Справа № 2а/0370/855/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/800/34942/14

К/800/33767/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді: Васильченко Н.В.,

судді: Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі судового засідання: Романишин О.Р.,

за участі представників: відповідача Лужецького І.О., Радзивіл І.О.; третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю "ДПЗКУ-Українські органічні ресурси" Данильченка Є.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційними скаргами Державної служби геології та надр України, товариства з обмеженою відповідальністю "ДПЗКУ-Українські органічні ресурси" на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року у справі №876/2826/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньсапрофос" до Державної служби геології та надр України, треті особи: державна організація "Західна територіальна інспекція державного геологічного контролю за веденням робіт по геологічному вивченню та використанню надр", товариство з обмеженою відповідальністю "ДПЗКУ-Українські органічні ресурси" про скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю "Волиньсапрофос" звернулось в суд з позовом до Державної служби геології та надр України про скасування наказу від 16.02.2012 року №46 в частині анулювання Спеціального дозволу на користування надрами №3431 від 20.09.2004 року на видобування сапропелю родовища "Озеро Синове", наданого товариству.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ №46 від 16.02.2012 року в частині, яка оскаржується, прийнятий з порушенням норм частини першої статті 26 Кодексу України про надра, таким чином відповідач з метою анулювання спеціального дозволу на користування надрами (припинення права позивача на користування надрами) з підстав, вказаних у наказі, повинен був звернутися до суду із відповідним позовом, а тому вважає, що даний наказ виданий з перевищення повноважень.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 7 лютого 2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року, скасоване рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задоволені. Скасований п.3 наказу Державної служби геології та надр України № 46 від 16.02.2012 р. в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами №3431 від 20.09.2004 р. на видобування сапропелю родовища "Озеро Синове", наданого товариству з обмеженою відповідальністю "Волиньсапрофос".

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду Державна служба геології та надр України, товариство з обмеженою відповідальністю "ДПЗКУ-Українські органічні ресурси" звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 20.09.2004 року Державним комітетом природних ресурсів України був виданий спеціальний дозвіл на користування надрами №3431 на видобування сапропелю родовища "Озеро Синове" ТОВ "Волиньсапрофос", яке знаходиться між селами Синове, Соколище, Шкроби Старовижівського району Волинської області.

В період з 25 по 27.11.2008 р. ДО "Західна ТІДГК" була проведена перевірка правил користування надрами і дотримання вимог спеціального дозволу при проведенні розробки і вивчення родовищ корисних копалин ТОВ "Волиньсапрофос", результати якої оформлені актом перевірки від 25-27.11.2008 р. Як слідує із даного акту перевірки, ДО "Західна ТІДГК" встановлені наступні порушення і недоліки. Позивачем не введені в промислову експлуатацію родовище сапропелю (проводиться видобуток сапропелю для технологічних випробувань); при видобутку сапропелю для технологічних потреб не здійснюється щорічний радіаційний контроль сировини і продукції у відповідності до вимог НРБУ-97. Приписами зазначеного Акта позивач був зобов'язаний прискорити закінчення технологічних випробувань сапропелю і приступити до експлуатації родовища, після закінчення технологічних випробувань матеріали по гірничому вивченню представити в Державну комісію України по запасах корисних копалин; при видобуванні сапропелю для таксологічних потреб проводити радіаційний контроль сировини і продукції у відповідності до вимог НРБУ-97.

У зв'язку із порушенням надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр, Міністерством охорони навколишнього природного середовища України(до компетенції якого у 2010 році було віднесено питання зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами згідно з Порядком надання у 2010 році спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 596 від 23.06.2010 р.) наказом № 470 від 22.10.2010 р. вирішено зупинити дію спеціального дозволу на користування надрами, наданого позивачу на підставі пунктів 24 та 25 зазначеного Порядку, про що ТОВ "Волиньсапрофос" було повідомлено листом № 28/09-2212 від 09.11.2010 р.

Державною службою геології та надр України 16.02.2012 року виданий наказ №46, пунктом 3 якого анульований зазначений спеціальний дозвіл.

Наказ Державної служби геології та надр України від 16.02.2012 року №46 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 20.09.2004 року №3431, виданий на підставі підпункту 9 пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615, у зв'язку з невжиттям позивачем заходів для усунення причин зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами в установлений строк.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Державна служба геології та надр України при прийнятті наказу від 16.02.2012 року №46 в частині анулювання спеціального дозволу, виданаго позивачу, діяло в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що при анулюванні дозволу на користування надрами відповідач перевищив свою компетенцію, оскільки припинення права користування надрами мало здійснюватись в судовому порядку.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності наказу Державної служби геології та надр України від 16.02.2012 року №46 в частині анулювання Спеціального дозволу на користування надрами №3431 від 20.09.2004 року на видобування сапропелю родовища "Озеро Синове", наданого товариству.

Відповідно до статті 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоровя населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7)вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, у судовому порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку. Мінприроди має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3 та 7 частини першої статті 26 Кодексу, самостійно припиняти право користування надрами.

У випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, за умови незгоди користувачів, це право припиняється у судовому порядку. Обєднуючою ознакою цих випадків є неналежне використання права, зокрема, невикористання надр субєктом господарської діяльності протягом двох років з початку дії спеціального дозволу.

Згідно з частиною третьою статті 26 Кодексу законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Аналіз наведеної норми права дає підстави вважати, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку.

У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26 Кодексу України про надра, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється у судовому порядку.

Таким чином, об'єднуючою ознакою цих випадків є неналежне використання права, зокрема, використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення строків виконання певних робіт тощо.

Відповідно до частини третьої статті 26 зазначеного Кодексу законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Пунктом 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011 р. передбачено, що право користування надрами припиняється у разі невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк.

Проте, порядок може містити додаткові підстави для припинення користування надрами, оскільки це передбачено частиною третьою статті 26 Кодексу, але не може бути змінено правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами воно може припинятися лише у судовому порядку.

Судом було встановлено, що наявність незгоди позивача підтверджується листом № 20 від 14.02.2012 р., адресованим голові Державної служби геології та надр України..

Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку що відповідач при анулюванні дозволу на користування надрами перевищив свою компетенцію, оскільки припинення права користування надрами мало здійснюватись в судовому порядку.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій в частині скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги Державної служби геології та надр України, товариства з обмеженою відповідальністю "ДПЗКУ-Українські органічні ресурси" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року по справі №876/2826/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення або може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: