Справа № 804/20646/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 р. Справа № 804/20646/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
при секретарі судового засіданняПанченко Я.І.
за участю представників сторін: від позивача від відповідача Мирошніченко А.А. Івчук Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Приватного підприємства "Дніпро-Авто" про стягнення 88706,82грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2014р. Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася з позовом до Приватного підприємства "Дніпро-Авто" та просить стягнути податковий борг з відповідача в сумі 88706,82грн. шляхом стягнення коштів за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку у позивача та станом на 04.12.2014р. має податковий борг на загальну суму 88706,82грн., а саме: з податку по орендній платі за землю за податковими розрахунками № від 24.01.2013р. та № від 17.02.2014р. у загальній сумі 76745,59грн., з авансових внесків по податку на прибуток за податковою декларацією № від 08.02.2013р. в загальній сумі 11961,23грн. та пені, який виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобов'язань. Позивачем у порядку, визначеному ст.59 Податкового кодексу України вживалися заходи щодо погашення податкового боргу шляхом направлення відповідачеві податкової вимоги №1142-25 від 08.04.2014р. на суму 38132,96грн. Також позивач посилається і на те, що у відповідності до вимог ст.88, 89 Податкового кодексу України податковою інспекцією було прийнято рішення №3 від 22.07.2013р. про опис майна відповідача у податкову заставу та складено опис майна, а також у травні 2014р. подано позов до адміністративного суду за результатами розгляду якого було прийнято постанову суду від 02.07.2014р. у справі №804/7879/14 про стягнення з відповідача з рахунків у банках податкового боргу, однак стягнути борг неможливо через те, що постановою АНД ВДВС кошти на рахунках у банках арештовані, у зв'язку з чим представник позивача просить стягнути податковий борг у сумі 88706,82грн. за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі у відповідності до вимог абз.2 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.01.2015р. проти задоволення позову заперечувала, письмових заперечень на вимогу суду не надала.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

Приватне підприємство «Дніпро-Авто» зареєстроване 16.06.1998р. за адресою: 49083, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, Амур-Нижньодніпровський район, проспект ім. Газети «Правда», буд.65-А, перебуває на обліку у Державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з 17.09.1998р., що підтверджується копією витягу з ЄДРПОУ станом на 22.10.2014р. (а.с.4-6).

Згідно даних облікової картки платника податків відповідач має податковий борг по орендній платі з юридичних осіб у загальній сумі 76745,59грн. за податковими розрахунками № від 24.01.2013р. та № від 17.02.2014р. та по авансовим внесках з податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 11961,23грн. за податковою декларацією № від 08.02.2013р. в загальній сумі 11961,23грн. та пені за період з 06.02.2014р. по 10.10.2014р. у сумі 389,07грн. та за період з 28.02.2014р. по 21.07.2014р. у сумі 625,88грн. (а.с. 12-15).

У зв'язку з наведеним та у відповідності до вимог п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України податковим органом була сформована податкова вимога №1142-25 від 08.04.2014р. на суму 38132,96грн., яка була вручена відповідачеві 15.05.2014р., що підтверджується копією корінця відповідної податкової вимоги та поштовим повідомленням про вручення (а.с.7).

Також за рішенням податкової інспекції від 22.07.2013р. прийнято рішення про опис майна відповідача у податкову заставу та складено акт №3 опису майна (а.с.20).

Позивач також вказує на те, що за адміністративним позовом податкової інспекції Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 02.07.2014р. у справі №804/7879/14 було прийнято рішення про стягнення коштів з рахунків ПП «Дніпро-Авто» у обслуговуючих банках в рахунок погашення податкового боргу у сумі 51283,37грн., але у зв'язку з тим, що стягнення податкового боргу неможливо через арешт коштів боржника, позивач просить стягнути податковий борг у сумі 88706,82грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі відповідача за рішенням ДПС №3 від 22.07.2013р.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно до ст.ст. 67, 68 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку і у розмірах, встановлених законодавством, неухильно додержуватись Конституції та законів України.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий кодекс України норми якого встановлюють перелік податків та зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, обов'язки та права платників податків та зборів, визначають компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, у відповідності до вимог п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктами 95.1, 95.2, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а у разі їх недостатності - шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платників податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюються центральним органом, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Проаналізувавши зміст наведеної правової норми, яка регулює порядок надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, суд приходить до висновку, що вказані дії можуть бути проведені лише за чітким дотриманням податковим органом послідовності виконання вимог п.п.95.1, п.95,2, п.95.3 статті 95 Податкового кодексу України, а саме: право на звернення до суду про надання дозволу на погашення всієї суми заборгованості може бути реалізовано податковим органом за наявності рішення суду про стягнення заборгованості за вказаною сумою податкового боргу, яке набрало законної сили, знаходилось на виконанні у податковому органі та доказів того, що рішення суду на суму стягнення у розмірі 88706,82грн. у такий спосіб не було виконано з причин недостатності коштів на рахунках боржника.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, рішення суду про стягнення з відповідача податкового боргу саме в сумі 88706,82грн. відсутнє, що було підтверджено в судовому засіданні і представником позивача, який зазначив, що податковий орган не звертався до суду з відповідним позовом про стягнення зазначеної суми боргу, а рішення суду на яке посилається позивач у позові було стягнуто за іншим податковим боргом та на іншу суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У ході судового розгляду справи представником позивача не надано суду жодних доказів, які б свідчили про вжиття податковим органом заходів щодо стягнення податкового боргу з відповідача в сумі 88706,82грн. та доказів недостатності чи відсутності коштів на рахунках відповідача у ході виконання рішення суду про стягнення цих коштів суду не було надано.

При цьому, слід зазначити, що судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на наявність постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2014р. у справі №804/7879/14 про стягнення з відповідача податкового боргу у сумі 51283,37грн., яку неможливо виконати з огляду на те, що як встановлено судом в судовому засіданні та підтверджено представником позивача, вказане рішення суду станом на 28.01.2015р. не набрало законної сили та податковою інспекцією не вживалося будь-яких заходів, визначених ст.95 Податкового кодексу України з приводу примусового виконання даного судового рішення, жодних доказів недостатності коштів на рахунках відповідача представником позивача не надано.

Також є безпідставним посилання представника позивача як на підставу, яка свідчить про недостатність коштів - постанову АНД ВДВС від 27.05.2014р. про арешт коштів відповідача, оскільки зазначена постанова ВДВС не є належним доказом недостатності коштів відповідача, а навпаки, підтверджує їх наявність та їх арешт.

Водночас, арешт коштів боржника за постановою ДВС не може бути підставою для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу за рахунок майна відповідача, яке перебуває у податковій заставі у порядку абз.2 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України та позивачем у даному випадку обраний неналежний спосіб захисту порушеного права, так як згідно абз.2 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що у разі недостатності коштів відповідача для погашення податкового боргу стягнутого за рішенням суду, контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Між тим, як свідчить зміст позову позивача, ним обраний спосіб захисту права, що не передбачений нормами податкового законодавства, яке регулює питання стягнення податкового боргу за рахунок майна відповідача, яке перебуває у податковій заставі.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем жодних дій щодо стягнення коштів, які належать відповідачеві в рахунок погашення його податкового боргу в сумі 88706,82грн. у порядку, визначеному ст.ст. 20, 95 Податкового кодексу України не здійснювалося, суд приходить до висновку, що відсутні умови, за яких суд надає дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі, а саме: наявність судового рішення про стягнення податкового боргу у сумі 88706,82грн., яке набрало законної сили; відсутність доказів, які б підтверджували недостатність коштів, які перебувають у власності відповідача та з урахуванням обраного позивачем способу захисту права, який суперечить абз.2 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слід в задоволенні позовних вимог позивачеві відмовити.

При цьому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом, суд виходить із того, що згідно ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Приватного підприємства "Дніпро-Авто" про стягнення 88706,82грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 02.02.2015р.

Суддя С.О. Конєва