Справа № 804/12414/14
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач дійшов до безпідставного висновку про не відображення у складі волового доходу суми 126 295,44 грн., оскільки відповідач зробив вказаний висновок на підставі аналізу податкових декларацій позивача з ПДВ та декларації про доходи за 2009 рік без дослідження первинних документів позивача, які підтверджують доходи та витрати. Окрім того, у п.1.13.2 акту перевірки відповідач робить висновок про те, що вказана розбіжність фактично виникла внаслідок відображення вартості відвантаженого товару у декларації з ПДВ за 2009 рік згідно Закону України «Про податок на додану вартість» за першою подією; натомість у п.2.2.1 акту перевірки відповідач робить інших висновок про те, що вказана розбіжність не підтверджена первинними документами. Також позивач вважає безпідставними твердження про не надання позивачем до перевірки документів стосовно продажу товару ТОВ «Фенікс -ЛАБ» та отримання послуг зв'язку від ТОВ "Велтон. Телеком», оскільки у пункті 1.10 акту перевірки встановлено, що відповідач отримав від позивача перелік документів за описом від 22.03.2010 року. У порушення вимог пункту 1.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, який затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 11.06.2004 року № 326, відповідач не склав детальний опис отриманих від позивача документів, а тому не має право посилатися на відсутність первинних документів під час перевірки за відсутності належним чином підтвердженого факту їх не отримання. Також безпідставними позивач вважає доводи відповідача про не підтвердження податковими накладними суми ПДВ за грудень 2008 року у розмірі 194,07 грн., за липень 2009 року на 531,60 грн., за вересень 2009 року на суму 1062,04 грн. та грудень 2009 року на 1469,98 грн., оскільки суми ПДВ, які відображено у податкових декларації позивача за відповідні податкові періоди та у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних співпадають.
Позивач у судових засіданнях підтримав заявлені позовні вимоги та повідомив суд по те, що у відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, саме відповідач повинен доводити наявність вини у вчинених позивачем правопорушеннях.
Відповідач у судові засідання не з'явився, по час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; через відділ діловодства суду відповідач надав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. У матеріалах справи знаходяться письмові заперечення відповідача на позовну заяву, у яких останній просить відмовити у задоволенні позову, оскільки:
- в ході перевірки встановлено факт не відображення у складі валового доходу суми 126 295,44 грн. Вказане порушення виникло внаслідок розбіжності у деклараціях про доходи за 2009 рік та податкових декларацій з ПДВ за 2009 рік, а саме: сума валового доходу декларації про доходи становить 91 844,56 грн. не відповідає сумам обсягів продажу зазначених позивачем у податкових деклараціях з ПДВ за 2009 рік в розмірі 218 140,00 грн.;
- під час перевірки документально не підтверджено валові витрати на суму 221 398,70 грн., які виникли внаслідок не відображення позивачем понесених витрат при надходженні коштів на розрахунковий рахунок позивача (лабораторне обладнання, медичні стерилізатори), які не підтверджені первинними документами, а саме: у 2 півріччі 2008 року згідно виписок банку, які надані до перевірки, на рахунок позивача надійшли кошти від ТОВ «Фенікс -ЛАБ» за лабораторне обладнання, медичні стерилізатори в розмірі 302 956,00 грн., які позивач відносить до складу валового доходу, але первинних документів, які б свідчили про фактичне придбання та оплату медичних стерилізаторів до перевірки не надано. Таким чином, позивач не підтвердив витрати у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товару, які придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності;
- у 2 півріччі 2008 року до складу валових витрат позивач відносить послуги зв'язку в сумі 3994,29 грн., в той час як до перевірки не надано роздруківки телефонних розмов або будь-які документи, які б підтверджували витрати на послуги зв'язку, пов'язані з одержанням доходів, тим більше, що у підприємця відсутні офісні та складські приміщення;
- позивачем не надано до перевірки податкових накладних, які б свідчили про факт реалізації лікарських засобів та виробів медичного призначення, з товарними кодами УКТ ЗЕД, та які відмічено позначкою «Операції, які звільнено від оподаткування» та наявність документального підтвердження щодо їх медичного застосування чим порушено п.7.1.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»;
- також позивач не підтвердив суму податкового кредиту податковими накладними, а саме: за грудень 2008 року у розмірі 194,07 грн., за липень 2009 року на 531,60 грн., за вересень 2009 року на суму 1062,04 грн. та грудень 2009 року на 1469,98 грн., оскільки суми ПДВ, які відображено у податкових декларації позивача за відповідні податкові періоди та у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних не співпадають;
- також відповідач зазначає про те, що позивач не здійснює фактично підприємницьку діяльність, оскільки фактично працює на Пролетарському виробничому управлінні підземного збереження газу УМГ «Харківтрансгаз» на посаді завідуючого господарством вказаного підприємства та відповідно до табелю обліку робочого часу має 5-ти денну робочу неділю та працює 9 годин на день.
Сторони у судове засідання 05.02.2015 року не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач через відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Згідно ч.6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи встановив наступне.
У період з 22.03.2010 року по 02.04.2010 року відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача, за наслідками якої складено Акт від 08.04.2010 року № 71/173/НОМЕР_1.
Висновки акту перевірки обґрунтовані наступним:
- в ході перевірки встановлено факт не відображення у складі валового доходу суми 126 295,44 грн. Вказане порушення виникло внаслідок розбіжності у деклараціях про доходи за 2009 рік та податкових декларацій з ПДВ за 2009 рік, а саме: сума валового доходу декларації про доходи становить 91 844,56 грн. не відповідає сумам обсягів продажу зазначених позивачем у податкових деклараціях з ПДВ за 2009 рік в розмірі 218 140,00 грн.;
- під час перевірки документально не підтверджено валові витрати на суму 221 398,70 грн., які виникли внаслідок не відображення позивачем понесених витрат при надходженні коштів на розрахунковий рахунок позивача (лабораторне обладнання, медичні стерилізатори), які не підтверджені первинними документами, а саме: у 2 півріччі 2008 року згідно виписок банку, які надані до перевірки, на рахунок позивача надійшли кошти від ТОВ «Фенікс -ЛАБ» за лабораторне обладнання, медичні стерилізатори в розмірі 302 956,00 грн., які позивач відносить до складу валового доходу, але первинних документів, які б свідчили про фактичне придбання та оплату медичних стерилізаторів до перевірки не надано. Таким чином, позивач не підтвердив витрати у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товару, які придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності;
- у 2 півріччі 2008 року до складу валових витрат позивач відносить послуги зв'язку в сумі 3994,29 грн., в той час як до перевірки не надано роздруківки телефонних розмов або будь-які документи, які б підтверджували витрати на послуги зв'язку, пов'язані з одержанням доходів, тим більше, що у підприємця відсутні офісні та складські приміщення;
- позивачем не надано до перевірки податкових накладних, які б свідчили про факт реалізації лікарських засобів та виробів медичного призначення, з товарними кодами УКТ ЗЕД, та які відмічено позначкою «Операції, які звільнено від оподаткування» та наявність документального підтвердження щодо їх медичного застосування чим порушено п.7.1.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»;
- також позивач не підтвердив суму податкового кредиту податковими накладними, а саме: за грудень 2008 року у розмірі 194,07 грн., за липень 2009 року на 531,60 грн., за вересень 2009 року на суму 1062,04 грн. та грудень 2009 року на 1469,98 грн., оскільки суми ПДВ, які відображено у податкових декларації позивача за відповідні податкові періоди та у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних не співпадають;
- також відповідач зазначає про те, що позивач не здійснює фактично підприємницьку діяльність, оскільки фактично працює на Пролетарському виробничому управлінні підземного збереження газу УМГ «Харківтрансгаз» на посаді завідуючого господарством вказаного підприємства та відповідно до табелю обліку робочого часу має 5-ти денну робочу неділю та працює 9 годин на день.
Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження податкових повідомлень - рішень, внаслідок якої скарги позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення без змін.
Відповідно до п. 4.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.01 р. N 253, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.01 р. за N 567/5758 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), номер первинного податкового повідомлення складається з таких частин:
порядковий номер у межах відділу, який склав податкове повідомлення, - перші 6 цифр номера (тільки для первинного податкового повідомлення);
номер відділу, який склав податкове повідомлення, - наступні 4 цифри номера;
через дріб номер скарги, щодо якої надсилається податкове повідомлення
Аналогічні дії здійснюються у разі подання платником податків повторної скарги.
Щодо факту не відображення позивачем у складі валового доходу суми 126 295,44 грн., суд зазначає наступне.
У п.2.2.1 акту перевірки відповідачем на підставі аналізу податкової звітності позивача з ПДВ за 2009 рік та податкової декларації про доходи за 2009 рік зроблено наступні висновки: «в ході перевірки виявлені розбіжності у податковій звітності підприємця, а саме: сума валового доходу декларації про доходи за 2009 рік в розмірі 91 844,56 грн. не відповідає сумам обсягів продажу зазначених позивачем у податкових деклараціях з ПДВ за 2009 рік у розмірі 218 140,00 грн. Будь-яких документів, які б підтверджували розбіжність між задекларованими обсягами продажу у деклараціях з ПДВ та задекларованим валовим доходам в сумі 126 295,44 грн. до перевірки не надано. Таким чином, суб'єктом господарювання не відображено у складі валового доходу суму 126 295,44 грн.».
У п.1.13.1 акту перевірки відповідач робить наступні висновки: «різниця між задекларованим обсягом продажу в деклараціях з ПДВ та задекларованим валовим доходом в декларації про доходи за 2009 рік складає 126 295,00 грн. та пояснюється тим, що в деклараціях з ПДВ за 2009 рік в обсязі продажу з ПДВ відображено вартість відвантаженого товару, згідно п.п.7.3.1 ст. 7 закону № 168, яка включалася по першій події».
Таким чином, у різних пунктах акту перевірки відповідачем робляться взаємовиключаючи висновки, а саме: про порушення вимог статті 13 Декрет № 13-92, та фактично про відсутність порушення вимог вказаного вище Декрету.
Згідно частин 2 та 3 статті 13 Декрету № 13-92 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".
У відповідності до п.1.7 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, який затверджено наказом Державної податкової адміністрації від 11.06.2004 року № 326 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.
В порушення вказаних норм акт перевірки не містить у собі необхідної інформації щодо порушення позивачем податкового законодавства - у ньому міститься лише посилання на заниження позивачем доходу у 2009 році на суму 126 295,00 грн.
Даний висновок відповідач робить лише на підставі аналізу даних податкових декларацій з ПДВ за 2009 рік та декларації про доходи за 2009 рік, на підставі якого встановлено розбіжність при обчисленні валового доходу; відповідач не провів аналіз первинних документів, виписок про рух коштів на розрахунковому рахунку позивача за 2009 рік, книги обліку доходів та витрат.
Окрім того, згідно п.7.3.1 ст.7 Закону № 168 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.
Таким чином, позивач у деклараціях з ПДВ відобразив лише вартість відвантаженого товару на користь третіх осіб згідно п.7.3.1 ст.7 Закону № 168.
Доказів надходження грошових коштів у сумі 126 295,00 грн. у вказаний період за відвантажений товар на розрахунковий рахунок позивача або готівкою відповідач у акті перевірки не зазначив та під час розгляду справи не надав.
У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин відповідачем не доведено належними засобами доказування факту існування отриманого позивачем доходу суми 126 295,44 грн. у 2009 році та факту його не відображення позивачем у складі валового доходу.
Таким чином, відповідач протиправно нарахував позивачу податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 18 944,25 грн. за період 2009 рік.
Щодо факту не підтвердження під час перевірки документально валових витрат на суму 221 398,70 грн. та на суму 3994,29 грн.
У пункт 2.2.2 акту перевірки відповідачем зазначено наступне: «приватним підприємцем відповідно до поданих декларацій понесені витрати в 2 півріччі 2008 року в сумі 579 508,00 грн., а фактично за даними перевірки валові витрати безпосередньо пов'язані із одержанням доходу складають 358 109,30 грн. Розбіжність у сумі 221 398,70 грн. виникла за рахунок відображення підприємцем понесених витрат при надходженні коштів на розрахунковий рахунок підприємця за лабораторне обладнання, медичні стерилізатори), які не підтверджено жодними первинними документами, а саме: в 2 півріччі 2008 року згідно банківських виписок, наданих до перевірки, на розрахунковий рахунок підприємця надходять грошові кошти від ТОВ «Фенікс -ЛАБ» за лабораторне обладнання, медичні стерилізатори, в розмірі 302 956,00 грн., які підприємець відносить до складу валового доходу, але первинних документів, які б свідчили про фактичне придбання та оплату медичних стерилізаторів до перевірки не надано. Також у 2 півріччі 2008 року до складу валових витрат підприємцем віднесено послуги зв'язку в сумі 3994,29 грн. в той час, як до перевірки не надано роздруківки телефонних розмов, або будь-які документи, які б підтверджували витрати на послуги зв'язку, пов'язані з одержанням доходів, тим більше, що у підприємця відсутні офісні та складські приміщення. Отже, підприємцем до складу валових витрат включено витрати на придбання товару без наявності первинних документів у 2 півріччі 2008 року на загальну суму 225 393,00 грн.».
Таким чином, судом встановлено, що за даними відповідача позивачем до перевірки не надано первинних документів на суму 225 393,00 грн.
У пункті 1.10. акту перевірки відповідач перераховує документи, які були використанні останнім під час перевірки позивача, до яких віднесено: справа суб'єкта господарювання, книга обліку доходів та витрат, реєстри виданих та отриманих податкових накладних з 01.07.2008 року по 31.12.2009 року, первинні документи: податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт за період з 01.07.2008 року по 31.12.2009 року, виписки про рух коштів на розрахунковому рахунку та квитанції до прибуткових касових ордерів з 01.07.2008 року по 31.12.2009 року, податкові декларації з ПДВ, декларації про доходи від здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2008 року по 31.12.2009 року.
Також судом встановлено, що опис наданих для перевірки документів складено довіреною особою позивача ОСОБА_3 22.03.2010 року.
У відповідності до вказаного вище опису, копія якого знаходиться у матеріалах справи, позивачем надано до перевірки наступні папки документів: папка первинних документів видаткових, папка актів приймання - передачі робіт, папка первинних документів прибуткових, папка банку на папка з податковими накладними.
Таким чином, ані позивач, ані відповідач у описі від 22.03.2010 року та у акті перевірки детально не описали первинні документи надані позивачем до перевірки: із зазначенням контрагентів позивача, номерів договорів, видаткових та податкових накладних до конкретного договору тощо.
У відповідності до п.1.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, який затверджено наказом Державної податкової адміністрації від 11.06.2004 року № 326 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) перед початком проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків за місцезнаходженням податкового органу посадова особа, відповідальна за проведення перевірки, зобов'язана прийняти надані суб'єктом підприємницької діяльності документи, пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності за період, що перевіряється. Зазначені документи приймаються за описом, складеним платником податків за власним бажанням. Опис наданих для перевірки документів складається у двох примірниках особисто суб'єктом підприємницької діяльності в присутності посадової особи, відповідальної за проведення перевірки. В описі в обов'язковому порядку зазначається кожний переданий документ із указанням його найменування, номера та дати видачі. У разі наявності значної кількості однотипних документів, наприклад, накладних на придбання товару, в описі допускається запис із зазначенням назви однотипних документів (накладна), їх кількість, за який період діяльності вони надані та кількість аркушів. У кінці опису суб'єктом підприємницької діяльності повинно бути зазначено, що для проведення перевірки документи надані в повному обсязі, інші документи, пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності, відсутні. Посадова особа, що здійснює перевірку, ознайомившись із наданими для перевірки документами, перевіривши їх наявність за описом, робить у ньому запис про прийняття для проведення документальної перевірки документів, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності, зазначає дату їх прийняття та ставить особистий підпис.
Отже, відповідачем порушено під час прийняття документів від позивача для перевірки вимоги вказаного вище порядку в частині оформлення опису прийнятих до перевірки документів, а саме: в описі від 22.03.2010 року не вказано кожний переданий документ із зазначенням його найменування, номера та дати видачі.
У висновках Довідки про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами окремих норм Закону України «Про податок на додану вартість» від 15.04.2010 року, яка складана Вищим адміністративним судом України, вказано про те, що якщо на момент здійснення перевірки податковим органом у платника податків відсутні податкові накладні, митні декларації, які підтверджують правовірність віднесення сум податкового кредиту, то судом не може братися до уваги їх надання при розгляді справи в суді.
У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин відповідачем не надано суду належних доказів фіксації факту не надання позивачем до перевірки первинних документів на суму 225 393,00 грн.
Таким чином, суд вправі прийняти до уваги первинні документи на суму 225 393,00 надані позивачем при розгляді справи у суді.
Факт поставки позивачу товару підтверджується копіями накладних № 14 від 08.07.2008 року, № 44 від 28.09.2008 року, № 1/9 від 01.09.2008 року, № 29/9 від 29.09.2008 року, № 18/11 від 18.11.2008 року, копії яких знаходяться у матеріалах справи.
В подальшому позивач перепродав весь отриманий товар на користь ТОВ «Фенікс-Лаб» згідно договору купівлі-продажу № 04-06/6 від 04.06.2008 року.
Судом під час розгляду справи встановлено, що вказані документи відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
ТОВ «Фенікс-ЛАБ» виписало позивачу податкові накладні від 09.07.2008 року № 8, від 01.09.2008 року № 18, від 29.09.2008 року № 25, від 29.09.2009 року № 26, від 18.11.2008 року № 46, які оформлено у відповідності до Закону № 168.
Судом на підставі витягу з ЄДРПОУ встановлено, що ТОВ «Фенікс-ЛАБ» станом на день здійснення господарської операції було зареєстрованою юридичною особою та платником ПДВ, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ, яка знаходиться у матеріалах справи.
За вказаних обставин позивачем документально підтверджено факт придбання товару та його подальшу реалізацію на користь ТОВ «Фенікс-ЛАБ».
Також судом встановлено, що позивачем укладено з ТОВ «Велтон. Телеком» Договір про надання телекомунікаційних послуг від 01.01.2008 року № АТЮП28-08 та від 23.02.2008 року № АТЮП123-08, у відповідності до умов яких ТОВ «Велтон. Телеком» зобов'язувалось надати позивачу телекомунікаційні послуги за адресою: АДРЕСА_1, а позивач зобов'язувався оплати надані послуги.
Факт надання послуг підтверджується рахунками на оплату послуг зв'язку, які одночасно є актами здачі-приймання послуг, про що безпосередньо вказано на самому документі.
Судом під час розгляду справи встановлено, що вказані документи відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Позивач оплатив надані послуги, що підтверджується актами звірки взаєморозрахунків, які підписані позивачем та ТОВ «Велтон. Телеком».
ТОВ «Велтон. Телеком» виписало позивачу податкові накладні, які оформлено у відповідності до Закону № 168.
Судом на підставі витягу з ЄДРПОУ встановлено, що ТОВ «Велтон. Телеком» станом на день здійснення господарської операції було зареєстрованою юридичною особою та платником ПДВ, що підтверджується роздруківкою із сайту Державної фіскальної служби України, яка знаходиться у матеріалах справи.
Також судом встановлено, що позивач згідно договору купівлі-продажу від 18.10.2006 року, копія якого знаходиться у матеріалах справи, має на праві власності квартиру АДРЕСА_1
У відповідності до ч.1 ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.
Таким чином, позивач вправі використовувати майно, яке належить йому як фізичній особі для здійснення підприємницької діяльності.
Оскільки, договір з ТОВ «Велтон. Телеком» підписав позивач саме як фізична особа - підприємець, а телекомунікаційні послуги надавалися за місцезнаходженням нерухомого майна позивача, який використовує його для здійснення підприємницької дільяності, то останній вправі відносити витрати на оплату телекомунікаційних послуг, до складу валових витрат, оскільки вони підтверджені належним чином складеними первинними документами.
Згідно частини 3 статті 13 Декрету № 13-92 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".
Згідно статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
Згідно п.6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16, який затверджено наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 року, (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
У відповідності до 5.2.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.
Таким чином, витратами визнається сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу.
Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, не належать до складу валових витрат.
Суд вважає, що розшифровки телефонних розмов не є тими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Суд зазначає, що лише у тому разі, коли у пунктах 5.3-5.8 зазначеного Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» містяться певні обмеження чи є пряма заборона щодо включення певних витрат до складу валових витрат, таке включення можна вважати неправомірним. У пунктах 5.3-5.8 вказаного Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не зазначено про неможливість віднесення до складу валових витрат вартості послуг зв'язку. Також суд відзначив, що нормами Закону не передбачено необхідності доказування платником податку безпосереднього зв'язку здійснених ним витрат саме у зв'язку із підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці. Тобто наперед вважається, що всі витрати платника податку є прямо пов'язані з такою підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці. На це вказує п. 5.10 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», яким визначено, що установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.
Відповідач не надав суду доказів того, що витрати позивача на послуги зв'язку не пов'язані з його господарською діяльністю.
За вказаних обставин позивач документально підтвердив витрати у сумі 221 398,70 грн. та у сумі 3994,29 грн.
Одночасно суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не здійснює фактично підприємницьку діяльність, оскільки фактично працює на Пролетарському виробничому управлінні підземного збереження газу УМГ «Харківтрансгаз» на посаді завідуючого господарством вказаного підприємства та відповідно до табелю обліку робочого часу має 5-ти денну робочу неділю та працює 9 годин на день з наступних причин.
Законодавство України не забороняє особі, які здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрована як фізична особа - підприємець, виконувати роботи за трудовим договором.
Щодо не надання позивачем до перевірки податкових накладних, які б свідчили про факт реалізації лікарських засобів та виробів медичного призначення, з товарними кодами УКТ ЗЕД, та які відмічено позначкою «Операції, які звільнено від оподаткування» та наявність документального підтвердження щодо їх медичного застосування чим порушено п.7.1.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», то суд зазначає наступне.
Судом на підставі акту перевірки та письмових пояснень відповідача встановлено, що дані обставини стосуються господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Фенікс-ЛАБ».
Судом встановлено, що виписало позивачу податкові накладні від 09.07.2008 року № 8, від 01.09.2008 року № 18, від 29.09.2008 року № 25, від 29.09.2009 року № 26, від 18.11.2008 року № 46, які оформлено у відповідності до Закону № 168 та надано суду під час розгляду справи.
Оскільки відповідачем не надано суду належних доказів не надання вказаних накладних позивачем під час перевірки, то суд бере їх до уваги під час розгляду справи.
Судом встановлено, що ТОВ «Фенікс-ЛАБ» було платником ПДВ, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ, яка знаходиться у матеріалах справи.
Даний товар згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2003 року № 1949 включено відповідно до підпункту 5.1.7 статті 5 Закону України № 168 до переліку лікарських засобів та виробів медичного призначення, операції з продажу яких звільняються від обкладення податком на додану вартість.
У податкових накладних міститься позначка про те, що дані операції звільнені від оподаткування ПДВ у відповідності до підпункту 5.1.7 статті 5 Закону України № 168.
Норми підпункту 5.1.7 статті 5 Закону України № 168 та переліку лікарських засобів та виробів медичного призначення, операції з продажу яких звільняються від обкладення податком на додану вартість, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2003 року № 1949, не передбачають звільнення від оподаткування операцій з купівлі-продажу лікарських засобів та виробів медичного призначення за умови документального підтвердження їх медичного використання.
Сам факт продажу товарів, які включені до переліку лікарських засобів та виробів медичного призначення, операції з продажу яких звільняються від обкладення податком на додану вартість, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2003 року № 1949, є достатньою підставою для звільнення від оподаткуванням ПДВ.
Одночасно суд зазначає про те, що саме по собі не відображення у податкових деклараціях з ПДВ зазначених вище операцій з ТОВ «Фенікс-ЛАБ» не може слугувати підставою для нарахування ПДВ, оскільки допущена позивачем помилка не призвела фактично до заниження суми ПДВ.
За вказаних обставин позивач не допустив заниження податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 60 575,18 грн. за господарськими операціями з ТОВ «Фенікс-ЛАБ».
Щодо не підтвердження суми податкового кредиту податковими накладними, а саме: за грудень 2008 року у розмірі 194,07 грн., за липень 2009 року на 531,60 грн., за вересень 2009 року на суму 1062,04 грн. та грудень 2009 року на 1469,98 грн., оскільки суми ПДВ, які відображено у податкових декларації позивача за відповідні податкові періоди та у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних не співпадають, то суд зазначає наступне.
Позивач у податковій декларації з ПДВ за грудень 2008 року відобразив суму податкового кредиту 8580,00 грн.; за липень 2009 року - 2410,00 грн., за вересень 2009 року - 3209,00 грн.; за грудень 2009 року - 1500,00 грн.
Вказані вище суми податкового кредиту відображено і у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за вказані вище періоди, копії яких знаходяться у матеріалах справи.
У відповідності до п.7.4.5 ст. 7 Закону № 168 не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).
У матеріалах справи знаходяться всі податкові накладні, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит за грудень 2008 року у розмірі 194,07 грн., за липень 2009 року на 531,60 грн., за вересень 2009 року на суму 1062,04 грн. та грудень 2009 року на 1469,98 грн. Вказані накладні відображено у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.
На підставі викладеного, суд вважає, що позивач підтвердив суми податкового кредиту за грудень 2008 року у розмірі 194,07 грн., за липень 2009 року на 531,60 грн., за вересень 2009 року на суму 1062,04 грн. та грудень 2009 року на 1469,98 грн.
Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов - задовольнити повністю.
Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3,40 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 05.02.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Златін С.В. Златін Р.Ю. Ричка