Справа № 205/5763/14-а
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

11.12.2014 Єдиний унікальний номер 205/5763/14-а
ПОСТАНОВА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В. при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримувала пенсію щомісячно, але у травні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська припинило виплату їй підвищеної пенсії.На своє письмове звернення до відповідача, ОСОБА_2 отримала листа із Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 03.06.2014 року, в якому зазначалось, що у зв'язку з вилученням її пенсійної справи на вимогу ОВС СУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області у зв'язку з відкриттям кримінального провадження, з 01 травня 2014 року їй припинено виплату таких пенсійних виплат.

Позивач зазначає, що оскільки пенсія була та залишається єдиним доходом на який вона жила, вона змушена звернутися до суду та просити суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська усунути допущене порушення, перерахувати та виплатити пенсію їй, ОСОБА_1, з 01.05.2014 року та виплачувати в подальшому пенсію щомісячно.

Представник позивача під час розгляду справи у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеному в адміністративному позові, та просив позов задовольнити повністю з викладених у позовній заяві підстав. Після оголошення перерви у судове засідання з приводу завершення розгляду справи та проведення судових дебатів не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Представник відповідача під час розгляду справи в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову за його необґрунтованістю. Після оголошення перерви у судове засідання з приводу завершення розгляду справи та проведення судових дебатів не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, знаходить позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), завдання Кодексу адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень, з боку у тому числі, органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська та їй було призначено пенсію згідно норм Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом також встановлено, що у зв'язку з відкриттям кримінального провадження № 000548 від 11.10.2013 року, порушеного за фактом вчинення шахрайства відносно Пенсійного фонду м. Дніпропетровська, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого, ч.3.ст. 190 КК України, ОСОБА_1 з 01 травня 2014 року припинено виплату саме пенсії у підвищеному розмірі, яка станом на травень 2014 року була обрахована відповідачем в розмірі 2976 грн. 50 коп.

З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення такого рішення суб'єктом владних повноважень позивачеві фактично було виплачено такі пенсійні виплати: у травні 2014 року - 0 грн.00 коп., у червні 2014 року - 0 грн. 00 коп., у липні 2014 року - 759 грн. 20 коп., у серпні 2014 року - 3168 грн. 37 коп., у вересні 2014 року - 905 грн. 25 коп., у жовтні 2014 року - 905 грн. 25 коп., у листопаді 2014 року - 905 грн. 25 коп.

Матеріалами даної справи підтверджено, що згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 62/04-308 від 09.06.2014 року та висновків судово-технічних експертиз, виконаних в межах розслідування означеного кримінального провадження, довідка про заробіток для обчислення ОСОБА_1 пенсії від 23.04.2004 року за № 11, пенсії у розмірі, яку позивач фактично отримувала до 01 травня 2014 року, є підробленою, а сама пенсійна справа позивача ОСОБА_1 на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2014 року (справі за № 200/5181/14-к, була вилучена з органів пенсійного фонду України службовими особами ОВС СУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається довічно.

Разом з цим, нормами ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачені й підстави припинення виплати вже призначеної пенсії. Зокрема, відповідно до п.п. 1 п. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, у тому числі, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

З аналізу вищенаведених норм матеріального закону вбачається, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, тобто, підставою для припинення виплати пенсії є недостовірність відомостей, що містяться в документі, на підставі якого призначена пенсія.

Частиною 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом із чим, стороною відповідача надані відповідні докази щодо того, що згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 62/04-308 від 09.06.2014 року та висновків судово-технічних експертиз довідка № 11 від 23.04.2004 року про розмір заробітної плати, яка була підставою для обчислення пенсії у підвищеному розмірі позивачеві ОСОБА_1, є підробленою. Стороною позивача означена обставина визнана та не спростовувалась, на пропозицію суду будь-яких доказів, що підтверджували б розмір отриманої позивачем за вказаний спірний період заробітної плати та спростовували недостовірність означених відомостей, суду не надано.

Статтею 102 Закону України Про пенсійне забезпечення" встановлено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

З огляду на викладене, враховуючи обставину встановлення у передбаченому законом порядку підроблення документу, який був підставою для обчислення розміру пенсійних виплат позивачеві, доведення таких відомостей в частині наявності недостовірних відомостей щодо розміру заробітної плати позивача до відома органів Пенсійного фонду України, суд доходить висновку, що дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 в підвищеному розмірі, який дорівнював 2976 грн. 50 коп., відповідають вимогам п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому суд не знаходить підстав для задоволенню позовних вимог позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Законом України, ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 161-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан