Справа № 820/73/15
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 лютого 2015 р. № 820/73/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

суддів - Панченко О.В., Тітова О.М.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною постанови та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної виконавчої служби України від 26.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 44548855, прийняту відносно нього.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що оскаржувана постанова є такою, що прийнята всупереч вимог діючого законодавства України, яка порушує його права та законні інтереси, що потребує судового захисту.

Позивач в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача за довіреністю Євлакова Л.І. проти позову заперечувала, посилаючись на те, що під час прийняття оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності позивача на підставі наявних у ній доказів, відповідно до вимог ст. ст. 122 ч. 4 та 128 КАСУ.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що Рішенням Європейського Суду з Прав Людини № 36762/06 від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України задоволена заява позивача №3986 від 05.01.2013 року та визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і статті 1 Першого протоколу, а також порушення статті 13 Конвенції.

Згідно даного рішення суд постановив:

(a) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

(d ) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої може бути додано три відсоткові пункти.

Як свідчать докази у справі, постановою Державної виконавчої служби України від 29.08.2014 року відкрите виконавче провадження №44548855 про примусове виконання зазначеного вище рішення.

Так, при його виконанні, відповідною стороною до Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України направлено вимогу № 1987/11 від 24.10.2014 року № 1987-2/11 про виконання наступних рішень національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, а саме: Барвінківського районного суду Харківської області, як таких:

постанови від 22.06.2010 року у справі №2-410/10, відповідно до якої на користь ОСОБА_1 підлягає перерахуванню та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2009 та 2010 роки в сумі 7628 грн.;

постанови від 15.04.2010 року у справі № 2002/2а-286/11, відповідно до якої на користь ОСОБА_1 підлягає перерахуванню та виплата щорічної разової грошової допомоги за 2011 рік в сумі 3674 грн.;

постанови від 24.05.2011 року у справі № 2002/2а-374/11, відповідно до якої на користь ОСОБА_1 підлягає перерахуванню та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік в сумі 4838 грн.;

постанови від 02.08.2010 року у справі № 2-664/10, відповідно до якої на користь ОСОБА_1 підлягає нарахування та виплата державної компенсації в сумі 22885 грн.;

постанови від 02.08.2010 року у справі № 2-665/10, відповідно до якої на користь ОСОБА_1 підлягає нарахування та виплата державної компенсації в сумі 8540,15 грн.

Як свідчать матеріали ВП №44548855 зазначені кошти позивачеві Міністерством юстиції України були перераховані платіжними дорученнями:

- 26.09.2014 року № 6480 грошові кошти у розмірі 2000,00 Євро, що дорівнює 33220,81 грн.;

№ 9212 від 02.12.2014 р. перерахована пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 51,60 грн.;

- № 8155 від 31.10.2014 р. перерахована заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 47565,15 грн., що і стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови про закриття виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: у зв"язку з виконанням рішень.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні нормативні положення.

Відповідно до статей 7, 8, 9 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на Державну виконавчу службу України покладено виконання рішень Європейського суду з прав людини в частині виплати стягувачеві відшкодування.

Частина 5, 6 статті 8 вищевказаного Закону зазначає, що підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Виконання рішень Суду передбачає виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального та загального характеру.

Відшкодування - а) сума справедливої сатисфакції, визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь стягувача;

Заходами індивідуального характеру - є а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції; б) інші заходи, передбачені у Рішенні (відповідно до статті 10 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Заходами загального характеру - є заходи, спрямовані на усунення системної проблеми та її першопричини, встановленого рішенням Суду, щодо інших осіб (виправлення порушеного права).

Заходи загального характеру вживаються з метою забезпечення додержання державою положень Конвенції, порушення яких встановлене Рішенням, забезпечення усунення недоліків системного характеру, які лежать в основі виявленого Судом порушення, а також усунення підстави для надходження до Суду заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Суді.

Так, на відміну від відшкодування моральної та матеріальної шкоди Суд не вказує державі, які саме заходи необхідно вжити щодо відновлення порушених прав заявника.

Також, нормами Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про застосування практики та виконання рішень Європейського суду з прав людини" не встановлено механізму виконання рішень національних судів, які Уряд України згідно рішення Суду зобов'язався виконати.

На підставі викладеного вище, суд приходить думки, що відповідач в належний спосіб та у відповідності до норм національного законодавства виконав рішення Європейського суду з прав людини" щодо відновлення порушених прав ОСОБА_1 Стосовно твердження останнього в частині виконання зазначеного не в повному обсязі, то воно є недоведеним, згідно до ст. 71 ч. 1 КАСУ та спростовується доказами справи, як такими: вимогою № 1987/11 від 24.10.2014 року № 1987-2/11 у ВП №44548855, яка не була оскаржена позивачем у визначений законом спосіб та платіжними дорученнями, перелік яких зазначено вище.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржуване рішення, як суб'єкта владних повноважень, є правомірним, що дає суду підстави для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 128, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною постанови та її скасування - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2015року.

Головуючий - суддя Самойлова В.В.

Судді Панченко О.В.

Тітов О.М.