Справа № 815/3167/14
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

04 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3167/14

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.
при секретарі -Дубині Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в особі Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства ОСОБА_5 до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправними дій щодо складення акту про визначення збитків, визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 року Фермерське господарство ОСОБА_5 (надалі - Позивач, ФГ ОСОБА_5.) звернулося до суду з адміністративним позовом до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області (надалі - Відповідач, Роздільнянська РДА), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо складання акту про визначення збитків, завданих ФГ ОСОБА_5 територіальній громаді Степанівської сільської ради Роздільнянського району від 17.04.2014 року;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 17.04.2014 року №229/А-2014 «Про затвердження акту визначення збитків завданих ФГ ОСОБА_5 територіальній громаді Степанівської сільської ради Роздільнянського району».

В обґрунтування зазначених вимог позивач послався на те, що з висновком комісії та визначенням суми збитку не погоджується, оскільки перевірку проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а акт про визначення збитків власнику землі від 17.04.2014 року є неналежним доказом, яким встановлено вину останнього у завданні збитків. З огляду на це позивач вважає, що дії щодо нарахування збитку та розпорядження про затвердження вищезазначеного акту є протиправними.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, заступник прокурора Одеської області в інтересах Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженнями Роздільнянської районної державної адміністрації від 08.06.2011 року №501/А-2011, №502/А-2011 позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 22,6757 га. та 52,9605 га. відповідно із земель запасу в довгострокову оренду строком на 49 років для рибогосподарських потреб, розташованих на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ( за межами населеного пункту).

Цими ж розпорядженнями позивача було зобов'язано замовити виготовлення проектів землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок у відповідній організації, та надати ці проекти після їх погодження з відповідними органами на розгляд Роздільнянської райдержадміністрації.

Листом від 22.04.2014 року вих.№1054/2/12/01-25 Роздільнянська РДА повідомляє позивача про необхідність сплати визначеного комісією Роздільнянської РДА збитку в розмірі 16923,49 грн., завданого позивачем територіальній громаді Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області.

До даного листа додано Акт визначення збитків завданих ФГ ОСОБА_5 територіальній громаді Степанівської сільської ради Роздільнянського району від 17.04.2014 року (надалі - Акт від 17.04.2014 року) та розрахунок суми збитку за період 2010-2014 років на суму 16923,49 грн. (а.с.31-34).

17.04.2014 року Роздільнянською РДА прийнято розпорядження №229/А-2014 «Про затвердження акту визначення збитків завданих ФГ «ОСОБА_5.» територіальній громаді Степанівської ради Роздільнянського району».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума збитків визначена лише на підставі розпоряджень Роздільнянської РДА від 08.06.2011 року №501/А-2011, №502/А-2011 і без встановлення комісією факту використання позивачем земельних ділянок саме в тому розмірі, які визначені актом від 17.04.2014 року. Також суд першої інстанції вказує на неправомірність визначення суми збитків за період 2010-2014 роки на підставі розміру мінімальної орендної плати, що встановлений Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року.

При вирішенні даного спору, колегія суддів виходить з наступного.

Звернення позивача до суду з вищевикладеними позовними вимогами направлено на захист позивачем своїх майнових прав та інтересів позивача від дій та рішення відповідача, які стосуються визначення розміру завданих позивачем територіальній громаді Степанівської ради збитків і вчинені на підставі Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою КМ України від 19.04.1993 року №284 (надалі - Порядок №284).

Даний Порядок прийнятий з метою реалізації норм глави 24 Земельного кодексу України, які встановлюють правові підстави та умови відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Так, статтею 156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Аналогічний перелік підстав для відшкодування збитків також наведений і в п.1 Порядоку №284, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

В той же час в Акті визначення збитків від 17.04.2014 року не зазначено, в чому саме полягають неправомірні дії ФГ ОСОБА_5, які призвели до заподіяння територіальній громаді Степанівської сільської ради збитків на суму 16923,49 грн., яка згідно Акту та розрахунку (а.с.34) визначена, виходячи з розміру мінімальної орендної плати за 1 га пасовища, яка встановлена Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року, та площею земельних ділянок 27,5237 га та 48,1125 га..

В судовому засіданні представник прокуратури пояснив, що визначена Актом від 17.04.2014 року сума збитків в розмірі 16923,49 грн. - це недоотриманий територіальною громадою Степанівської сільської ради дохід у вигляді орендної плати за земельні ділянки, які позивач на протязі 2010-2014 років використовував без оформлення договорів оренди та без сплати орендної плата за землю.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправність поведінки передбачає порушення конкретного правила поведінки, встановленого законом або договором;

З пояснень представника прокуратури слідує, що позивач неправомірно використовує земельні ділянки, які зазначені у розпорядженнях Роздільнянської РДА від 08.06.2011 року №501/А-2011, №502/А-2011, без оформлення договорів оренди.

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно ч.2 ст.125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону - ч.2 ст.126 Земельного кодексу України.

Як пояснив представник позивача, після прийняття Роздільнянською РДА розпоряджень від 08.06.2011 року №501/А-2011, №502/А-2011 були виготовлені проекти з землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, які були подані на розгляд відповідачу, однак до даного часу відповідачем не прийнято рішення щодо затвердження цих проектів землеустрою.

На підтвердження цього факту позивач надав копію заяви позивача до Роздільнянської РДА від 30.10.2011 року, яка згідно штампу вхідної кореспонденції надійшла до Роздільнянської РДА 01.11.2011 року за №07-1002/3637, в якій позивач просить винести на розгляд постійної комісії з питань, пов'язаних з погодженням проектів землеустрою, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФГ ОСОБА_5 для рибогосподарських потреб. На цій заяві також стоїть резолюція від 01.11.2011 року про вчинення конкретною посадовою особою дій щодо цієї заяви «згідно чинного законодавства»

Також до матеріалів справи долучені копія договору позивача із державним проектно-вишукувальним інститутом «Укрпівдендіпроводгосп» №11087 від 09.06.2011 року на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФГ ОСОБА_5 для рибогосподарських потреб на території Степанівської сільської ради.

Представник прокуратури заперечувала проти факту подання позивачем на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФГ ОСОБА_5 для рибогосподарських потреб на території Степанівської сільської ради з посиланням на інформацію, яка отримана від Степанівської сільради від 19.01.2015 року за №10 та від Роздільнянської РДА від 13.01.2015 року за №60/2/02/01-29, за змістом яких від ФГ ОСОБА_5 взагалі не надходило проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В той же час, ні представник прокуратури, ні представник відповідача не оспорили дійсність наданої позивачем в якості доказу копії заяви позивача до Роздільнянської РДА від 30.10.2011 року, та не змогли дати пояснення стосовно зафіксованого на цій заяві факту її надходження до відповідача за вхідним №07-1002/3637 від 01.11.2011 року, а також стосовно наявної резолюції на цій заяві.

Оцінивши надані сторонами докази та пояснення відносно вказаних обставин, колегія суддів вважає доведеним факт подання позивачем відповідачу на розгляд проектів відведення земельних ділянок, дозволи на виготовлення яких відповідач надав розпорядженнями від 08.06.2011 року №501/А-2011, №502/А-2011.

Відповідно до приписів ч.4 та ч.6 ст.123 ЗК України в редакції станом на 01.11.2011 року, яка визначає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Докази того, що надані позивачем проекти землеустрою були розглянуті комісією Роздільнянської РДА з прийняттям відповідного рішення, відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст.623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Докази на підтвердження здійснення Роздільнянською РДА протягом 2010-2014 років відповідних заходів щодо укладення з позивачем договору оренди вищевказаних земельних ділянок, а також докази того, що позивач ухилявся від укладання таких договорів, відсутні.

Також колегія суддів звертає увагу на встановлений під час судового розгляду факт платного використання позивачем водних об'єктів - Степанівських ставків №2 та №3 на території, земельні ділянки під якими стали предметом донарахування позивачу збитків Актом від 17.04.2014 року.

Так, доводячи фактичне використання позивачем зазначених в Акті від 17.04.2014 року земельних ділянок без договорів оренди, представник прокуратури надала суду документи, з яких вбачається, що в користуванні позивача на підставі договорів оренди водних об'єктів знаходяться Степанівські ставки №2 та №3.

Про це свідчать лист Степанівської сільради від 19.01.2015 року за №10, лист відділу Держземагенства у Роздільнянському районі від 13.05.2015 року №10-1522-0.12-12/2-15, лист Роздільнянської РДА від 13.01.2015 року за №60/2/02/01-29, Розпорядження Роздільнянської РДА від 06.09.2011 року №793/а-2011 про внесення змін до розпорядження Роздільнянської РДА від 20.09.2010 року №1278/а-2010, яким ФГ ОСОБА_5 надано дозвіл на оренду водного об'єкту - ставку загальною площею 8,7877 га на території Степанівської сільради строком на 49 років для рибогосподарських потреб, а також подана 12.08.2011 року до Роздільнянської РДА заява ФГ ОСОБА_5, в якій заявник з зв'язку із розробленими проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок під ставками, просить внести зміни в Розпорядження Роздільнянської РДА від 20.09.2010 року №1278/а-2010 та №1279/а-2010 стосовно площ під водним дзеркалом.

Крім того, листом від 13.10.2014 року за №2503/2/12/01-29 Роздільнянська РДА повідомляє прокуратуру про факт оплати позивачем в 09.10.2014 року 4877,00 грн. орендної плати за використання Степанівських ставків №2 та №3 на підставі договорів оренди водних об'єктів від 28.10.2010 року.

Наведені документи свідчать про те, що на зазначених в Акті від 17.04.2014 року земельних ділянках знаходяться ставки, використання яких здійснюється позивачем на підставі договорів оренди водних об'єктів від 28.10.2010 року, які укладені позивачем на підставі Розпоряджень РДА від 20.09.2010 року №1278/а-2010 та №1279/а-2010, і за використання цих об'єктів передбачена орендна плата. На існування заборгованості позивача за такими договорами сторони не посилаються.

З'ясовані судом апеляційної інстанції обставини свідчать про те, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини стосовно платного використання Степанівських ставків №2 та №3, і одночасно відповідач Актом від 17.04.2014 року визначає суму збитків територіальній громаді внаслідок використання позивачем земель, до яких входять і землі під цими ставками.

Ці обставини суперечать твердженням відповідача та прокуратури про ненадходження доходів від використання позивачем вищевказаних земельних ділянок.

Крім того, заява позивача до Роздільнянської РДА від 12.08.2011 року підтверджує факт виготовлення проектів землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок, що в свою чергу викликало необхідність внесення відповідачем Розпорядженням від 06.09.2011 року №793/а-2011 змін до розпорядження Роздільнянської РДА від 20.09.2010 року №1278/а-2010.

Також колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо неправомірності застосування відповідачем при розрахунку розміру збитків за 2010-2014 роки мінімальної орендної плати, що встановлений Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року.

Підпунктом 288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового Кодексу України (в редакції до 01.04.2014 року) було встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» до Податкового кодексу України були внесені зміні, які набули чинності з 01.04.2014 року, якими підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України був викладений у новій редакції, яка встановила мінімальний розмір річної суми земельного податку в розмірі 3 відсотка нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, здійснення розрахунку сими збитків за 2010-2014 роки на підставі норми податкового законодавства, яка набула чинності лише з 01.04.2014 року, колегія суддів вважає неправомірним.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в особі Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 лютого 2015 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський