Справа № 808/7735/14
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року (16:57)Справа № 808/7735/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.

за участю секретаря судового засідання - Сірик К.Л.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Школової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 25.03.2014 № в частині

ВСТАНОВИВ:

07.11.2014 Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення від 25.03.2014 №.

Ухвалою суду від 10.11.2014 відкрито провадження в адміністративній справі №808/7735/14, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи на 20.11.2014.

Провадження у справі неодноразово зупинялося за клопотанням сторін для надання додаткових доказів.

22.01.2015 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 22.01.2015 задоволено клопотання відповідача та, на підставі ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснено процесуальну заміну відповідача, а саме: Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області замінено на Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 22.01.2015 на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав, зазначених у позовній заяві, додаткових поясненнях та заяві про уточнення позовних вимог. Зазначає що, висновки відповідача суперечать законодавству України, фактичним обставинам справи та суттєво порушують права та законні інтереси позивача. Так, перевіркою встановлено, що в порушення п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон від 06.07.1995 №265/95-ВР) підприємцем здійснювалась реалізація товару, не облікованого в установленому порядку в Книзі обліку доходів та витрат (далі - Книга). Однак законодавством не встановлено порядку обліку товарних запасів, у зв'язку із чим належним обліком є товарно-транспортні накладні на товар, що знаходиться на місці його реалізації. Оприбуткування, у свою чергу, забезпечується проведенням розрахункових операцій. Посилання на не заповнення граф Книги, як на підтвердження відсутності обліку товарів, не ґрунтується на приписах законодавства, оскільки вказана Книга призначена виключно для обліку доходів та витрат підприємців, а не для обліку товарів. При цьому законодавством не передбачено відповідальності за не заповнення граф зазначеної Книги. Будь-яких доказів про здійснення позивачем реалізації товарів, які б не обліковувались у встановленому порядку, перевіркою не встановлено.

Щодо застосування штрафної санкції за невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку, зазначає, що податковий орган може застосовувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій. Вважає висновки податкової необґрунтованими, а спірне податкове повідомлення - рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 32 387 грн. 10 коп. просить визнати нечинним та скасувати. Просить позов задовольнити.

Відповідач з позовними вимогами не погодився з підстав, зазначених у запереченнях. Зазначив, що в ході проведення документальної планової виїзної перевірки встановлено порушення позивачем вимог Закону від 06.07.1195 №265/95-ВР щодо невиконання щоденного друку фіскальних звітних чеків (порушення вимог п.9.ст.3 Закону) та здіснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку (порушення п.12. ст.3 Закону). На підставі матеріалів перевірки податковою винесено податкове повідомлення- рішення від 25.03.2014 №, яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 32 727 грн. 10 коп. Вважає висновки податкової обґрунтованими, а спірне податкове повідомлення - рішення правомірним. Просить у задоволенні позову відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2014 працівниками відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт перевірки від 28.02.2014 №60/1701/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення:

- п. 9 ст. 3 Закону від 06.07.1995 №265/95-ВР в частині невиконання щоденного друку фіскальних звітних чеків (штрафна санкція у розмірі 2040грн.);

- п.12 ст.3 Закону від 06.07.1995 Закону №265/95-ВР в частині здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку на суму 15 343 грн. 55 коп (штрафна санкція у розмірі 30687,10грн.).

На підставі матеріалів перевірки податковою винесено податкове повідомлення- рішення від 25.03.2014 №, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 32 727 грн. 10 коп.

За результатами адміністративного оскарження позивачем зазначеного податкового повідомлення - рішення скарги позивача залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням - рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду про скасування податкового повідомлення - рішення від 25.03.2014 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за невиконання щоденного друку фіскальних звітних чеків на загальну суму 1 700 грн. та в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за здійснення реалізації товарів, які не оприбутковані у встановленому порядку на загальну суму 30 687 грн. 10 коп.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою Книг обліку доходів і витрат №3, зареєстрованої в ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області за № 2856 від 25.04.2012, № 4, зареєстрованої за № 4826 від 17.12.2012 та первинних документів (видаткові накладні, фіскальні чеки, тощо) встановлено реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку на загальну суму 15343,55грн., а саме: до Книг обліку доходів і витрат № 3 і № 4 не внесено витрати за отриманий товар по видатковим накладним, отриманим з 16.07.2012 по 27.05.2013 (перелік наведено на стор.27-32 акту перевірки).

Закон від 06.07.1995 №265/95 визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі. Преамбулою Закону встановлено, що цей Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до п.12 ст. 3 Закону від 06.07.1995 №265/95 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно з ст.6 Закону від 06.07.1995 №265/95 облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва.

Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Матеріалами справи встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в періоді, що перевірявся не була платником єдиного податку.

Фінансові санкції відповідно до статей 20 та 21 Закону від 06.07.1995 №265/95 застосовуються до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані в установленому порядку, чи не ведуть або ведуть з порушенням установленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання.

Системний аналіз положень п.12 ст.3, ст.6, 20 Закону від 06.07.1995 №265/95 дає підстави для висновку, що цим законом передбачено обов'язок фізичних осіб-підприємців, що знаходяться на загальній системі оподаткування, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації. За реалізацію товарів, які не обліковані за місцем реалізації, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, за цінами реалізації.

Разом з тим чинним на час виникнення спірних відносин законодавством не конкретизовано порядку обліку товарних запасів саме за місцем їх реалізації.

В якості обґрунтування висновку про здійснення фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3 реалізації товарів, які не обліковані в установленому порядку, перевіряючим зазначено на порушення нею ведення Книги обліку доходів і витрат. Зокрема, на думку податкової, суб'єкти господарювання - фізичні особи-підприємці зобов'язані відображати в зазначеній книзі запаси. На думку податкової позивач здійснювала реалізацію товарів, які не обліковані в установленому порядку, що полягало у незаповнені відповідних граф книги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Згідно з п.п. 1, 3 і 5 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних иінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку. Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не передбачено обов'язкове ведення складського обліку для фізичних осіб-підприємців.

Отже наявність первинних документів стосовно отримання товару та документи, що підтверджують факт їх сплати підтверджує наявність, оприбуткування та реалізацію товару, а отже і наявність обліку.

Порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку товару за місцем їх реалізації є, зокрема, відсутність у суб'єкта підприємницької діяльності первинних документів, які підтверджують рух таких товарів.

При цьому, актом перевірки не встановлено порушення позивачем ведення порядку обліку доходів та витрат.

Отже, ведення обліку товарів за місцем їх реалізації підтверджується не книгою обліку доходів та витрат, а товарно-транспортними накладними, накладними та видатковими накладними, які свідчать про наявність у суб'єкта господарювання належним чином облікованих товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися в місці їх реалізації під час перевірки.

Крім того, форма Книги обліку доходів і витрат призначена для обліку доходів та витрат підприємця з метою визначення фінансового результату його діяльності, а не для обліку товарів, які були ним реалізовані, а тому суд вважає, що підстави для застосування штрафних санкцій за порушення приписів п. 12 ст. 3 Закону від 06.07.1995 №265/95 відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку на загальну суму 30687,10грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 4 статті 17 Закону від 06.07.1995 №265/95 у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Невиконання визначеного у п.9 ст.3 Закону від 06.07.1995 №265/95 обов'язку щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні чеки є продовжуваним порушенням, за яке застосовується одна фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340грн.) незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16.04.2013 у справі № 21-89а13 та від 03.11.2014 у справі №К/800/48423/14.

Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій за невиконання щоденного друку фіскальних звітних чеків на загальну суму 1700 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про відсутність правопорушення з боку позивача, у зв'язку з чим податкове повідомлення - рішення в спірній частині є необґрунтованими та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 161, 162, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення від 25.03.2014 № в частині, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати частково податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 25.03.2014 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 32 387 грн. 10 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 69120, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві ) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий