Справа № 819/2619/14-а
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2619/14-a

29 січня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Цимбал А.

за участю:

представнгика позивача ОСОБА_1,

представнка відповідача Чайнюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання податкового повідомлення-рішення нечинним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до Тернопільської об»єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 26.09.2014р. №.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення-рішення, оскільки відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог фінансовї установи до позичальника. Позиція позивача полягає в тому, що під анулюванням боргу слід розуміти його прощення. Прощення боргу у свою чергу тягне за собою припинення зобов'язань фізичної особи - позичальника повернути банку заборгованість за кредитом та відповідно припинення права банку вимагати повернення заборгованості за кредитом в майбутньому (ст. 605 ЦК України). В зазначеному випадку було здійснено списання заборгованості за рахунок резерву, а не анулювання (прощення) боргу, Крім того, позивач наполягає на тому, що рішення кредитора щодо списання боргу не приймалось, і під час перевірки відповідачем не з»ясовувалось.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, пояснив, що у відповідності до відомостей із ЦБДФО, даними Тернопільської ОДПІ по формі 1-ДФ та відповідь ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» встановлено, що ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» відобразила суму боргу 805989,14 грн, відшкодованого за рахунок страхового резерву в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було відшкодовано за рахунок резерву, а саме в звітності за IV квартал 2013 р. з ознакою доходу « 126» додаткове благо. Проте, позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013р. не подала, податок на доходи фізичних осіб до бюджету не перерахувала. В позові просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_3 за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. За результатами перевірки складений акт від 26.08.2014р. № 19-18-17-03/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2014р., яким визначено грошове зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 151122,97 грн.

Перевіркою встановлені порушення податкового законодавства зокрема: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи одержані в 2013р. до Тернопільскої ОДПІ, чим порушено вимоги пп 49.18.4 п.49.18 ст.49 п.176.1 ст.176 ПКУ, неперерахування до бюджету до 01.08.2014р. податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2013р. в сумі 120898,37 грн., чим порушено п.п. є ст..176.1 ст.176, п.179.7 ст.179 ПКУ.

Дана перевірка проводилась у відповідності до відомостей із ЦБДФО, даними Тернопільської ОДПІ по формі 1-ДФ, відповідь ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та договір №1908/0608/45-005/10.

Згідно із п.п. 159.2.1 п. 159.2 ст. 159 ПК України банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв).

Для цілей цього підпункту під комісією розуміються платежі, що сплачені фінансовій установі за здійснення операцій з кредитами, цінними паперами та іншими активними банківськими операціями.

Страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат.

Згідно п.4.3 Методики формування та списання небанківськими фінансовими установами резерву для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій, безнадійна заборгованість за кредитними операціями підлягає списанню за рахунок сформованих страхових резервів за умови її відповідності хоча б одній з ознак безнадійної заборгованості, визначених Податковим кодексом України. Порядок відшкодування небанківськими фінансовими установами сум безнадійної заборгованості за рахунок страхового резерву визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 1, 2, 3, 5, 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 N 172 цей Порядок встановлює правила відшкодування (списання) банками України згідно з пунктами 159.2 та 159.4 статті 159 розділу III Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України

Відповідно до п.7 Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Відповідно до ст.. 605 ЦК України, зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Враховуючи наведене, заборгованість, списана за рахунок коштів страхового резерву, не є анульованою заборгованістю, а фінансова установа має право вимагати сплати боргу навіть після її списання.

Таким чином, суд приходить до висновку, про те що дія п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України не розповсюджується на зазначений вид правовідносин, а тому наслідки недотримання вимог зазначеного підпункту ст. 164 ПК України не поширюються на позивача.

Крім того суд звертає увагу на те, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов : а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту перевірки, під час перевірки використано податкова декларація про майновий стан, інформація з центральної бази даних, договір №1908/0608/45-005/10. Проте, рішення кредитора щодо списання боргу відповідачу подано не було, також відсутні в матеріалах справи докази направлення даного рішення боржнику.

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки органу державної податкової служби, викладені в акті перевірки, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивачем не допущені порушення податкового законодавства в межах цього спору.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 26.09.2014р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В розумінні ст. 3 КАС України рішення суб'єктів владних повноважень повинні прийматися (вчинятися) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищенаведене, керуючись статтями 6-12, 69 -71, 86, 137, 158, 159-163, 167 КАС України, суд -

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити повністю

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області від 26.09.2014р. №

3. Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_3 АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 302,25 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 03.02.2015р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.