Справа № 2а-7923/11/2670
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 лютого 2015 року № 2а-7923/11/2670 (вх. № 18626)

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, в порядку письмового провадження адміністративну справу № 2а-7923/11/2670 (вх. № 18626)

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва
до відповідача Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА»
простягнення заборгованості в розмірі 59 284,36 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до відповідача Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА» про стягнення заборгованості в розмірі 59 284,36 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Постановою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліної Л.О. від 23.05.2012 р. по справі № 2а-7923/11/2670 залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2012 р., позовні вимоги було задоволено повністю.

Однак, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.11.2014 р. було частково задоволено касаційну скаргу Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА»; скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2012 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2012 р., а справу № 2а-7923/11/2670 направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Зважаючи на викладене, згідно з протоколом повторного розподілу справ між суддями від 28.11.2014 року, справу № 2а-7923/11/2670 (вх. № 18626) було розподілено на новий судовий розгляд на суддю Добрянську Я.І.

Враховуючи зазначене, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2014 р. суддею Добрянською Я.І було прийнято до свого провадження для нового розгляду після скасування попереднього судового рішення адміністративну справу № 2а-7923/11/2670 (вх. № 18626) та призначено судове засідання з розгляду даної справи на 20.01.2015 р.

Так, у судовому засіданні 20.01.2015 р. представник позивача заявлені у позовній заяві позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА» заборгованості в розмірі 59 284,36 грн. - підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

В обґрунтування зазначених позовних вимог представник позивача наголосив на тому, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 р. № 1977 та п. 3 «Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 24 березня 2004 р. № 372, за відповідачем обліковується заборгованість по виплаті різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів по пенсіонерах, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», за березень, квітень 2011 року на загальну суму 59 284,36 грн.

Також, в судовому засіданні 20.01.2015 р. представником позивача було подано до матеріалів справи додаткові письмові пояснення з урахуванням позиції Вищого адміністративного суду України по даній справі, викладеної в ухвалі ВАСУ від 12.11.2014 р.

Проте відповідач у судове засідання 20.01.2015 р. не прибув та не скерував свого представника, хоча останній належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, докази чого наявні в матеріалах справи.

Жодних додаткових доказів, пояснень та обґрунтувань з приводу даного спору по справі № 2а-7923/11/2670 (вх. № 18626), з урахуванням позиції Вищого адміністративного суду України по даній справі, викладеної в ухвалі ВАСУ від 12.11.2014 р., відповідачем до канцелярії суду не подавалося, так само як і не подавалося жодних заяв чи клопотань щодо неявки в судове засідання, чи необхідності відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, та зважаючи на неприбуття відповідача, що був повідомлений належним чином, в судове засідання 20.01.2015 р., суд, з урахуванням вимог ст. ст. 41, 128 КАС України, ухвалив розглядати дану адміністративну справу № 2а-7923/11/2670 (вх. № 18626) в порядку письмового провадження без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, проти чого також не заперечив представник позивача.

Про перехід до розгляду даної справи № 2а-7923/11/2670 (вх. № 18626) в порядку письмового провадження відповідача було належним чином повідомлено листом від 20.01.2015 р., докази чого містяться в матеріалах справи.

За наслідками зазначеного, станом на 03.02.2015 р. інших документів від сторін по справі № 2а-7923/11/2670 (вх. № 18626) до канцелярії суду не надходило.

Розглянувши наявні матеріали справи № 2а-7923/11/2670 (вх. № 18626), всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також заслухавши пояснення представника позивача та врахувавши позицію Вищого адміністративного суду України по даній справі, викладеної в ухвалі ВАСУ від 12.11.2014 р., Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних у справі доказів, в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва перебуває на обліку як платник страхових внесків Державне підприємство «Український науково-дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА».

З приводу наведеного, Управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва відповідачу було визначено до сплати різницю між сумою пенсії, призначеної науковим працівникам відповідно до Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів за березень, квітень 2011 року.

Так, відповідно до наявних матеріалів справи, на чому наголошує позивач у своїй позовній заяві, згідно положень ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 р. № 1977 та п. 3 «Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 24 березня 2004 р. № 372, за відповідачем обліковується заборгованість по виплаті різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів по пенсіонерах, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», за березень, квітень 2011 року на загальну суму 59 284,36 грн.

Згідно наявних матеріалів справи, відповідач проти зазначених позовних вимог заперечує, з тих підстав, що не виявляється можливим дослідити підставу розрахунків різниці між зазначеними пенсіями, період стягнення заборгованості березень, квітень 2011 року не може сприйматись як достовірний, так як зазначений в порушення п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 372 від 24.03.2004 р.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, а також врахувавши позицію Вищого адміністративного суду України по даній справі, викладену в ухвалі ВАСУ від 12.11.2014 р., суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи зокрема на наступне.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) визначено порядок справляння та використання страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону № 400/97-ВР, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до ст. 15 Закону № 1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 Закону № 1058-IV, і застраховані особи, визначені частиною першою ст. 12 цього ж Закону.

Абзац другий пункту 13 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачає, що коли особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на яку має право особа відповідно до зазначеного Закону, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів, спрямованих із джерел, визначених Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Частина 9 статті 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» передбачає, що різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету, для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50% різниці пенсії, призначеної за цим Законом, для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. № 372 затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - Порядок).

Пунктом 5, 6 Порядку передбачено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає сплаті у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25-го числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

У разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

У разі зміни розміру пенсії або виникнення обставин, які впливають на фінансування різниці у розмірі пенсії (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це відповідні підприємства, установи, організації та заклади у місячний строк з дня виникнення таких обставин.

При цьому, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством (п. 8 Порядку).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, та жодними допустимими доказами по справі не було спростовано відповідачем, позивачем за формою, встановленою Порядком, були направлені на адресу відповідача повідомлення, в яких визначена сума витрат на фінансування різниці між сумами пенсій відносно пенсіонерів, які працювали у відповідача.

Однак, з даного приводу, відповідачем не були надані докази щодо сплати до 25 числа до органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідних коштів для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Крім того, розмір відшкодування таких витрат відповідачем не оскаржувався; дії позивача по визначенню витрат в зазначеному розмірі не оскаржувались; заперечень щодо кількості пенсіонерів, їх трудового стажу, права на призначення наукових пенсій, відсотка відшкодування призначеної пенсії не надавалося; а набуття такими пенсіонерами стажу роботи для призначення наукових пенсій у відповідача підтверджуються належними доказами, що містяться в матеріалах справи (довідками про підтвердження наукового стажу).

Крім того, суд також критично оцінює висновок судово-економічної експертизи № 8689/11-44 від 25.01.2012 р. з тих підстав, що експерт не досліджував по суті задані йому питання. Так, відповідно до висновку експертизи встановити, чи підтверджується документально сума заборгованості Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА» по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумами пенсії, призначених науковим працівникам відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумами пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, визначена Управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва за період з 01.03.2011 року по 30.04.2011 року у розмірі 62 846,56 грн. не було можливим з причин, вказаних у досліджуваній частині висновку.

Також, при першому розгляді даної справи в Окружному адміністративному суді м. Києва, позивачем на вимогу суду було надано докази існування боргу відповідача, в тому числі, картку особового рахунку відповідача, копії реєстрів відправлення поштової кореспонденції за січень, лютий, березень, квітень 2011 року та копії поштових повернень, копії уточнюючих довідок про підтвердження наукового стажу, виданих Державним підприємством «Український науково-дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА».

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не було допустимими доказами доведено виконання ним обов'язку, передбаченого Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та належну сплату у встановленому чинним законодавством порядку до органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням коштів для фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за березень, квітень 2011 року в сумі 59 284,36 грн., позивачем в силу наданих повноважень був пред'явлений позов про стягнення суми такої заборгованості, та вивчивши наявні матеріали справи, норми чинного законодавства та позицію Вищого адміністративного суду України по даній справі, викладену в ухвалі ВАСУ від 12.11.2014 р., суд знову приходить до висновку, що позивачем, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, було доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також обґрунтовано правомірність його вимог щодо стягнення заборгованості.

З даного приводу, щодо позиції Вищого адміністративного суду України по даній справі, викладеної в ухвалі ВАСУ від 12.11.2014 р., суд зазначає також наступне.

Так, в ухвалі від 12.11.2014 р. Вищий адміністративний суд України зазначив, що заборгованість відповідача перед Управлінням визначена не лише за два місяці 2011 року (березень - квітень), а за весь 2011 рік, при тому, що з позовом про її стягнення позивач звернувся у травні 2011 року.

Щодо наведеного, то відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку фінансування різниці між сумами пенсії призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних установ, організацій та вищих навчальних закладів 3-4 рівнів акредитації згідно із Законом України «Про науково та науково-технічну діяльність та сумою пенсії обчисленої відповідно до інших актів на яку мають право зазначені особи» від 24.03.2004 року № 372 встановлено порядок такого фінансування, за яким розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів 3-4 рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення.

При цьому, форма повідомлення не є довільною, а затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 372, та не може містити інші відомості ніж, ті які передбачені даною постановою.

Тобто, діючими нормами законодавства не передбачено надсилання органами Пенсійного фонду України на адреси платників інших документів, крім повідомлень за визначеним зразком.

В даному повідомленні про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів є достатньо даних для визначення суми фінансування різниці, а саме: розмір пенсії, призначеної відповідно до норм Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», пенсії призначеної згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», різниця між розмірами даних видів пенсій та розмір фактичних витрат.

Відповідно до зазначеної вище постанови Кабінету Міністрів України, підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

У разі зміни розміру пенсії або виникнення обставин, які впливають на фінансування різниці у розмірі пенсії (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це відповідні підприємства, установи, організації та заклади у місячний строк з дня виникнення таких обставин.

У даному випадку, сума заборгованості відповідача, яка стала предметом позову сформувалась за березень та квітень 2011 року в сумі 62 846,56 грн., та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог була зменшена до 59 284,36 грн.

Також, суду з додатками до позовної заяви було надано копії повідомлень, які увійшли в перелік відшкодування за квітень та травень 2011 року.

Згідно наявних у справі доказів, заборгованість по відшкодуванню сум різниці пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» у ДП «УНДІНП «МАСМА» існує ще з 2006 року.

Тобто, спірні відносини між позивачем та відповідачем виникають не вперше, у зв'язку з тим, що відповідач жодного разу не погасив заборгованість у повному обсязі.

У зв'язку з цим Вищий адміністративний суд України неодноразово розглядав касаційні скарги відповідача на рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими позовні вимоги Пенсійного фонду щодо стягнення з ДП «УНДІНП «МАСМА» заборгованості по відшкодуванню сум різниці пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» були задоволені, та відмовляв у задоволенні таких касаційних скарг (справи: № К/9991/81381/12, № К/9991/68297/12).

Згідно вимог ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Таким чином, несплата відповідачем боргу завдає шкоди інтересам держави та порушує конституційні права громадян.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки позивач, як суб'єкт владних повноважень, довів суду правомірність заявлених ним (зменшених) позовних вимог, а відповідач не надав суду допустимих доказів на підтвердження обґрунтувань щодо підстав повної або часткової відмови в позові, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА» заборгованості в розмірі 59 284,36 грн.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут нафтопереробної промисловості «МАСМА» (ідентифікаційний код 00149943, адреса: 03068, м. Київ, вул. Палладіна, 46) на користь Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва заборгованість по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів, в розмірі 59 284,36 грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 36 коп.).

Стягувач - Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва (, адреса: 03148, м. Київ, вул. Академіка Корольова, 5-а).

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання постанови в повному обсязі - 03.02.2015 р.