Справа № 820/19459/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

03 лютого 2015 р. Справа № 820/19459/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1), вартість матеріального забезпечення у сумі 1733 грн. 05 коп. на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

Представник позивача прибув у судове засідання та склав на адресу суду клопотання, в якому просив суд розглядати справу в порядку письмового провадження. (а.с.40).

Відповідач - ОСОБА_1, у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст. 33-35 КАС України. (а.с.31-34, 35-36).

Конверт із судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до приписів статті 35 КАС України, вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Оскільки визначене ч. 1 ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом суб'єкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Як свідчать матеріали справи, відповідач - ОСОБА_1, 09.06.2005р. звернулася до Московського районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, з відкриттям персональної картки №60900002.

Наказом від 16.06.2005 р. № НТ050616 їй надано статус безробітного.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 16.06.2005 р., остання зазначила, що не працює як найманий працівник, в тому числі за договором підряду, цивільно - правового характеру, за сумісництвом, не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, у зв'язку з чим їй був наданий статус безробітного і, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності", призначена виплата допомоги по безробіттю з 16.06.2005 р. по 10.06.2006 року відповідно.

Наказом Московського центру зайнятості м. Харкова № НТ060724 від 24.07.2006 року ОСОБА_1 була знята з обліку у зв'язку з працевлаштуванням.

Актом № 262-ФОП від 19.10.2014 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості не повідомила, що зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа - підприємець з 12.09.2001 року. ( а.с.8-9).

У зв'язку з встановленням факту належності відповідача до категорії зайнятого населення директором Харківського міського центру зайнятості 10.10.2014 року виданий наказ № 1560 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю та вартість наданих соціальних послуг ПІБ - ОСОБА_1", в якому що підлягає поверненню сума у розмірі 1733,05 грн. ( а.с.12).

Харківським МЦЗ направлений лист-претензія ОСОБА_1 від 13.10.2014 р. за № ХМЦЗ-02-27216-22/14 щодо добровільного повернення коштів разом з копією наказу № 1560 від 10.10.2014 року та Актом розслідування № 262-ФОП від 09.10.2014 року, який отримано ОСОБА_1 20.10.2014 року

У зв'язку з неповерненням ОСОБА_1 коштів в добровільному порядку, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Вирішуючи спір суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 2 Порядку №60/62 розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Пунктом 3 Порядку №60/62 передбачено, що перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття у разі, коли, зокрема, подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг (пункт 6 Порядку №60/62).

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до приписів частин 2, 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, коли розпочався перебіг цього строку.

Згідно зі статтею 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Тобто, виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд зазначає, що при порушенні строку звернення до суду з адміністративним позовом, позов залишається без розгляду.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст.11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутись до суду із відповідним позовом про стягнення в примусовому порядку коштів з відповідача, на які посилається позивач як на поважні, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 отримала допомогу по безробіттю у період з 16.06.2005 року по 10.06.2006 року та перебувала на обліку у Московському районному центрі зайнятості м. Харкова протягом цього часу, позивач об'єктивно міг і повинен був дізнатися про належність відповідача до категорії зайнятих задовго до жовтня 2014 року.

Перебіг процесуального строку починається з наступного після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, тобто, з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За таких підстав суд відзначає, що позивач звернувся з позовом з порушенням строку звернення до суду, встановлених ст. 99 КАС України, а відтак позовні вимоги слід залишити без розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 100, 165, 155, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку згідно з ст. 186 КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги з поданням її копії до апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили згідно з ст. 254 КАС України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Панченко О.В.