Справа № 810/5679/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5679/14 Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко А.В. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Горбань Н.І та Земляної Г.В., за участю секретаря судового засідання Кучкарової Я.Д., представника позивача Стужної В.М., представника відповідача Ларіонової О.В., розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЄС" до Державної фінансової інспекції в Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати вказану постанову, оскільки вважає останню необґрунтованою, а висновки викладені в постанові суперечливими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» є юридичною особою, код за .

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 1.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Київській області (далі - відповідач, ДФІ в Київській області) на І квартал 2014 року та на підставі направлень на проведення ревізії, виданих начальником ДФІ в Київській області Шинкаренком П.В., ревізійною групою під керівництвом начальника відділу інспектування в АПК та сфері використання природних ресурсів Держфінінспекції в Київській області Пелешок Н.В. проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» за період з 01.01.2010 по 01.04.2014.

За результатами проведеної ревізії відповідачем складений Акт від 27.06.2014 № 07-21/67, в якому відображено висновок щодо виявлених порушень, серед яких:

- ревізією, в ході проведення зустрічних звірок в ПрАТ «Енергопромінвест», не підтверджено бухгалтерським обліком та первинними документами витрати внесені в акти виконаних будівельних робіт до договорів укладених з ДСП ЧАЕС, які ДСП ЧАЕС оплачено на загальну суму 1 050 719, 49 гривень (арк. 106-109 акта);

- ревізією встановлено втрату боржника в зобов'язанні, чим нанесено матеріальну шкоду в сумі 311 799, 70 гривень (арк. 67-69, 74 акта);

- ревізією встановлено недоотримання доходів ДСП ЧАЕС від оренди державного майна на загальну суму 156 716, 09 гривень та відповідно недоотримано доходів державним бюджетом в сумі 52 238, 71 гривень (арк. 90-95 акта).

30.07.2014 на адресу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» з посиланням на пункт 7 статті 10 Закону України від 26.01.1993 № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» надійшов лист Державної фінансової інспекції в Київській області від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень», в якому від позивача вимагалось, в тому числі:

- пункт 5 - у встановленому Законом порядку забезпечити відшкодування ПрАТ «Енергопромінвест», сплачених за завищену вартість будівельних робіт коштів на суму 1 050 719, 49 гривень, які в ході зустрічної звірки не підтверджено бухгалтерським обліком та первинними бухгалтерськими документами. У разі необхідності пред'явити відповідні позови з метою відшкодування збитків;

- пункт 6 - забезпечити поновлення дебіторської заборгованості НАЕК «Енергоатом» на суму 311 799, 70 гривень, яку безпідставно списано з обліку та у встановленому Законом порядку відшкодувати збитки;

- пункт 8 - вжити заходи та забезпечити стягнення з Орендарів суми недоотриманих доходів від оренди індивідуального визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності на загальну суму 156 716, 09 гривень, з яких перерахувати до Державного бюджету 52 238, 71 гривень. У разі необхідності пред'явити відповідні позови.

Не погоджуючись з висновками щодо виявлених порушень, керуючись статтею 13 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», позивачем 15.08.2014 подано начальнику Державної фінансової інспекції в Київській області скаргу від 14.08.2014 № 3247/39/11-303(2), якою позивач просив скасувати пункти 5, 6, 8 листа від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень».

Листом від 22.08.2014 № 10-25-14-14/7973 Державна фінансова інспекція в Київській області в задоволенні скарги позивача відмовила.

Позивач, вважаючи, що вимога державної фінансової інспекції в Київській області викладена в пунктах 5, 6, 8 листа від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень» є протиправною, подав позов до суду.

Суд першої інстанції, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні врегульовані Законом України від 26.01.1993 № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Стосовно законності вимог, викладених в пунктах 5, 6, 8 листа від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень», суд не погоджується, виходячи з наступного.

Щодо правомірності пункту 5 вимоги від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з пункту 5 вимоги від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208, контролюючий орган вимагає: у встановленому Законом порядку забезпечити відшкодування ПрАТ «Енергопромінвест», сплачених за завищену вартість будівельних робіт коштів на суму 1 050 719, 49 гривень, які в ході зустрічної звірки не підтверджено бухгалтерським обліком та первинними бухгалтерськими документами. У разі необхідності пред'явити відповідні позови з метою відшкодування збитків.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога, пред'явлена позивачу та викладена в пункті 5 листа від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень», є незаконною та протиправною, оскільки ґрунтується на включенні до актів виконаних будівельних робіт відповідно до договорів, укладених позивачем, витрат, які не підтверджено бухгалтерським обліком та первинними документами ПрАТ «Енергопромінвест».

Завищення вартості будівельних робіт на загальну суму 1 050 719, 49 гривень було встановлено ревізійною групою в ході зустрічних звірок в ПрАТ «Енергопромінвест» та ТОВ «Монтаж-Енергобуд» відповідно (арк. 106-109 акта ревізії).

Відповідно до частини третьої статті 19 Господарського кодексу України, контроль і нагляд за господарською діяльністю суб'єктів господарювання у сферах збереження та витрачання коштів і матеріальних цінностей суб'єктами господарювання - за станом і достовірністю бухгалтерського обліку та звітності, додержання розрахункової дисципліни тощо віднесено до компетенції держави.

Таким чином, з огляду на наведену норма, суд апеляційної інстанції погоджується, що позивач не може проводити перевірки фінансової діяльності, стану збереження коштів і матеріальних цінностей, достовірність обліку і звітності своїх контрагентів, втручаючись таким чином в господарську діяльність ПрАТ «Енергопромінвест», а тим більше відповідати за стан і достовірність бухгалтерського обліку і звітності зазначеного суб'єкта господарювання, оскільки ці питання віднесені до виключної компетенції держави.

В рамках господарських договорів, укладених позивачем з ПрАТ «Енергопромінвест», були виконані всі роботи відповідно до обсягів та умов договорів, які були прийняті позивачем згідно з умовами, визначеними укладеними договорами із дотриманням вимог законодавства.

Водночас за результатами зустрічної звірки в ПрАТ «Енергопромінвест» Державною фінансовою інспекцією в Київській області встановлено, що порушення допущено не посадовими особами позивача (арк. 109 акта ревізії).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що пункт 5 вимоги Державної фінансової інспекції в Київській області від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень» є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності пункту 6 вимоги від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень», суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як вбачається з пункту 6 вимоги від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 позивачу необхідно забезпечити поновлення дебіторської заборгованості НАЕК «Енергоатом» на суму 311 799, 70 гривень, яку безпідставно списано з обліку та у встановленому Законом порядку відшкодувати збитки.

Згідно з матеріалами справи, дебіторська заборгованість НАЕК "Енергоатом" у сумі 311 799,70 грн. була у встановленому порядку списана з обліку підприємства як безнадійна дебіторська заборгованість.

У пункті 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 № 237, безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності.

Згідно з підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості;

в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією;

г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості;

ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Контролюючий орган дійшов висновку, що позивач безпідставно списав дебіторську заборгованість НАЕК «Енергоатом» у сумі 311 799, 70 гривень.

Проте, беручи до уваги те, що заборгованість в сумі 311 799, 70 гривень боржником - ДП НАЕК «Енергоатом» не визнається, а строк позовної давності для її повернення минув 01.09.2005, вимоги для поновлення в обліку позивача дебіторської заборгованості ДП НАЕК «Енергоатом» в сумі 311 799, 70 гривень за договором № 791/04-НАЕК, є безпідставними.

Таким чином, пункт 6 вимоги Державної фінансової інспекції в Київській області від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень» є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується пункту 8 вимоги від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В пункті 8 вимоги від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 визначено про необхідність позивачу вжити заходів та забезпечити стягнення з Орендарів суми недоотриманих доходів від оренди індивідуального визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності на загальну суму 156 716, 09 гривень, з яких перерахувати до Державного бюджету 52 238, 71 гривень. У разі необхідності пред'явити відповідні позови.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога, пред'явлена позивачу та викладена в пункті 8 листа від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень», є незаконною та протиправною.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Пункт 8 вимоги відповідача не відповідає приписам частини четвертої статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якою встановлено, що умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря, з огляду на те, що чинне законодавство України, яке регулює відносини у сфері оренди державного майна, не встановлює імперативних вимог для орендодавців переглядати орендні ставки по укладених договорах оренди державного майна, у тому числі, в разі внесення змін до Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786.

Відповідно до частині другої статті 284 Господарського кодексу України, умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Згідно з частиною третьою статті 632 Цивільного кодексу України, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін.

Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Законом України «Про оренду державного та комунального майна» не встановлено вимог щодо збільшення ставок орендної плати по діючим договорам оренди майна, в разі внесення змін до Методики розрахунку орендної плати. Це ж стосується і постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 961, якою було внесено зміни до зазначеної Методики.

Тобто, розмір орендної плати Законом України «Про оренду державного і комунального майна» може бути змінено виключно за взаємною згодою сторін укладеного договору оренди. Водночас згідно з матеріалам справи, листом від 14.10.2011 № 71/18-362 позивач офіційно запропонував одному з орендарів - ПрАТ «МТС Україна» - переглянути договірні відносини на предмет збільшення орендної плати по укладеному договору оренди. У відповідь на адресу позивача надійшов лист від орендаря з мотивованою відмовою переглядати розмір орендної плати.

З огляду на наведені норми, суд апеляційної інстанції вважає, що пункт 8 вимоги Державної фінансової інспекції в Київській області від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень» є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги Державної фінансової інспекції в Київській області, що є спільними для всіх приписів, викладених у листі від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208, - пред'явлення відповідних позовів з метою відшкодування збитків є протиправними з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що органу державного фінансового контролю надається право при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

З урахуванням зазначених вище норм Закону необхідною ознакою для висновку відповідача про необхідність відшкодування збитків (пункти 5-7, 10) є виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється.

Відповідно до пункту 35 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 , в констатуючій частині акту ревізії розмір збитків, в разі їх наявності, завданий державі чи об'єкту контролю внаслідок виявлених порушень, має бути визначеним в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, на підставі наведених норм, обов'язок по відшкодуванню збитків настає для суб'єктів господарювання у разі порушення господарського зобов'язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору, або такий обов'язок настає внаслідок завдання шкоди без договірних правовідносин.

Як зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, відповідачем будь-яких доказів стосовно неналежної якості виконаних робіт або стосовно недосягнення кінцевого результату (обсягу) робіт, виконання робіт в обсязі меншому, ніж зазначено в актах виконаних робіт, в якості обґрунтування вимоги про відшкодування збитків, суду не надано.

Не дивлячись на вказане застереження суду, апелянт не долучив відповідних доказів і до апеляційної скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України та є підставами для скасування пунктів 5, 6, 8 вимоги Державної фінансової інспекції в Київській області від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 «Про усунення виявлених порушень».

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160,195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Н.І. Горбань

Суддя Г.В. Земляна

Повний текст ухвали виготовлений 09.02.2015 року.

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Горбань Н.І.

Земляна Г.В.