Справа № 826/17060/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі - Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Адверт.УА" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Адверт.УА" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Адверт.УА" звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.05.2014р. № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Шевченківському районі м. Києва на підставі направлення від 17.04.2014р. №1045/22-13, на підставі п.п.78.1.11 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, постанови СУ ФР ГУ Міндоходів у м Києві від 31.03.2014р. та відповідно до наказу, виданого Начальником ДПІ у Шевченківському районі м. Києва №110 від 16.04.2014р. проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Адверт.УА" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правильності нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства та інших обов'язкових платежів при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ "Старксервіс" за період з 01.01.2012р. по 28.02.2014р.

За результатами перевірки складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 05.05.2014p. №1034/22-13/35647132 (надалі - Акт перевірки).

Відповідно до висновків, наведених в Акті, перевіркою встановлено порушення ТОВ "Адверт.УА": - п. 198.6 ст.198, п. 200.1 ст. 200, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит з податку на додану вартість, що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду в розмірі 1 322 035,00 грн., в тому числі за січень 2013р. в розмірі 51 425,00грн., за лютий 2013р. в розмірі 69 673,00 грн., за березень 2013р. в розмірі 84 280,00 грн., за квітень 2013р. в розмірі 110 592 грн., за травень 2013р. в розмірі 109 993,00 грн., за червень 2013р. в розмірі 109 210,00 грн., за липень 2013р. в розмірі 109 993,00 грн., за серпень 2013р. в розмірі 109 993,00 грн., за вересень 2013р. в розмірі 110 592,00 грн., за жовтень 2013р. в розмірі 109 993,00 грн., за листопад 2013р. в розмірі 110 592,00 грн.,за грудень 2013р. в розмірі 125 706,00 грн., за січень 2014р. в розмірі 109 993,00 грн.;

- п. 138.2. ст. 138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток підприємств за 2013 рік в розмірі 1 255 933,00 грн.

На підставі висновків, викладених у Акті перевірки, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва винесено податкове повідомлення-рішення від 30.05.2014р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 255 933,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 313 983,00 грн., та податкове повідомлення-рішення від 30.05.2014р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 322 035,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 330 509,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся зі скаргою від 10.06.2014р. №10/06/14-01 до Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Рішенням Головного управління Міндоходів у м. Києві від 30.07.2014р. №6877/10/26-15-10-00-15 про результати розгляду первинної скарги залишено без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Міндоходів у м. Києві, ТОВ "Адверт.УА" звернулось із повторною скаргою до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 02.102.2014р. № 4408/6/99-99-10-01-15, рішення Головного управління Міндоходів у м. Києві та податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту, врегульовано ст. 198 Податкового кодексу України.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином оформленими податковими накладними та складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Як встановлено судом першої інстанції, між ТОВ "Адверт.УА" та ТОВ "Старксервіс" укладено договір про надання послуг від 27.11.2012р. №ЕХ3073 та додатки до нього.

Відповідно до умов договору виконавець (ТОВ "Старксервіс") зобов'язується надавати замовникові (ТОВ "Адверт.УА") послуги з проведення рекламних кампаній замовника та/або клієнта, відповідно до погоджених і затверджених додатків до договору.

Згідно додатків, сторонами щомісячно з грудня 2012 року по грудень 2013 року узгоджувались види рекламоносіїв, їх кількість, терміни проведення рекламних кампаній, загальна кількість трансляцій рекламного матеріалу, вид, формат та хронометраж рекламного матеріалу, адресна програма та їх вартість.

В підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивач надав суду копії первинних документів, а саме: договір, додатки до нього, акти приймання-передачі рекламних матеріалів, медіаплани проведення рекламної кампанії, рахунки-фактури, податкові накладні, платіжні доручення, реєстри виданих та отриманих податкових накладних тощо.

Таким чином, за звітний період згідно даних податкової декларації ТОВ "Адверт.УА" відображено у складі податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Старксервіс" ПДВ у розмірі 1 322 035,00 грн.

Окрім того, ТОВ "Адверт.УА" за рахунок ТОВ "Старксервіс" сформовано витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток в розмірі 1 255 933,00 грн.

Податкові накладні, отримані позивачем від ТОВ "Старксервіс" підписані ОСОБА_3.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Шевченківському районі м. Києва отримано на виконання лист СУ Міндоходів у м. Києві від 31.03.2014р. №1124/7/26-15-09-0212 з доданою постановою слідчого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у м. Києві від 31.03.2014р. щодо призначення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Адверт. УА" () з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правильності нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість, податку на прибуток підприємства та інших обов'язкових платежів при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ "Старксервіс" за період з 01.01.2012р. по 28.02.2014р

В даній постанові зазначено, що у провадженні першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР Головного управління Міндоходів у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом легалізації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ "Старксервіс" створено з метою прикриття незаконної діяльності та надання податкової вигоди підприємствам реального сектору економіки.

Зокрема, вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 24.09.2013р. по справі №761/22932/12-к (провадження №1-кп/761/776/2013) визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 cт. 27, ч. 1 cт. 205, ч.2 cт. 205 Кримінального кодексу України (пособництво у створенні ряду фіктивних суб'єктів підприємницької діяльності), у тому числі у реєстрації ТОВ "Старксервіс" (складання та підписання без наміру займатись підприємницькою діяльністю реєстраційних документів, відкриття банківських рахунків).

Будучи опитаним по обставинам реєстрації та діяльності ТОВ "Старксервіс" ОСОБА_3, повідомив, що перереєстрував ТОВ "Старксервіс" з метою закриття на своє ім'я за грошову винагороду, фінансово-господарську діяльність від імені ТОВ "Старксервіс" не здійснював та нікого не уповноважував ні усно ні письмово робити від свого імені та ТОВ "Старксервіс" будь-які дії.

Крім того, ОСОБА_3 повідомив, що не мав наміру займатись підприємницькою діяльністю, ніяких планів організувати будь-яке підприємство для зайняття підприємницькою діяльністю ніколи не мав, оскільки для цього не має ні достатнього досвіду, ні коштів, ні відповідної освіти. Особисто реєстрацію (перереєстрацію) ТОВ "Старксервіс" в державних та інших органах не здійснював, хто це робив йому невідомо. Хто займався підготовкою та оформленням реєстраційних документів ТОВ "Старксервіс" ОСОБА_3 не відомо, оскільки підприємство зареєстровано на його ім'я без цілі займатись підприємницькою діяльністю. Фінансово-господарські угоди з іншими підприємствами від імені ТОВ "Старксервіс" ОСОБА_3 не укладав та не уповноважував на інших осіб.

Для ознайомлення ОСОБА_3 представлено ряд підприємств, які задекларували отримання товарів (робіт, послуг) від імені ТОВ "Старксервіс", серед яких було ТОВ "Адверт. УА", на що ОСОБА_3, повідомив, що йому невідомі назви вказаних підприємств.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із висновком податкового органу, що ТОВ "Старксервіс" здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, в даному випадку ТОВ "Адверт.УА".

Таким чином, у позивача були відсутні підстави для включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених відповідно до податкових накладних, оформлених його контрагентом, з огляду на те, що відповідні документи підписані невстановленою особою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 05.03.2012р. по справі № 21-421а11.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що господарські операції між позивачем та його контрагентом не мали товарного характеру, не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором, а оформлені лише документально невстановленими особами, що, в свою чергу, призвело до встановлення податковим органом порушень формування позивачем податкового кредиту, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Адверт.УА" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.