Справа № 826/10113/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа: № 826/10113/14

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення заборгованості у сумі 156 582,56 грн.,

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - відповідач) про стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсій, призначених та виплачених на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсій, обчислених, відповідно до інших законодавчих актів, у розмірі 156 582,56 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про задоволення позову, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем було проведено нарахування та виплату пенсії науковим працівникам, які працювали у філії УкрНДІгаз ПАТ «Укргазвидобування».

16.06.2014 р. позивач листом № 5513/33-03 направив спочатку на адресу філії УкрНДІгаз ПАТ «Укргазвидобування» повідомлення про відшкодування суми витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених, згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсій, обчислених, відповідно до інших законодавчих актів.

Далі, листом УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова від 02.07.2014 р. № 08/1459 такі повідомлення були перенаправлені безпосередньо на адресу ПАТ «Укргазвидобування», оскільки його філія не є юридичною особою.

Відмовляючи в задоволенні даного адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не наділений повноваженнями щодо стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної та виплаченої на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою, відповідно до інших законодавчих актів.

Дослідивши матеріали справи, підстави апеляційного перегляду, а також виниклі між сторонами правовідносини, у відповідності з нормами діючого законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (далі - Закон № 1977-XII), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-VІ), «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), Порядком фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. № 372 (далі - Порядок № 372).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 9 ст. 24 Закону № 1977-ХІІ закріплено, що різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом.

П. 5 Порядку № 372 передбачено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону № 1977-ХІІ, про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно із ст. 1 та ч. 1 ст. 5 Закону № 1058, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Законом № 2464 встановлений перелік видів збору, які здійснюються підприємством саме Пенсійному фонду.

Однак, до складу страхових внесків не віднесені кошти, які складають різницю в пенсіях наукових працівників.

У ст. 13 Закону № 2464 закріплено, встановлені права Пенсійного фонду та його територіальних органів.

Водночас, до повноважень позивача, як територіального органу Пенсійного фонду України, не віднесені повноваження зі стягнення коштів на відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної та виплаченою на підставі Закону № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

Крім того, Пенсійний фонд України, відповідно до повноважень, закріплених за ним у п. 3 Порядку № 372, листом від 02.08.2005 р. № 9180/03-20 роз'яснив, що різниця між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, згідно із Законом № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, фінансується за рахунок коштів, спрямованих із джерел, визначених Законом № 1977-ХІІ, а порядок фінансування зазначеної різниці визначено постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. № 372.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правом направляти повідомлення та функціями зі здійснення контролю за відшкодуванням підприємствами різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, згідно із Законом № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, наділені лиши органи Пенсійного фонду за місцезнаходженням таких підприємств.

При цьому, законодавством не передбачено можливість фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, згідно із Законом № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, відокремленими підрозділами цього підприємства.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що, як було правильно встановлено судом першої інстанції, офіційним місцезнаходженням відповідача є: м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, а тому УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова не є належним територіальним органом ПФУ за місцезнаходженням відповідача і, відповідно, не уповноважене здійснювати збирання коштів на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної, відповідно до Закону № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, із суб'єктів господарювання поза межами своєї територіальної підвідомчості та вимагати безпосередньо від ПАТ «Укргазвидобування» сплатити такі кошти на свій рахунок.

Більш того, судова колегія також відзначає, що аналіз вищевикладених правових приписів також надає підстави стверджувати, що ані Закони № 1058, № 2464, № 1977-ХІІ, ані Порядок № 372, не наділяють УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова, в якому зареєстрований відокремлений підрозділ позивача як платник страхових внесків, функціями стягнення суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1977-ХІІ, і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, та збирання коштів, які не віднесені до страхових внесків.

Посилання апелянта на те, що філія ПАТ «Укргазвидобування» перебуває на обліку саме в УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова, однак, не є юридичною особою, а тому позивач звернувся з позовом саме до ПАТ «Укргазвидобування», колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що суперечать приписам чинного законодавства України, а саме, викладеним вище нормам Порядку № 372.

Доводи апелянта про те, що, відповідно до п. 5 Порядку № 372, підприємство, установа, організація повинні внести ПФУ суму на покриття сум наукових пенсій, судова колегія вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки таке трактування вказаного нормативно-правового акту є суб'єктивним і не відповідає його аутентичній сутності та змісту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову та приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, судова колегія вважає, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.