Справа № 758/5837/14-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/5837/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Декаленко В. С. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А
29 січня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Губської О. А..
за участю секретаря: Тур В. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 р. у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання утриматись від вчинення виконавчих дій та скасування рішення заступника начальника відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, -
ВЧ НОМЕР_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 43122829 від 29.04.2014 р.; встановлення відсутності компетенції відповідача щодо вчинення виконавчих дій за вказаною постановою; зобов`язання начальника відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві утриматись від вчинення виконавчих дій стосовно позивача.
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 р. адміністративний позов задоволено частково.
Встановлено відсутність компетенції (повноважень) у відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві щодо вчинення виконавчих дій, а саме: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 43122829 від 29.04.2014 р. за виконавчим листом № 2-а-1761/10.
Визнано протиправними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Слободчика Д. Г. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 43122829 від 29.04.2014 р.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, третя особа ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та постановити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в частині задоволення позовних вимог.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін з наступних підстав.
Єдиною підставою для скасування судового рішення третя особа в апеляційній скарзі зазначає, що позивач є лише підпорядкованою частиною відносно Головного управління розвідки Міністерства оборони України, а не, власне, самим Головним управлінням розвідки, до висновку про що прийшов суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення.
В той же час, в апеляційній скарзі апелянт просить постановити окремі ухвали щодо: неприпустимості розкриття судом першої інстанції відповідностей умовних та дійсних найменувань військових частин; неприпустимості дій представника в/ч НОМЕР_1 , що направлені на розкриття дійсного найменування військової частини; повідомлення СБ України про дії представника позивача, направлені на розкриття дійсного найменування військової частини, тобто розголошення відомостей, що становлять державну таємницю.
Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем прийнято до свого провадження виконавчий лист № 2-а-1761/10, виданий Подільським районним судом м. Києва 13.04.2014 р. про стягнення з в/ч НОМЕР_1 недоплаченого розміру грошової допомоги на користь ОСОБА_1 у розмірі 193800, 00 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, вищі чи центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізовані прокуратури на правах обласних, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи.
На відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими: боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 р. № 1934-XII Збройні Сили України мають таку загальну структуру:
- Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління;
- види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили;
- з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України.
Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.
Правові основи організації і діяльності державних органів, які здійснюють розвідувальну діяльність з метою захисту національних інтересів України від зовнішніх загроз, порядок контролю і нагляду за їх діяльністю визначені Законом України «Про розвідувальні органи України» від 22.03.2001 р. № 2331-III.
Відповідно до положень ст. ст. 6, 7 цього Закону розвідувальні органи України здійснюють розвідувальну діяльність у таких сферах, у тому числі: розвідувальний орган Міністерства оборони України - у воєнній, воєнно-політичній, воєнно-технічній, воєнно-економічній, інформаційній та екологічній.
Питання утворення, реорганізації і ліквідації розвідувальних органів здійснюються відповідно до конституційних повноважень Президентом України.
Розвідувальні органи України є юридичними особами, вони мають дійсне та умовне найменування, відповідні емблеми, печатки і штампи, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, рахунки, у тому числі валютні, в банках та інших фінансових установах.
Загальне керівництво розвідувальними органами України відповідно до Конституції України та цього Закону здійснює Президент України.
Керівники центральних органів виконавчої влади, до складу яких входять розвідувальні органи, здійснюють керівництво ними в межах повноважень, визначених законом і положеннями про відповідні розвідувальні органи, затвердженими Президентом України, та створюють необхідні умови для їх функціонування.
Безпосереднє керівництво розвідувальними органами України здійснюють їх керівники, які призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням керівників відповідних центральних органів виконавчої влади.
Координація діяльності розвідувальних органів здійснюється Президентом України через очолювану ним Раду національної безпеки і оборони України, яка діє відповідно до Закону України "Про Раду національної безпеки і оборони України".
У відповідності до наказу Міністерства оборони України від 21.01.2013 р. № 33 «Питання апарату Міністерства оборони України» до структури апарату Міністерства оборони України входить Головне управління розвідки.
Натомість, в апеляційній скарзі третя особа поставила під сумнів твердження суду першої інстанції про те, що військова частина НОМЕР_1 є Головним управлінням розвідки.
Колегія суддів вважає такий сумнів апелянта необґрунтованим з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується самим апелянтом, що в/ч НОМЕР_1 є умовним найменуванням розвідувального органу.
Така позиція апелянта випливає з доводів апеляційної скарги щодо винесення окремих ухвал по відношенню до винних у розголошенні державної таємниці осіб.
В свою чергу, колегія суддів також звертає увагу на відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачається, що «військова частина НОМЕР_1 » є юридичною особою, має ідентифікаційний код юридичної особи « 22990919» та провадить господарську діяльність за кодами КВЕД 80.20 Обслуговування систем безпеки; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у. (основний).
З аналізу наявної інформації та вищецитованих норм, колегія суддів не вбачає розбіжностей між відомостями ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та доводами позивача, оскільки розвідувальні органи України також є юридичними особами.
Крім того, колегія суддів зауважує, що у відповідності до п. 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2013 р. № 975, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Зважаючи на те, що виплата одноразової допомоги апелянту здійснена позивачем, що не заперечується сторонами по справі, колегія суддів приходить до висновку, що в даних правовідносинах позивач діяв як орган державної влади.
Дана правова позиція підтверджується, зокрема, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.04.2014 р. у справі № 2а-44/11 про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України, відповідачем у якій було Головне управління розвідки Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_1 ).
Зважаючи на те, що в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції встановив, що позивач не є територіальним підрозділом органу державної влади, а є самостійним органом державним влади, на чому також наполягає сам позивач, а колегія суддів прийшла до висновку про правомірність такого твердження, рішення суду першої інстанції в частині мотивування є правомірним і скасуванню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують позиції суду першої інстанції.
Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині його оскарження відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 р. у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання утриматись від вчинення виконавчих дій та скасування рішення заступника начальника відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві залишити без задоволення.
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 р. залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов
(Повний текст ухвали виготовлено 03.02.2015 р.)

.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Парінов А.Б.

Губська О.А.