Справа № 683/3619/14-а
Суддя: Сагайдак І. М.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/3619/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Матвіюк О.В.

з участю: позивачки ОСОБА_1;

представника відповідача Мельник Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі Хмельницької області про визнання протиправними дій та зобов"язання призначити пенсію за віком,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі Хмельницької області і просить визнати протиправною відмову відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 01 травня 2012 року по 31 жовтня 2014 року у ВАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування" та призначити пенсію за віком, а також зобов"язати відповідача зарахувати зазначений період роботи до страхового стажу та зобов"язати призначити їй пенсію за віком з моменту звернення із відповідною заявою.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 10 жовтня 1977 року по 31 жовтня 2014 року здійснювала трудову діяльність на різних підприємствах Старокостянтинівського району. В останній період з 01 травня 2012 року по 31 жовтня 2014 року вона працювала за трудовим договором у ВАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування". Досягнувши 55 років та маючи 30 років загального трудового стажу, вона звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком. Однак, відповідач відмовив їй у призначенні такої пенсії, зарахувавши до страхового стажу лише 27 років 11 місяців та 5 днів. При цьому період роботи з 01 травня 2012 року по 31 жовтня 2014 року у ВАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування" до трудового стажу зараховано не було через несплату підприємством страхових внесків.

Вважає такі дії відповідача протиправними, посилаючись на те, що її вини у несплаті страхових внесків немає, а запис про її роботу на цьому підприємстві є у трудовій книжці.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача Мельник Н.М. проти позову заперечила та пояснила, що УПФ

України у Старокостянтинівському районі підставно не врахувало період роботи позивачки у ВАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", оскільки згідно індивідуальної відомості про застраховану особу за даний період підприємством не сплачувались страхові внески.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.7.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" до 01 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилось 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону та з урахуванням ст.28, зменшується на 0,5% за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 виповнилось 55 років.

05 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі із заявою про призначення їй пенсії за віком (а.с.9).

13 листопада 2014 року відповідач відмовив їй у призначенні такої пенсії, посилаючись на відсутність необхідного стажу роботи 30 років. При цьому відповідач зарахував до трудового стажу ОСОБА_1 лише 27 років 11 місяців 5 днів (а.с.10). Період роботи позивачки з 01 травня 2012 року по 31 жовтня 2014 року у ВАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування", що складає 2 роки 6 місяців, відповідачем не враховано до трудового стажу ОСОБА_1 в зв"язку із несплатою у цей період страхових внесків (а.с.9).

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі - Закон № 058-IV) від 09 липня 2003 року страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов"язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов"язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески

Поняття "страхового стажу у солідарній системі" визначений ч.1 ст.24 цього ж Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов"язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Водночас, ст.1 Закону № 1058-IV страхові внески визначено як кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов"язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, що спрямовуються на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування.

Окрім цього, страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов"язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст.11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

В силу ст.15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст.14 цього Закону, а саме до них відносяться підприємства - роботодавці.

Поряд з тим, механізм обов"язкового пенсійного страхування передбачає відповідні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ. Зокрема, згідно із ч.1 ст.16 Закону, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку, тощо. З цим правом кореспондується обов"язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески незалежно від фінансового стану платника - ст.20 Закону № 1058-IV.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов"язковій сплаті. Однак, застраховані особи без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної сплати, означатиме порушення рівності їх прав на призначення пенсії при інших рівних умовах.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, які враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст.11 Закону № 1058-IV загальнообов"язковому державному пенсійному страхування підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об"єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема копією трудової книжки позивачки серії БТ-1 №0672773, трудовим договором №6 від 30 квітня 2012 року, що ОСОБА_1 в період з 01 травня 2012 року по 31 жовтня 2014 року, що становить 2 роки 6 місяців, працювала на посаді охоронця контрольно-пропускного пункту ВАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування".

Зазначені документи підтверджують право позивачки на зарахування до трудового стажу спірного періоду роботи для призначення пенсії за віком.

Судом також встановлено, що трудова книжка позивачки заповнена відповідно до положень внесення записів до трудових книжок, у ній містяться усі необхідні записи для підтвердження трудового стажу позивачки, не встановлено неправильності чи неточності записів про періоди роботи.

Отже, наявність заборгованості ВАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування" перед Пенсійним фондом України по страховим внескам не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного стажу роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Аналогічна позиція міститься в постанові Вищого адміністративного суду України від 09 вересня 2014 року у справі № К/800/14559/13.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

За таких обставин, відповідно до ст. 94 КАС України, поверненню з Державного бюджету України підлягає 73 грн. 08 коп. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 6-11,160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі Хмельницької області щодо незарахування ОСОБА_1 страхового стажу під час роботи у ВАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування" за період з 01 травня 2012 року по 31 жовтня 2014 року.

Зобов"язати управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі Хмельницької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 травня 2012 року по 31 жовтня 2014 року у ВАТ "Старокостянтинівський завод ковальсько-пресового устаткування" та зобов"язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 05 листопада 2014 року.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: