Справа № 712/7677/14-а (2а/712/297/14)
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2015 р. К/800/57544/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року по справі № 712/7677/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області

(далі - Управління)

про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління про визнання відмови відповідача у призначенні пенсії неправомірною та зобов'язання Управління призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2014 року позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову Управління у призначенні ОСОБА_4 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2014 року.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 1 серпня 1987 року по 27 серпня 1987 року працювала у Канівському культурно-освітньому училищі на посаді викладача. З 1 серпня 1988 року по 2 вересня 1991 року працювала викладачем Дитячої музичної школи. З 2 вересня 1991 року по 14 березня 2014 року займала посаду викладача Черкаської дитячої школи мистецтв.

Станом на 14 березня 2014 року стаж роботи на зазначених посадах складає 25 років.

ОСОБА_4 звернулась до Управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Відповідачем у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Відмова мотивована тим, що у позивача відсутній встановлений пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ спеціальний стаж роботи, оскільки посада викладача в позашкільних закладах освіти Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 4 листопада 1993 року не передбачена, а тому період роботи з 2 вересня 1991 року по 14 березня 2014 року на цій посаді не зараховується позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-ХІІ (далі - Закон №1060-ХІІ) до позашкільних учбових закладів належать школи мистецтв, а тому стаж роботи позивача надає їй право на пенсію за вислугу років.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в Переліку зазначено такі посади в позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Посада викладача в школі мистецтв цим Переліком не передбачена, тому Управління обгрунтовано не зарахувало до спеціального стажу позивача період роботи на вказаній посаді в школі мистецтв та відмовило у призначенні пенсії за вислугу років.

Відтак, при прийнятті рішень судами спірним питанням було наявність спеціального стажу у позивача достатнього для призначення пенсії за вислугою років.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постанова Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 року № 433 «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» відносить школи мистецтв до переліку позашкільних навчальних закладів.

Згідно зі статтею 29 Закону № 1060-ХІІ позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру (систему) освіти в Україні.

Статтею 21 Закону України від 22 червня 2000 року № 1841-ІІІ «Про позашкільну освіту» передбачено, що права, обов'язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників позашкільного навчального закладу визначаються Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» викладачів всіх спеціальностей включено до переліку посад педагогічних працівників.

Проте в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1436), зазначено такі посади в позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Посада викладача в позашкільних закладах освіти цим Переліком не передбачена.

Разом з тим, за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України Кабінетом Міністрів України поширено на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року, без внесення змін до неї (доручення Кабінету Міністрів України від 6 січня 1995 року № 397/21).

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зарахування періоду роботи ОСОБА_4 на посаді викладача теоретичних дисциплін в дитячій школі мистецтв до спеціального стажу роботи, який становить більше 25 років і дає позивачу право на пенсію за вислугу років.

ОСОБА_4 має достатній спеціальний стаж для призначення їй пенсії за вислугою років, а отже позовні вимоги про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ підлягають задоволенню.

За наведених обставин постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції дійшов правильних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і відповідним чином застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасовано помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року скасувати.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.