Справа № 464/11987/14-а
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр.№ 2-а/464/35/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання незаконною відмови здійснити перерахунок, нарахування та виплату недоплаченої допомоги на дитину, а також стягнення недоотриманої допомоги, -

в с т а н о в и в:

01 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якому просить: визнати протиправними дії відповідача в частині відмови в перерахунку та виплаті щомісячної допомоги на дитину, що має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної заробітної плати з 01 вересня 2013 року; зобов'язати відповідача провести перерахунок, нарахування та виплату щомісячної допомоги на дитину, що має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної заробітної плати з 01 вересня 2013 року; стягнути з відповідача на її користь недоплачену щомісячну допомогу на дитину.

В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що вона у 1986 році евакуйована з зони відчуження, належить до 1 категорії осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визнана інвалідом ІII групи, внаслідок захворювання пов'язаного з аварією на ЧАЕС. Її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус дитини, що потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС. З 01 вересня 2013 року її син навчається в шкільному закладі №84 м.Львова. У зв'язку з наведеним, має право на отримання щомісячної виплати у розмірі 50 % мінімальної заробітної плати, у відповідності до п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак відповідачем у спірний період виплата такої допомоги проведена в розмірі, який є значно меншим, ніж передбачено п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 04 листопада 2014 року вона звернулась до відповідача з заявою, в якій просила надати роз'яснення на підставі яких нормативно-правових актів їй призначена та виплачується допомога. Згідно листа відповідача від 10.11.2014р. №2605/10-8782, щомісячні компенсаційні виплати на її дитину шкільного віку, якій надано статус дитини, що потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС, виплачуються у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №649 від 20 квітня 2007 року і становлять 16,50грн. Вважає, що у спірний період були чинними та підлягали застосуванню норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який має вищу юридичну силу. У зв'язку з наведеним, просить позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала суду письмове заперечення, в якому, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до ст.63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Стягнення коштів з Сихівського відділу соціального захисту є неможливим, оскільки у разі якщо застосування пільг, компенсацій та гарантій для певних категорій громадян потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатись будь-яким іншим законом, крім закону про Державний бюджет. А також стягнення з Сихівського відділу соціального захисту недоплаченої допомоги на дитину може мати місце виключно після виділення у Державному бюджеті необхідних коштів. Окрім цього, відповідно до п.6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2014рік» встановлено, що норми і положення ст.30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового соціального страхування на 2014 рік. Розмір щомісячної виплати позивачу встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2007р. №649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 16,50грн. щомісячно. Відтак, наявні два закони - Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закон України «Про державний бюджет на 2014рік», які мають однакову юридичну силу, але по різному встановлюють розміри виплат. З врахуванням того, що Закон України «Про державний бюджет на 2014рік» прийнятий пізніше, його норми мають пріоритет над положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв'язку з наведеним, просить в задоволенні позову відмовити.

На підставі ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а тому ухвалою судді від 03 грудня 2014 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 08 грудня 2014 року) позовні вимоги поза межами строку звернення до адміністративного суду за період з 01 вересня 2013 року до 01 червня 2014 року залишені без розгляду.

Судом встановлено, що позивач є матір'ю, дитини, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на щомісячну виплату, відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої потерпілим дітям та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: щомісячна виплата 50% мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку, яка евакуйована з зони відчуження або народилася після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері, має підстави належати до категорії І або ІІ або матері, яка на час на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії І або ІІ, а також на кожну дитину, яка проживала у зоні безумовного (обов'язкового) віднесення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Із письмових заперечень відповідача вбачається, що позивачу щомісячна виплата на дитину шкільного віку, яка має статус дитини, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується відповідно до постанови КМУ №649 від 20.04.2007 р. «Про встановлення розмірів виплат деяким категорія громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто в розмірі 16 гривень 50 копійок, який є значно меншим, ніж передбачено п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Починаючи з 01.01.2014 р., Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014р. не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 р. пряме застосування Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема ст.30 вказаного Закону.

Разом з тим, на підставі Закону України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 3 серпня 2014 року, «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені п. 6-7, за яким було встановлено, що норми і положення ст.ст.20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року є чинними і підлягають застосуванню норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без будь-яких обмежень.

Так, згідно із абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, починаючи з 03.08.2014 року, розміри щомісячних виплат встановлені ст.30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"обмежуються вимогами Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014р. в редакції Закону України від 31.07.2014 р.

Відтак,починаючи з 03.08.2014 року, наявні два закони - Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014р. в редакції Закону України від 31.07.2014 р., які мають однакову юридичну силу, але по різному встановлюють розмір виплат особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом ч.3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Отже за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014р. в редакції Закону України від 31.07.2014 р. прийнятий пізніше, є чинним та не визнавався неконституційним, а тому його норми мають пріоритет над нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з вище викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що дії відповідача слід визнати неправомірними та зобов'язати здійснити перерахунок та виплату позивачу недорахованих сум щомісячної виплати на дитину шкільного віку, що має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 червня 2014р. (період відкриття провадження по справі) і до 02 серпня 2014р. (до набрання законної сили змін від 31.07.2014 р. до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік») включно. В решті позову слід відмовити за безпідставністю.

На підставі ст. 19 Конституції України, п.6. ст.30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014р. в редакції Закону України від 31.07.2014 р. № 1622-VII, Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007р. за №649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категорія громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 12, 17, 18, 41, 70, 71, 86, 99, 158-162 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково.

Визнати дії Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради неправомірними та зобов'язати здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної виплати на дитину шкільного віку -ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50% мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат, у відповідності до положень п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01 червня 2014р. до 02 серпня 2014р. включно, з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий:

Постанова є оригіналом, виготовлена в одному примірнику і зберігається у справі №464/11987/14-а