Справа № 802/3930/14-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 лютого 2015 р. Справа № 802/3930/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Наталія Володимирівна,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Цимбал В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2014 до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача податкові декларації про майновий стан і доходи подавати не повинен, оскільки 10 років не провадить незалежну професійну діяльність як адвокат, не відноситься до самозайнятих осіб. Таким чином, ОСОБА_1 не погоджується із прийнятим податковим повідомленням-рішенням про застосування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн. за неподання звітності, вважає його незаконним та необґрунтованим і просить скасувати. Крім того, позивач вважає протиправною відмову у видачі витягу з єдиного державного реєстру само зайнятих осіб.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення згідно із наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями та просить суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позивача заперечив з мотивів, викладених у наданих суду письмових запереченнях (а.с. 28-31), і наполягає на тому, що прийнятті оскаржуваного рішення податковий орган діяв відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 зареєстрований реєстраційною палатою Вінницької міської ради 18.08.1997, на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області перебуває з 22.08.1997 як фізична особа, що займається незалежною професійною діяльністю, код ВЕД 74.11.1 - адвокатська діяльність.

Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області 14.08.2014 проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності подання податкової звітності, за результатами якої був складений акт від 14.08.2014 №13/17-.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено вимоги пунктів 49.1, 49.2, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 178.4 статті 178 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями (далі - ПК України), а саме не подано податкові декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік (граничний строк подання - 01.05.2012), за 2012 рік (граничний строк подання - 01.05.2013) та за 2013 рік (граничний строк подання - 01.05.2014).

На підставі акту перевірки Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області прийняте податкове повідомлення-рішення від 01.09.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у вигляді застосованих штрафних санкцій на суму 510,00 грн.

Окрім того, 01.10.2014 ОСОБА_1 звернувся із заявою щодо видачі документів, а саме витягу реєстру (обліку) самозайнятих осіб. Вінницькою ОДПІ 17.10.2014 та 04.11.2014 заявнику надано відповідь, якою вказано, що витяг з єдиного реєстру самозайнятих осіб надає реєстраційна служба Вінницького міського управління юстиції.

Рішеннями ГУ Міндоходів у Вінницькій області від 22.09.2014 №14639/Х/02-32-10-02-12 про результати розгляду первинної скарги та Державної фіскальної служби України від 14.10.2014 №2300/Х/99-99-10-01-03-14 про результати розгляду повторної скарги, зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Судом встановлено, що з 1983 року позивач працював адвокатом у складі Вінницької обласної колегії адвокатів, що підтверджується копією трудової книжки, наявної в матеріалах справи (а.с. 15-16). З 22.08.1997 ОСОБА_1 перебував як фізична особа, що займається незалежною професійною діяльністю на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області.

02.06.2003 позивач прийнятий на роботу по трудовому договору на посаду головного юристконсульта Вінницького УВП УТОС. В лютому 2014 року ОСОБА_1 звільнився з посади головного юристконсульта Вінницького УВП УТОС за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

На думку позивача в період перебування на посаді головного юристконсульта не здійснював адвокатську діяльність і не був самозайнятою особою.

06.10.2014 позивачем до Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області подано заяву припинення платника податку. Підставою зазначено те, що з 02.06.2003 працював по трудовому договору.

Право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 зупинено з 29.03.2013, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України.

Суд, визначаючись щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.09.2014 №, виходив з наступного.

Відповідно пункту 2 статті 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05:07.2012 (далі - Закон №5076-VI), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими.

Згідно з пунктом 1 статті 13 Закону №5076-VI, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Згідно підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктами 49.1, 49.2 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно з підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 63.2. статті 63 ПК України, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов'язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Згідно пункту 63.5. статті 63 ПК України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 65.2. статті 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Згідно підпункту 65.10.4, пункту 65.10 статті 65 ПК України, внесення до Державного реєстру запису про припинення-підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі: - реєстрації припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі - з дати реєстрації.

Пунктом 178.4 статті 178 ПК України, встановлено, що фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Закону №5076-VI, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі: 1) подання адвокатом заяви про припинення права на заняття адвокатською діяльністю; 2) визнання адвоката безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 3) смерті адвоката; 4) накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю; 5) встановлення факту надання недостовірних відомостей для отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та складення присяги адвоката України; 6) набрання законної сили обвинувальним вироком суду стосовно адвоката за вчинення тяжкого, особливо тяжкого злочину, а також злочину середньої тяжкості, за який призначено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно пункту 2 розділу X Перехідні положення Закону №5076-VI, право на заняття адвокатською діяльністю зберігається за особами, які отримали таке право до набрання чинності цим Законом. Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України, видані до набрання чинності цим Законом, є чинними і не підлягають обміну або заміні.

Відповідно до пункту 11.32 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300 (далі - Порядок №1588), фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності у порядку, встановленому для фізичних осіб-підприємців, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку: заяви за формою № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою № 6-ОПП; Довідки за формою № 4-ОПП та інших документів, що видаються контролюючими органами платнику податків і підлягають поверненню до контролюючого органу.

У разі отримання документів, контролюючим органом приймається рішення про зведення (не проведення за підставами, встановленими пунктами 11.11 та 11.12 розділу XI Порядку №1588) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі. Призначається та розпочинається перевірка протягом місяця після одержання того документа, що надійшов до контролюючого органу першим. Після проведеної документальної позапланової перевірки платника податків та встановлення факту відсутності заборгованості перед бюджетом щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, такий контролюючий орган складає довідку про зняття з обліку за формою № 12-ОПП. З моменту видачі довідки за формою № 12-ОПП такий платник податків вважається знятим з обліку у контролюючому органі за умови реєстрації його припинення відповідно до законодавства або внесення запису про припинення до відповідного державного реєстру.

Пунктом 120.1 статті 120 ПК України встановлено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладання штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в перевіряємий період позивач порушив норми ПК України щодо не подачі податкової звітності, оскілки був самозайнятою особою, що здійснює незалежну професійну діяльність та перебував на податковому обліку.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ від 01.09.2014 №.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача по включенню ОСОБА_1 з 02.06.2003 до обліку фізичних осіб, які проводять незалежну професійну діяльність та зобов'язання виключення з даного обліку з 02.06.2003, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач з 02.06.2013 не включався до обліку фізичних осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, а продовжував перебувати з 1997 року та знаходився на такому обліку на час винесення оскаржуваного рішення.

Підставою для зняття з такого обліку є заява про припинення платника податку, яка була подана позивачем лише 06.10.2014.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача по включенню ОСОБА_1 з 02.06.2003 до обліку фізичних осіб, які проводять незалежну професійну діяльність та зобов'язання виключення з даного обліку з 02.06.2003 підлягають задоволенню.

Щодо визнання дій протиправними у відмові видачі витягу з єдиного державного реєстру самозайнятих осіб, суд зазначає, що ні ПК України, ні Порядком №1588 не передбачено видача контролюючими органами витягів з реєстру (обліку) самозайнятих осіб.

Крім того, слід зазначити, що позивач звернувся із заявою щодо видачі витягу з єдиного державного реєстру самозайнятих осіб, однак не конкретизував, яку саме інформацію бажає отримати.

Як уже зазначалось, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. до як фізична особа-підприємець чи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Видача витягів з єдиного державного реєстру фізичних осіб - підприємців відноситься до компетенції Реєстраційних служб.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв правомірно при розгляді заяви ОСОБА_1 від 01.10.2014.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

В силу вимог ст. 94 КАС України підстав для присудження позивачу понесених ним судових витрат у справі немає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна