Справа № 826/7598/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 січня 2015 року м.Київ В/800/227/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Голяшкін О.В., Донець О.Є., Заяць В.С., Логвиненко А.О., Леонтович К.Г.,

перевіривши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенкель Україна» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року у справі №К/800/54625/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенкель Україна» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання рішення протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хенкель Україна» звернулося із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року у даній справі на підставі п.1 ст.237 Кодексу адміністративного судочинства України з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих же норм матеріального права у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник надає копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 11 квітня 2013 року у справі №К/9991/67883/11, від 20 листопада 2013 року у справі №К/800/25730/13, від 21 жовтня 2014 року у справі №К/800/44655/14, від 20 березня 2014 року у справі №К/9991/1756/11, постанови Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2013 року у справі №К/800/23828/13.

Згідно ст.239-1 КАС України заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за правилами статей 239-2 та 240 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряє відповідність заяви вимогам цього Кодексу та вирішує питання про допуск справи до провадження.

Відповідно до положень п.1 ст.237 КАС України заява про перегляд судового рішення може бути подана виключно за наявності таких складових: неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, ухвалення різних за змістом судових рішень, спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема: різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі; різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року, про перегляд якої ставиться питання, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенкель Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року. Вказаними судовими рішеннями відмовлено повністю у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення митниці про визначення коду товару від 04 березня 2014 року №КТ-12502014 та зобов'язання провести митне оформлення «Loctite 7200» із зазначенням коду товару 3814 00 90, що відповідає товарній позиції 3814: «Розчинники та розріджувачі складні органічні, в інших товарних позиціях не зазначені; готові суміші для видалення фарб або лаків». Відмовляючи у задоволенні позову, суди дійшли висновку про обґрунтованість дій митного органу щодо визначення коду товару та його класифікації у якості засобу для чищення.

Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 квітня 2013 року у справі №К/9991/67883/11, на яку посилається заявник в обґрунтування неоднакового застосування судами норм матеріального права, предметом спору у цій справ є визнання дій митниці протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р», прийнятих митним органом на підставі невиїзної документальної перевірки, в результаті якої було виявлено невірне визначення позивачем коду класифікації товару, ввезеного на територію України за ВМД, а саме - складових частин «Обладнання для обробки зерна: зернозберігального комплексу торгівельної марки «MEGA». Задовольняючи позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень митниці, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив із того, що оскільки митний орган, приймаючи рішення про пропуск товару на митну територію України, погодився з відомостями про товар, то він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про нарахування податкових зобов'язань.

Ухвалами від 20 листопада 2013 року у справі №К/800/25730/13 та від 21 жовтня 2014 у справі №К/800/44655/14 року Вищий адміністративний суд, залишаючи без змін рішення попередніх інстанцій про скасування рішень митниці про визначення коду товару, виходив із правильності визначення коду товару декларантами та невірність класифікації, здійсненої митницею.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 березня 2014 року у справі №К/9991/1756/11, на яку також посилається заявник, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін судові рішення попередніх інстанції про визнання незаконними рішення митниці про визначення коду товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, зобов'язання здійснити митне оформлення товару, погодився з висновками судів про те, що під час прийняття оскаржуваного рішення з визначення коду товару митницею не було повідомлено позивача про наявність сумнівів щодо правильності визначення коду товару та не надавалась можливість позивачу надати додаткові документи для обґрунтування своєї позиції щодо класифікації товару.

Також, постановою Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2013 року у справі №К/800/23828/13 суд касаційної інстанції скасував судові рішення попередніх інстанцій та ухвалив нове рішення про визнання протиправними дій митниці щодо винесення рішення про визначення коду товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, скасування рішення про визначення коду товару та картки відмови, з підстав правомірності визначення позивачем коду товару згідно УКТЗЕД.

Зі змісту наведених рішень касаційних судів вбачається, що предмети спорів, підстави позовних вимог та фактичні обставини у вказаних справах є різними, тому відсутні підстави вважати, що судами касаційної інстанції зроблені протилежні висновки щодо позовних вимог внаслідок неоднакового застосування одних і тих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Зважаючи на викладене, підстави для допуску справи до провадження для перегляду судового рішення Верховним Судом України відсутні.

Керуючись ст.ст.237-240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в допуску до провадження заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенкель Україна» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді