Справа № 810/164/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/164/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року 810/164/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства "Укргідроенерго"

до

Вишгородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

третя особа

Управління державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області

про

визнання протиправною бездіяльність та стягнення надміру сплачені грошові зобов’язання,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариства "Укргідроенерго" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа: Управління державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо повернення позивачу надмірно сплачених грошових зобов'язань та стягнення з Державного бюджету України через Управління державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області на користь позивача надміру сплачені грошові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 16000000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в грудні 2014 року підприємство звернулось до податкового органу із заявою про повернення надміру сплаченого податок на додану вартість в сумі 16000000,00 грн. Однак, податковий орган припускається протиправної бездіяльності та не надає органам державної казначейської служби висновок про повернення відповідних сум коштів. У зв’язку з цим позивач звернувся до суду і просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та стягнути надміру сплачені грошові зобов’язання з Державного бюджету України на його користь.

Відповідач та третя особа жодних пояснень чи заперечень проти позову суду не надали.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином.

У призначений день і час до суду з’явився представник позивача.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з’явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно платіжних доручень від 28.04.2014 №1020, від 26.06.2014 №1452, від 30.10.2014 №2518, від 31.10.2014 №570 сплатило до Державного бюджету України суму з податку на додану вартість у загальному розмірі 16000000,00 грн.

Вважаючи, що така сплата відбулась помилково, 17.12.2014 ПАТ "Укргідроенерго" звернулось до Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області із заявою про повернення помилково сплачених коштів у сумі 16000000,00 грн.

Однак, як зазначає позивач, надміру сплачені грошові зобов’язання з податку на додану вартість повернуті не були.

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо неповернення помилково сплачених коштів не відповідає вимогам чинного законодавства, а помилково сплачені кошти мають бути стягненні з Державного бюджету України.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Підпунктом 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України надано визначення надміру сплачених грошових зобов'язань, а саме це - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Статтею 43 ПК України визначено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань.

Так, п. 43.1 ст. 43 ПК України встановлено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до п. 43.3 ст. 43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2014 позивач звернувся з відповідною заяву щодо повернення 16000000,00 грн.

Згідно з п. 43.5 ст. 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Судом встановлено, що відповідач не надав такий висновок, однак листом від 26.12.2014 №434/10/10-08-20-03-26/23 повідомив позивача про те, що лист позивача від 17.12.2014 №8-1/8901 "Про зарахування надміру сплачених коштів" розглянуто та передано на узгодження до ГУ ДФС у Київській області.

Вказаний лист позивач отримав 06.01.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2.16 наказу Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 25.11.2014 №642 "Про індикативні показники доходів на листопад та грудень 2014 року" визначено, що враховуючи напруженість індикативних показників зі збору платежів до загального фонду державного бюджету на листопад та грудень ц.р., здійснювати повернення надміру та/або помилково сплачених сум податкових зобов’язань по податкам (повернення на розрахунковий рахунок), зарахування надміру та/або помилково сплачених сум у погашення податкових зобов’язань за іншими кодами (підкодами) бюджетної класифікації та повернення надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску за попереднім інформуванням координаційно-моніторингового управління Головного управління ДФС у Київській області (щодо сум повернення понад 50,0 тис. гривень).

Даним пунктом вказаного наказу також встановлено, що у разі необхідності повернення/зарахування надміру та/або помилково сплачених сум податкових зобов’язань державними податковими інспекціями Головного управління ДФС (Міндоходів) у Київській області складається висновок (додаток 7), який повинен включати дослідження питань повноти дотримання суб’єктом господарювання правил оподаткування, відсутності участі у схемах мінімізації податкових зобов’язань, використання у фінансово-господарської діяльності підприємств інструментів оптимізації, аналіз поточного фінансового стану платника податків та обґрунтування щодо необхідності повернення надміру та/або помилково сплачених сум.

Вказаний висновок був направлений до ГУ ДФС у Київській області, про що було повідомлено позивача листом від 26.12.2014.

Суд звертає увагу на те, що бездіяльність за своєю суттю являє собою певну форму поведінки особи, пов'язану з невиконанням нею дій, які вона повинна була і могла вчинити в силу покладених на неї посадових обов'язків та відповідно до чинного законодавства України.

Твердження позивача про бездіяльність відповідача щодо повернення коштів не відповідає дійсності, оскільки, як встановлено судом та зазначено вище, відповідач вчинив певні дії, спрямовані на повернення надміру сплачених коштів в сумі 16000000,00 грн., оскільки у відповідності до вимог наказу Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 25.11.2014 №642 відповідач направив до ГУ ДФС у Київській області Паспорт-висновок щодо повернення надміру сплачених сум станом на 26.12.2014.

Отже, суд не вбачає бездіяльності відповідача щодо повернення позивачу коштів, оскільки відповідач здійснює лише частину дій щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань платникам податків, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо повернення позивачу надмірно сплачених грошових зобов'язань слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України через Управління державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області на користь позивача надміру сплачені грошові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 16000000,00 грн., то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ст. 43 ПК України на підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Судом встановлено, що Вишгородська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не направляла до Управління державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області висновок, а тому остання не мала право здійснювати будь які дії щодо обліку сплачених до бюджету позивачем сум авансу з податку на прибуток.

Суд не може підміняти державний орган, приймаючи рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та ним не вирішувались.

Крім того позивачем не надано суду доказів того, що Управління державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області має намір ухилятись від здійснення своїх обов'язків в частині зарахування надмірно сплачених коштів з податку на додану вартість, після отримання висновку від ДПІ, а відтак - відсутні підстави для примусового захисту права, яке на час винесення судового рішення не було порушено.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки відповідач не поніс вказаних витрат, судові витрати стягненню на користь відповідача не підлягають.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (частина друга статті 4 Закону України "Про судовий збір").

З матеріалів справи вбачається, що розмір майнових вимог, заявлених позивачем, становить 16000000,00 грн., у зв’язку з чим розмір судового збору за подання даного адміністративного позову, виходячи з приписів статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, має становити 4872,00 грн.

Оскільки за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у сумі 487,20 грн., а за результатами розгляду адміністративної справи суд відмовив у задоволенні позову, решта судового збору - 4384,80 грн. підлягає стягненню з позивача до Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 72, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Укргідроенерго" - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укргідроенерго" (код ЄДРПОУ 20588716) до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.