої з військової служби, інвалідність якої настала по закінченню тримісячного строку після звільнення з військової служби, але внаслідок виконання ним обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку у відповідності до статей 9 та 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 27-місячного грошового забезпечення з якого здійснено розрахунок пенсії на день настання інвалідності.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.02.2015 року.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.Й. Петрик

Я.М. Собків

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.