Справа № 809/3830/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2015 р. Справа № 809/3830/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Куриша Р.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Пшибила Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до відповідача: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.08.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

18.11.2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3) звернулася в суд з адміністративним позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (надалі - відповідач, Долинська оДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.08.2014 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що висновки податкового органу про порушення нею норм пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не ґрунтуються на реальних обставинах, а тому податкове повідомлення-рішення № від 07.08.2014 року прийняте в порушення вимог чинного законодавства, є необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Суду пояснив, що висновки перевіряючих про те, що позивач здійснював продаж товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є помилковими, такими, що не ґрунтуються на реальних обставинах справи, а тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій у сумі 27 273,00 грн. Вказав суду, що у позивача наявні усі документи, які підтверджують правильність ведення нею обліку товарних запасів. Наявна також і Книга обліку доходів і витрат, яка зареєстрована відповідачем та ведеться позивачем належним чином. Звернув увагу суду, що позивач листом від 31.07.2014 року повідомив начальника Долинської оДПІ про наявність вказаних документів, додано також їхні копії, в тому числі і копії Книги обліку доходів і витрат позивача. Однак, згадані документи відповідачем не були взяті до уваги при прийнятті рішення за результатами проведеної фактичної перевірки. Зазначив також, що порядок ведення фізичними особами-підприємцями обліку товарних запасів чинним законодавством не визначено. У зв'язку з наведеним, позивач облік товарних запасів веде у окремому зошиті. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву від 24.12.2014 року. Суду пояснив, що оскаржуване рішення ґрунтується на висновках проведеної перевірки, прийнятих у відповідності до положень чинного законодавства. Вказав, що підприємцем не здійснювався облік товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, просив в задоволенні позову відмовити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він працює у Головному управлінні ДФС в Івано-Франківській області, де обіймає посаду головного державного ревізора-інспектора. Вказав, що 22.07.2014 року ним та його колегою ОСОБА_5 на виконання наказу Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку належного позивачу бару «ІНФОРМАЦІЯ_1». Зазначив при цьому, що до початку проведення перевірки позивача ними було здійснено контрольну закупку товару. Після цього вони представилися, надали ОСОБА_3 копію наказу та направлення на проведення перевірки. На їхню вимогу позивач не пред'явила для огляду Книгу обліку доходів і витрат, пояснила, що дана Книга знаходиться в офісному приміщенні, яке позивач спільно використовує з власником приміщення. За результати перевірки складено акт, в якому зафіксовано виявлені порушення. Копію акта перевірки вручено позивачу. Після завершення фактичної перевірки прибула власник будівлі, в якій ОСОБА_3 орендує частину приміщення, і позивач надала для огляду документи щодо походження товару, який вона реалізовувала. Вказані документи ними було запропоновано позивачу подати до контролюючого органу, який прийматиме рішення за результатами проведеної фактичної перевірки до 31.07.2014 року. Наведене також зафіксовано в акті перевірки у графі 4.3.

Допитана у судовому засіданні свідок суду ОСОБА_6 пояснила, що вона працює аудитором у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Аудит-Сервіс ІНК». Останнє включено до Реєстру аудиторських фірм та аудиторів і відповідно має право на здійснення аудиторської діяльності. На запитання суду вказала, що чинним законодавством не визначено порядок ведення фізичними особами-підприємцями обліку товарних запасів.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона являється власником будівлі по АДРЕСА_1, в якій ОСОБА_3 орендує частину приміщення, яке використовує для ведення підприємницької діяльності. Крім того, вказала суду, що вона спільно з позивачем користуються офісним приміщенням, яке ОСОБА_3 використовує для збереження бухгалтерської звітності. Зазначила, що 22.07.2014 року у день проведення перевірки вона була у м. Івано-Франківську, а тому позивач не мала доступу до вказаного офісного приміщення. Після повернення її з м. Івано-Франківська ОСОБА_3 надала перевіряючим усю бухгалтерську звітність. Однак, інспекторами подані документи не були прийняті до уваги, оскільки на той час ними уже було завершено перевірку. При цьому інспекторами повідомлено позивача про необхідність подання таких документів до контролюючого органу, який прийматиме рішення за результатами фактичної перевірки.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши наявні та подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 22.07.2014 року головними державними ревізорами-інспекторами Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі наказу Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області «Про проведення фактичної перевірки» № 088-П від 21.07.2014 року та направлень № 179 і № 180 від 21.07.2014 року проведено фактичну перевірку господарської одиниці - бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3, за результатами якої складено акт за № 090082 (реєстраційний № 82/09/19/22/02/26/НОМЕР_1) від 23.07.2014 року.

У даному акті зафіксовано, зокрема, факт порушення позивачем пункту 12 статті 3, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, наказу Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", а саме не відображено облік товарних записів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат, сума вартості товарів, отриманих для їх реалізації, становить 13 636,50 грн. (а.с.7-10, 37, 38, 39-42).

На підставі вищевказаного акту про результати фактичної перевірки від 23.07.2014 року, відповідачем на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" винесено податкове повідомлення-рішення № від 07.08.2014 року, згідно якого до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 27 273,00 грн. за здійснення нею продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку (а.с.12).

За результатами адміністративного оскарження Державною фіскальною службою України згідно рішення від 05.11.2014 року № 2885/Ш/99-99-10-01-02-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення Долинської оДПІ № від 07.08.2014 року та рішення Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області за результатами розгляду скарги від 17.10.2014 року, а скаргу ОСОБА_3 - без задоволення (а.с.13-14).

Не погоджуючись із податковим повідомлення-рішенням Долинської оДПІ № від 07.08.2014 року позивач оскаржила його у судовому порядку.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" із змінами та доповненнями.

Пунктом 12 статті 3 цього Закону закріплено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно статті 20 вказаного Закону до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 цього Закону встановлено, що облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що підставою для застосування до суб'єктів господарювання фінансових санкцій, визначених статтею 20 Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", є встановлення факту реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Як уже встановлено судом, згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 застосовано фінансові санкції за здійснення нею продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме не відображено облік товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат.

До таких висновків відповідач дійшов, оскільки позивачем під час проведення перевірки не було представлено книгу обліку доходів і витрат, що зафіксовано в акті перевірки від 23.07.2014 року (підпункт 2.1.11 акту) (зворотна сторона а.с.39).

З цього приводу представник позивача суду пояснив, що товар, який реалізовувала фізична особа-підприємець ОСОБА_3, був належним чином облікований. Зазначив також, що у позивача наявна Книга обліку доходів і витрат, яку остання веде з дотриманням порядку її ведення, та інші бухгалтерські документи, що підтверджують правильність ведення нею обліку товарних запасів.

Свідок ОСОБА_4, який безпосередньо проводив перевірку позивача, вказав, що 22.07.2014 року на момент проведення перевірки Книга обліку доходів і витрат була відсутня.

При цьому судом з'ясовано, що 22.07.2014 року позивачем було надано перевіряючим для огляду податкові та видаткові накладні, квитанції та касові чеки, які підтверджують понесені нею витрати у зв'язку з придбанням товарно-матеріальних цінностей, а також Книгу обліку доходів і витрат. Однак, такі документи посадовими особами Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області не були прийняті до уваги, оскільки акт за результатами фактичної перевірки уже складено та підписано, а рішення за наслідками перевірки буде прийнято керівником Долинської оДПІ. Факт надання перевіряючим у день проведення фактичної перевірки вказаних документів підтвердила також свідок ОСОБА_7

У судовому засіданні також встановлено, що перевіряючими було запропоновано позивачу у термін до 31.07.2014 року надати керівнику Долинської оДПІ вмотивовані пояснення та документи щодо фактів, викладених в акті перевірки. Наведене також зафіксовано в акті про результати фактичної перевірки від 23.07.2014 року у графі 4.3 (зворотна сторона а.с.40). Дана обставина не заперечувалася і свідком ОСОБА_4

У зв'язку з наведеним, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 заявою від 31.07.2014 року повідомила начальника Долинської оДПІ про наявність усіх документів, які підтверджують правильність ведення обліку товарних запасів. Вказану заяву разом з доданими до неї документами (копіями Книги обліку доходів і витрат, видаткових накладних, квитанцій та касових чеків, які підтверджують понесені витрати у зв'язку з придбанням товарно-матеріальних цінностей) відповідачем отримано 31.07.2014 року (а.с.11).

На запитання суду представник відповідача не повідомив причини, з яких начальником Долинської оДПІ при прийнятті рішення за результатами проведеної фактичної перевірки позивача не було взято до уваги документи, що були надані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 31.07.2014 року.

Згідно пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року за № 481 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення.

Пунктом 1 даного Порядку встановлено, що відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу ІV Податкового кодексу України (далі - Кодекс) фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді (пункт 2).

Згідно пункту 3 вказаного Порядку у разі обрання самозайнятою особою ведення Книги у паперовому вигляді: 1) самозайнята особа зобов'язана подати до контролюючого органу за основним місцем обліку примірник Книги, на титульному аркуші якої зазначаються: прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), податкова адреса, номер та дата свідоцтва про право на здійснення незалежної професійної діяльності (за наявності); 2) книга прошнурована, пронумерована, безоплатно реєструється в контролюючому органі. Книга засвідчується підписом керівника або заступника контролюючого органу та скріплюється печаткою; 3) записи у Книзі виконуються розбірливо чорнилом темного кольору або кульковою ручкою. Внесення виправлень здійснюється шляхом нового запису, який засвідчується підписом самозайнятої особи.

При цьому суд звертає увагу на те, що даним Порядком не передбачено обов'язкове знаходження Книги обліку доходів і витрат за місцем здійснення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

У судовому засіданні в якості письмового доказу досліджено книгу обліку доходів і витрат фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Судом з'ясовано, що вказана Книга прошита, пронумерована та зареєстрована у Долинській оДПІ 04.04.2014 року за № 121, а її ведення позивачем розпочато у квітні 2014 року. За результати огляду встановлено, що у даній Книзі належним чином відображено період обліку; суму доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності; загальну суму отриманого доходу, яка підлягає декларуванню; витрати, пов'язані з господарською діяльністю (сума витрат, пов'язаних з придбанням товарів (робіт, послуг); інші витрати, пов'язані з одержанням доходу; реквізити документа, що підтверджує понесені витрати), а також суму чистого оподатковуваного доходу (а.с.104-120).

Більше того, представником позивача подано суду податкові та видаткові накладні, які підтверджують понесені позивачем витрати у зв'язку з придбанням товарно-матеріальних цінностей (а.с.181-199).

Крім того, слід відмітити, що у Книзі обліку доходів і витрат відсутня графа «облік товарних запасів», а чинним законодавством не визначено порядок ведення фізичними особами-підприємцями обліку товарних запасів. Аналогічне пояснила суду і свідок ОСОБА_6, аудитор Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудит-Сервіс ІНК».

Разом з тим, відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право обирати самостійно, якщо інше не встановлено цим Кодексом, метод ведення обліку доходів і витрат.

У судовому засіданні з'ясовано, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 веде облік товарних запасів у зошиті обліку товарних запасів на закладі торгівлі (а.с.121-165).

Все вищенаведене свідчить про те, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 здійснювала продаж товару, який облікований належним чином, а відтак підстави для застосування штрафних санкцій, визначених статтею 20 Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", відсутні. Як наслідок, відповідачем безпідставно нараховано позивачу штраф у сумі 27 273,00 грн. (подвійна вартість необлікованих товарів), а тому податкове повідомлення-рішення № від 07.08.2014 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 07.08.2014 року обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції (Болехівське відділення) Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області № від 07.08.2014 року, згідно якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) нараховано штраф у сумі 27 273 (двадцять сім тисяч двісті сімдесят три) грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Главач І.А.

Постанова складена в повному обсязі 26.01.2015 року.