Справа № 809/3447/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" січня 2015 р. Справа № 809/3447/14
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Главача І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Куриша Р.В.,
представника позивача - Шевчука В.М.,
представника відповідача - Цахнюк Н.М.,
представника третьої особи - Карпової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1
до відповідача: Надвірнянського районного відділу Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області, Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району,
про визнання дій незаконними, скасування рішення щодо зняття з реєстрації місця проживання та зобов`язання до вчинення дій,-
27.10.2014 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Надвірнянського районного відділу Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області (надалі відповідач, Надвірнянський РВ УДМС в Івано-Франківській області) про визнання дій незаконними, скасування рішення щодо зняття з реєстрації місця проживання та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем в порушення вимог Конституції та Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'', безпідставно знято позивача з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.11.2014 року до участі у даній справі залучено Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області як другого відповідача.
18.12.2014 року до участі в розгляді даної справи судом залучено Івано-Франківську квартирно-експлуатаційну частину району як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (надалі третя особа, Івано-Франківська КЕЧ району).
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов повністю задовольнити.
Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву від 06.11.2014 року. Суду пояснила, що 19.04.2013 року Надвірнянським РВ УДМС в Івано-Франківській області на підставі поданого Івано-Франківською квартирно-експлуатаційною частиною району клопотання від 10.04.2013 року та доданих до нього документів було знято з реєстрації 8 (вісім) осіб згідно списку, в тому числі і ОСОБА_1 . Зазначила при цьому, що позивача знято з реєстрації місця проживання на підставі частини 1 статті 7 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'', а саме у зв"язку із наявністю інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Просила у задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що Будинкоуправління № 2 Івано-Франківської КЕЧ району є державною установою, створене Міністерством оборони України і підпорядковане Івано-Франківській КЕЧ району. На балансі Будинкоуправління № 2 Івано-Франківської КЕЧ району числиться належний Міністерству оборони України житловий будинок АДРЕСА_2 , який закріплений за нею на праві оперативного управління. Вказала суду, що починаючи з 2010 року ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актами про не проживання. Крім того, контракт, укладений війською частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , ще у 2008 році було розірвано у зв`язку з систематичним невиконанням позивачем умов контракту. У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською КЕЧ району 10.04.2013 року було внесено начальнику Надвірнянського РВ УДМС в Івано-Франківській області подання про зняття з реєстрації осіб, які втратили зв`язок з Міністерством оборони України та військовим містечком смт. Делятин.
Вислухавши представника позивача, представника відповідачів, представника третьої особи, дослідивши наявні та подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.
Статтею 47 Конституції України закріплено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'' громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Відповідно до статті 3 даного Закону місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , сержант військової служби, командир відділення-командира машини інженерного взводу, проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Делятинського гарнізону СВ Збройних Сил України.
24.02.2005 року КЕЧ Івано-Франківського району КЕЧ Західного військового округу Міністерства оборони України, на балансі якої числиться належний Міністерству оборони України житловий будинок АДРЕСА_2 , видано ОСОБА_1 з сім`єю ордер № 3 на квартиру АДРЕСА_3 у вказаному будинку (а.с.128).
На підставі ордера на жиле приміщення 24.02.2005 року Будинкоуправління № 2 КЕЧ Івано-Франківського району в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали Договір по найму жилого приміщення в будинках Міністерства оборони № 289, згідно якого керівник будинкоуправління здає наймачеві, починаючи з 24.02.2005 року на період проходження служби у в/ч НОМЕР_1 , жиле приміщення із двох кімнат, загальною площею 45,14 кв.м. у квартирі АДРЕСА_4 , для проживання в даному приміщенні наймача і його сім`ї (пункт 1 Договору) (а.с.103-104).
24.02.2005 року сторонами Договору найму жилого приміщення в будинках Міністерства оборони № 289 складено та підписано акт здачі-приймання квартири АДРЕСА_4 (а.с.104).
24.06.2005 року Надвірнянським РВ УМВС на підставі вищевказаних документів внесено запис до паспорта громадянина України НОМЕР_2 , належного ОСОБА_1 , про місце проживання останнього із зазначенням адреси житла АДРЕСА_1 (зворотна сторона а.с.7).
19.04.2013 року Надвірнянським РВ УДМС в Івано-Франківській області знято з реєстрації місця проживання ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 , про що останній дізнався 18.06.2014 року (а.с.54).
Оскільки позивача знято з реєстрації місця проживання без його згоди, 18.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника Надвірнянського РВ УДМС в Івано-Франківській області, згідно якої просив повідомити його про підстави прийнятого рішення та скасувати дане рішення як таке, що проведене з порушенням вимог чинного законодавства (а.с.8).
Не отримавши відповіді на свою заяву від 18.06.2014 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_5 на підставі абзацу 9 частини 1 статті 7 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні''.
Так, згідно частини 1 статті 7 даного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (абзац 9).
Так, відповідно до абзацу 9 пункту 3.1 вказаного Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).
Зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах вісім та дев`ять пункту 3.1 цього розділу, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи закладу/установи або за заявою власника/наймача житла або їх законних представників (абзац 10 пункту 3.1 Порядку).
Пунктом 1.3 даного Порядку закріплено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
З цього приводу судом з`ясовано, що 19.04.2013 року Надвірнянським РВ УДМС в Івано-Франківській області на підставі внесеного Івано-Франківською квартирно-експлуатаційною частиною району подання від 10.04.2013 року № 11/128 та доданих до нього документів було знято з реєстрації 8 (вісім) осіб згідно списку, в тому числі і ОСОБА_1 (а.с.56-57).
Представник третьої особи вказала суду, що Будинкоуправління № 2 Івано-Франківської КЕЧ району є державною установою, створене Міністерством оборони України і підпорядковане Івано-Франківській КЕЧ району, на балансі якого числиться належний Міністерству оборони України житловий будинок АДРЕСА_2 .
10.04.2013 року Івано-Франківською КЕЧ району було надіслано Надвірнянському РВ УДМС в Івано-Франківській області подання про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання ( АДРЕСА_1 ), оскільки, починаючи з 2010 року він не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актами про не проживання.
У судому засіданні в якості письмових доказів судом досліджено акти про не проживання, складені комісією Будинкоуправління № 2 Івано-Франківської КЕЧ району та затверджені начальником Будинкоуправління № 2 Івано-Франківської КЕЧ району Молотковським М. 01.01.2010 року, 01.01.2011 року, 01.01.2012 року та 01.01.2013 року, належним чином завірені копії яких долучено до матеріалів справи (а.с.58-61).
Так, із акту про не проживання, затвердженого начальником Будинкоуправління № 2 Івано-Франківської КЕЧ району Молотковським М. 01.01.2010 року вбачається, що комісією Будинкоуправління № 2 Івано-Франківської КЕЧ району за результатами перевірки встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , який зареєстрований у квартирі АДРЕСА_4 , з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року не проживає за даною адресою (а.с.58).
Аналогічні факти зафіксовано і в актах про не проживання, затверджених начальником Будинкоуправління № 2 Івано-Франківської КЕЧ району Молотковським М. 01.01.2011 року, 01.01.2012 року та 01.01.2013 року, які охоплюють період «з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року», «з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року» та «з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року» відповідно.
Наведене дозволяє зробити висновок про те, що вказані акти складені завчасно, оскільки ні представником відповідачів, ні представником третьої особи не подано суду доказів про те, що станом на дату складання актів (01.01.2010 року, 01.01.2011 року, 01.01.2012 року та 01.01.2013 року) Будинкоуправлінню № 2 Івано-Франківської КЕЧ району було відомо про те, що ОСОБА_1 не проживатиме за адресою місця реєстрації впродовж наступного року.
За таких обставин, суд не приймає до уваги згадані акти про не проживання, вважає їх недостовірними та такими, що не відповідають дійсності.
Натомість, із довідки № 571, виданої 03.11.2014 року начальником Будинкоуправління № 2 Івано-Франківської КЕЧ району Лейбюк Г.Ю., вбачається, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_6 (а.с.114).
Факт проживання позивача за адресою місця реєстрації підтверджено також письмовими поясненнями громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , тобто осіб, які проживають у закритому військовому містечку в АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 та по АДРЕСА_11 відповідно. У свої заявах від 28.01.2015 року вказані громадяни зазначають, що ОСОБА_1 , починаючи з 2005 року по даний час, постійно проживає у квартирі АДРЕСА_12 , з яким останні підтримують спілкування (а.с.146-150).
Згідно акту звірки розрахунків за послуги № 573 від 03.11.2014 року, наданого начальником Будинкоуправління № 2 Івано-Франківської КЕЧ району Лейбюк Г.Ю., заборгованість ОСОБА_1 по квартплаті за винаймане ним житло по АДРЕСА_5 та житлово-комунальних послугах станом на 01.04.2013 року складала 1 234,11 грн. У вказаному акті також відображено стан розрахунків позивача по квартплаті та житлово-комунальних послугах за період 2012-2013 років (а.с.123).
Судом також встановлено, що у листопаді 2014 року позивачем сплачено квартплату у розмірі 1 280,00 грн. за житлове приміщення по АДРЕСА_5 , одержувачем якої значиться Будинкоуправління № 2. Дана обставина підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією Делятинського відділення № 1 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05.11.2014 року (а.с.145).
Усе вищенаведене дозволяє зробити висновок про те, що позивач, починаючи з 24.02.2005 року по даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 108 цього ж Кодексу закріплено, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом.
З цього приводу судом встановлено, що Договір по найму жилого приміщення в будинках Міністерства оборони № 289 від 24.02.2005 року, на підставі якого позивач винаймає квартиру АДРЕСА_4 , не був розірваний сторонами у судовому порядку, а отже є чинним на даний час. Дана обставина також не заперечувалася представниками відповідачів та третьої особи у судовому засіданні.
За таких обставин, підстави для зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання ( АДРЕСА_1 ), визначені абзацом 9 частини 1 статті 7 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'', а саме у зв`язку із припинення підстав на право користування житловим приміщенням, відсутні.
Як наслідок, 19.04.2013 року Надвірнянським РВ УДМС в Івано-Франківській області протиправно знято ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак позовна вимога у цій частині, як і позовна вимога про скасування даного рішення від 19.04.2013 року, підлягають до задоволення.
При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 7.4 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1077 від 22.11.2012 року, відомості про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи вносяться до карток реєстрації особи, адресних карток та паспортного документа шляхом внесення запису "скасовано" на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства (штамп реєстрації місця проживання, або штамп реєстрації місця перебування, або штамп зняття з реєстрації місця проживання).
У судовому засіданні встановлено, що до паспорта громадянина України НОМЕР_2 , належного ОСОБА_1 , Надвірнянським РВ УДМС в Івано-Франківській області не було внесено штамп "знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ".
Таким чином, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом внесення на підставі даного судового рішення, після набрання ним законної сили, до карток реєстрації особи та/або адресних карток запису "скасовано" на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства, у даному випадку на штамп "зняття з реєстрації місця проживання".
У зв`язку з наведеним, позовна вимога щодо поновлення реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягає до задоволення.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає до часткового задоволенння.
Стосовно судових витрат, то відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.
За таких обставин, а також враховуючи те, що УДМС в Івано-Франківській області не звільнено від сплати судового збору, суд зазначає, що на користь позивача з УДМС в Івано-Франківській області підлягає стягненню 48,72 грн. судового збору відповідно до задоволених вимог.
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Надвірнянського районного відділу Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області щодо зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Скасувати рішення Надвірнянського районного відділу Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області щодо зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Главач І.А.

Постанова складена в повному обсязі 03.02.2015 року.