Справа № 754/18844/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при визначенні розміру пенсії позивача відповідачем не враховано суму отриманої неї за час роботи матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально - побутових питань, що призвело до зменшення розміру пенсії позивача. На своє звернення щодо перерахунку пенсії позивач отримала відмову. Вважаючи такі дії відповідача такими, що суперечать законодавству, позивач просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року задоволено вказаний позов. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 з урахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії у розмірі 80 % від заробітної плати державного службовця за останнім місцем роботи на державній службі відповідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з 17 травня 2014 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні з 21.04.2010 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 80 % від заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи.

Позивач звернулася до відповідача з заявою про проведення перерахунку її пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та на своє звернення отримала відмову (а.с. 6).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Основними нормативно-правовими актами, які регулюють порядок призначення та перерахунку пенсій є Закон України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та „Про державну службу".

Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України „Про державну службу", ч. 7 ст. 21 Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування".

Зі змісту статті 37 Закону України „Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІ1 у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу (ч. 1 ст. 40).

Частиною 1 статті 66 цього Закону України „Про пенсійне забезпечення" встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У постановах Кабінету Міністрів України від 18 травня 1998 року № 697 та № 1170 від 22 грудня 2010 року (з 01 січня 2011 року) визначено вичерпний перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії. У такому переліку не зазначені ані матеріальна допомога на соціально-побутові потреби, ані матеріальна допомога на оздоровлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України „Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (ч. 6 зазначеної статті).

Частиною 7 зазначеної норми передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної норми Кабінетом Міністрів України 31 травня 2000 року прийнято постанову № 865 „Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії".

В пункті першому названої постанови закріплено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Окрім того, структура заробітної плати визначена Законом України „Про оплату праці", статтею 2 якого закріплено, що до її складу відносяться основна заробітна плата, додаткова заробітна плата (доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що чинне законодавством України як загальним, так і спеціальним, відносено до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Право пенсіонера, що отримує пенсію за законодавством України про державну службу на врахування „інших виплат", підтверджено постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року, яка залишена без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року та Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2012 року.

На виконання зазначеного судового рішення, яке набрало законної сили Правлінням Пенсійного фонду України прийнято постанову „Про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-4753/09/2670", якою затверджено довідку про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України „Про державну службу". У вказаній довідці міститься поле „інші виплати", з необхідністю їх розшифровки.

Наведене свідчить, що, відмовляючи у перерахунку пенсії з урахуванням таких виплат, як матеріальна допомога на соціально-побутові потреби та допомога на оздоровлення, відповідач діяв усупереч вимогам законів України та ряду підзаконних актів.

З урахуванням зазначеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні дії відповідача вчинено з порушенням норм діючого законодавства України, а тому позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.