Справа № 569/260/15-а
Суддя: Кучина Н.Г. Н. Г.
Дата ухвалення: 2015-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/260/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді - Кучиної Н.Г. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобов"язання провести перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне, в якому просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії починаючи із 05.01.2015 року, з врахуванням одержаних сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та сум виплат, пов'язаних із індексацією заробітної плати працівників, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно довідки від 05.01.2015 року №13/09, виходячи із розміру 90% заробітної плати. Також, просить суд зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, починаючи із 05.01.2015 року, з врахуванням одержаних сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та сум виплат, пов'язаних із індексацією заробітної плати працівників, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно довідки від 05.01.2015 року №13/09, виходячи із розміру 90% заробітної плати..

Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне подало суду письмові заперечення на позов, в яких позов не визнало і просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області з 2010 року та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від сум заробітної плати.

05 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне з заявою про перерахунок та виплату їй пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та сум виплат, пов»язаних із індексацією заробітної плати працівників, на які нараховані страхові внески, відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви позивачем було додано довідку Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.01.2015 № 13/09

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Рівне у перерахунку пенсії ОСОБА_1 було відмовлено.

При цьому, на думку управління Пенсійного фонду України в місті матеріальна допомога на оздоровлення, а також виплати, пов»язані із індексацією заробітної плати працівників не є складовими частинами заробітної плати і не зазначені в переліку складових заробітної плати, передбаченому частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу», а тому не були включені до заробітку, який враховується при обчисленні пенсії позивачу як державному службовцю.

Такі дії відповідача суд визнає протиправними.

Відповідно до вимог статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (в редакції на момент виходу на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, -незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Порядок та умови визначення розміру заробітної плати для перерахунку пенсій державним службовцям визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 (із змінами) «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Згідно з абзацом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (з наступними змінами) розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором особи, що звернулася за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи поспіль перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Законів, визначених у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865, враховується в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. пенсія державного службовця обчислювалась із розрахунку 90 відсотків заробітної, виходячи з наявного у неї стажу державної служби.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі, премій та інших надбавок, відтак відповідач вважає, що матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати не входить в складові заробітної плати при обчисленні пенсії.

Суд приходить до висновку, що відмова управління ПФУ в м. Рівне суперечить чинному пенсійному законодавству, зокрема ст. ст 37, 33 п.2, 35 Закону України № 3723-ХП „Про державну службу", ст. 40 Закон України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 2,33 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ст.46 Конституції України, мають право на соціальний захист, що гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно ч. 6 ст. 33 цього ж Закону державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

За приписами частини 7 ст. 33 Закону України „Про державну службу" умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно п. 2.3.3 ст. 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р. № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004р. за № 114/8713, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 року передбачено, що об'єктом індексації грошових доходів населення є в тому числі заробітна плата, підстави для індексації грошових доходів населення наявні у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, те що індексація грошових доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця. Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, матеріальної допомоги на оздоровлення, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Суд приймає до уваги і судову практику Верховного суду України в справах щодо ідентичних правовідносин в тій частині, що перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, суд приходить до висновку, що для вирішення спірних правовідносин в справі підлягають застосуванню саме такі спеціальні норми, що визначають виплати /доходи/для обчислення пенсії, зокрема ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не положенням Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 33 Закону України «Про державну службу», саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги.

Таким чином, висновки управління Пенсійного фонду в місті Рівне про те, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сум виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати, надані всім або більшості працівників, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права відповідачем, надання переваги положенням Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 року, ратифікованої Закону України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V 14.09.2006 року усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Управління Пенсійного фонду України як територіальний представницький орган Пенсійного фонду України зобов'язано керуватися у своїй діяльності лише виключно діючим законодавством України в межах своїх повноважень.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Згідно частини 3 статгі 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням заперечень відповідачем не надано жодних доказів стосовно правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії здійснюється у наступні строки: «у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа». Враховуючи, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 05.01.2015 року, то її пенсія повинна бути перерахована та виплачена із 01.01.2015 року.

Таким чином, порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень з одночасним відновленням права, шляхом зобов'язання відповідача до проведення перерахунку та виплати моєї пенсії по Закону України «Про державну службу» з урахуванням «інших виплат» - матеріальної допомоги на оздоровлення та сум виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виходячи із 90% заробітної плати, із 01.01.2015 року, оскільки довідки про складові заробітної плати надані нею разом із заявою про перерахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160,161, 162, 186,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобов"язання провести перерахунок та виплату пенсії задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 починаючи із 05.01.2015 року, з врахуванням одержаних сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та сум виплат, пов'язаних із індексацією заробітної плати працівників, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно довідки від 05.01.2015 року №13/09, виходячи із розміру 90% заробітної плати.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Рівне здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 починаючи із 01.01.2015 року, з врахуванням одержаних сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та сум виплат, пов'язаних із індексацією заробітної плати працівників, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно довідки від 05.01.2015 року №13/09, виходячи із розміру 90% заробітної плати.

Постанова суду винесена в порядку скороченого провадження підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду на протязі 10-ти днів з моменту отримання копії постанови.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: Кучина Н.Г.