Справа № 577/5633/14ц
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 р. Справа № 577/5633/14ц
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області про визнання протиправною бездіяльності щодо перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В с т а н о в и л а:

13 листопада 2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області (далі по тексту - УПФУ), в якому просить визнати бездіяльність відповідача в частині визначення ОСОБА_1 розміру основної та додаткової пенсії, передбаченої статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 13.05.2014 року по 02.08.2014 року - протиправною та зобов'язати УПФУ здійснити перерахунок основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 13.05.2014 року по 02.08.2014 року включно за виключенням сум фактично проведеної виплати.

Позивач зазначає, що він як інвалід ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилаючись на те, що розмір призначеної та виплачуваної йому пенсії у 2014 році не відповідає розмірам, визначеним ч. 4 ст. 54 та ст. 50 цього Закону, і на відмову УПФУ привести його у відповідність із вимогами Закону, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі:

- визнано неправомірними дії УПФУ щодо невиконання приписів ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не проведення позивачу ОСОБА_1, як інваліду 3-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, нарахування і виплат основної та додаткової пенсії з 13.05.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до вимог вказаного Закону;

- зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячної основної та додаткової пенсії ОСОБА_1, як постраждалому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та інваліду 3-ї групи відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме - державної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) і додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 13.05.2014 року по 02.08.2014 року з урахуванням фактично виплачених сум.

- постанову звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з судовим рішенням, УПФУ в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга УПФУ підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), - частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії (копія посвідчення серія А № 413171, а.с. 6), інвалідом ІII групи у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (копії довідки до акта огляду МСЕК серія АС № 047826, довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серія ПЗ № 004480, витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 721 від 08.10.2008 року), а.с. 7-8), перебуває на обліку в УПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При обчисленні розміру основної та додаткової пенсії позивача з 01 січня 2014 року УПФУ керувався положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо неправомірності нарахування та виплати відповідачем позивачу у період з 13 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, не в розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06 червня 1996 року N 230/96-ВР, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІІІ групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 цього Закону визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії І, та зазначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України від 09.07.2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зміни, внесені п.п. 12, 15 п. 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 року N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розміру державної пенсії та додаткової пенсії, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року N 10-рп/2008.

Відповідно до Конституції України закон про Державний бюджет України діє з 1 січня по 31 грудня календарного року.

Пунктом 4 розділу VІІ Закону України від 23.12.2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік», в редакції закону, що набула чинності з 22.07.2011 року згідно із Законом України від 14 червня 2011 року N 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік», п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачалось, що у 2011, 2012 , 2013 роках державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначаються в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон України від 16.01.2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до змін, внесених Законом України від 31.07.2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03 серпня 2014 року, не передбачав того, що державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з 01 січня 2014 року (до 03 серпня 2014 року) відновили свою дію положення ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів зазначає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 13 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права надавши перевагу ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» над постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як нормативно-правовому акту, що має вищу юридичну силу.

Також, судом правильно визначено про те, що застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Отже, при розрахунку пенсії позивача УПФУ в період з 13 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року повинно було виходити з прожиткового мінімуму особи, яка втратила працездатність, встановленого Законом України від 16.01.2014 року № 719-VI «Про Державний бюджет України на 2014 рік» у розмірі 949 грн.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України від 09.07.2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Таким чином, при вирішенні спору суд першої інстанцій, виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, обґрунтовано дійшов висновку, що при розрахунку державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідач з 01.01.2014 року був зобов'язаний діяти відповідно до приписів ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року за № 1210, нараховувати та здійснювати позивачу виплату державної пенсії по інвалідності у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, розрахованої з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визнання неправомірними дій УПФУ щодо невиконання приписів ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не проведення позивачу ОСОБА_1, як інваліду 3-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, нарахування і виплат основної та додаткової пенсії з 13.05.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до вимог вказаного Закону.

Відповідно до положень ч.2 ст. 11 КАС України, - суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Звертаючись до суду, позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині визначення йому розміру основної та додаткової пенсії, передбаченої статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 13.05.2014 року по 02.08.2014 року. Визнавши неправомірними дії УПФУ щодо невиконання приписів ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не проведення позивачу ОСОБА_1, як інваліду 3-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, нарахування і виплат основної та додаткової пенсії з 13.05.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до вимог вказаного Закону суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог, однак дане рішення нічим не обгрунтував.

При цьому, колегія суддів зазначає, що підстави для визнання протиправними дій УПФУ, на думку колегії відсутні, оскільки в контексті обставин спірних правовідносин активних дій (прийняття відповідних рішень, відмов) відповідачем не вчинялося.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції, в частині визнання неправомірними дій УПФУ щодо невиконання приписів ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не проведення позивачу ОСОБА_1, як інваліду 3-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, нарахування і виплат основної та додаткової пенсії з 13.05.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до вимог вказаного Закону. Вважає, що судове рішення в зазначеній частині, відповідно до приписів п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

В іншій частині оскаржувана постанова Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року підлягає залишенню без змін.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 41 ч. 1, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області - задовольнити частково.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року по справі № 577/5633/14ц - скасувати в частині визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області щодо невиконання приписів ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не проведення позивачу ОСОБА_1, як інваліду 3-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, нарахування і виплат основної та додаткової пенсії з 13.05.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до вимог вказаного Закону, з прийняттям нового судового рішення, яким визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області щодо не проведення перерахунку розміру державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у період з 13 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року у відповідності до приписів ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року по справі № 577/5633/14ц - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець