Справа № 2а-11167/09
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 вересня 2014 року м. Київ №2а-11167/09

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши в письмовому провадженні справу за позовом Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків (далі - Центральний офіс) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рууккі Україна" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Арма-Строй" про стягнення в доход держави коштів за нікчемним правочином,

в с т а н о в и в:

Спеціалізована державна податкова інспекція у м. Києві по обслуговуванню великих платників податків (далі - СДПІ), правонаступником якої є Центральний офіс, звернулася до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства "Рууккі Україна", правонаступником якого є ТОВ "Рууккі Україна", і до ТОВ "Арма-Строй", в якому просить стягнути в дохід держави кошти, одержані за договором від 14.09.2008 №12, вчиненим з метою яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства у зв'язку з його нікчемністю:

- з ТОВ "Рууккі Україна" в дохід державного бюджету суму у розмірі 231739,20 грн., отриману за спірним договором;

- з ТОВ "Арма-Строй" в дохід державного бюджету виконані будівельні роботи - пристройка до будівлі головного корпусу у вигляді коштів на суму 231739,20 грн.

Позов обґрунтовано тим, що згідно з результатами документальної перевірки ЗАТ "Рууккі Україна", оформленої актом від 13.07.2009 №249/40-10/25277777, договір №12 від 14.09.2008 про виконання підрядних робіт, укладений між ЗАТ "Рууккі Україна" і ТОВ "Арма-Строй", є нікчемним згідно із ст.ст. 203, 228 ЦК, оскільки порушує загальні умови дійсності правочинів, порушує публічний порядок та укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Відповідач - ТОВ "Рууккі Україна" - надав письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити в його задоволенні, стверджуючи про неналежність наданих позивачем доказів, невідповідність висновків перевірки дійсним обставинам справи, а також фактич-ністю виконання договору №12 від 14.09.2008, що підтверджується відповідними первинни-ми документами.

Відповідач - ТОВ "Арма-Строй" - заперечень чи інших матеріалів до суду не надав, явку представника до судових засідань не забезпечив, причин чого не повідомив.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2010, залише-ною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 17.03.2011, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2014 скасовано вищевка-зані судові рішення, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, колегією суддів Вищого адміністративного суду України зазначено про безпідставність визнання судами правочину нікчемним з огляду на невідповідність договору певним вимогам законодавства щодо його істотних умов, оскільки в силу презумпції правомірності правочину, договір, який не містить певних визначених законом умов, а також який не визнавався судом недійсним, є правомір-ним. Колегією суддів зазначено про необхідність доведення належними доказами мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, як передумови визнання правочину нікчемним. Також колегія суддів зазначила про необхідність дослідження судом всіх перви-нних документів, складених під час здійснення господарських операцій, а також з'ясування того, наскільки можливі дефекти їх форми впливають на належність і допустимість цих доказів.

Під час нового розгляду справи представник позивача підтримав позов з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача - ТОВ "Рууккі Україна" - не визнав позов.

Відповідач - ТОВ "Арма-Строк" - заперечень чи інших матеріалів до суду не надав, явку представника до судових засідань не забезпечив, причин чого не повідомив.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, які прибули до судових засідань, дос-лідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що між ЗАТ "Рууккі Україна" і ТОВ "Арма-Строй" укладено договір №12 від 14.09.2008, копія якого наявна у справі (т. 1 а.с. 10, 11), згідно з яким Замовник - ЗАТ "Рууккі Україна" доручає Підряднику - ТОВ "Арма-Строй" виконати робо-ти, а саме: "ремонт подкрановых путей заготовительного корпуса высокого пролета", а Замовник приймає на себе зобов'язання прийняти та оплатити належним чином виконані роботи (п.п 1.1, 1.3). Вартість робіт складає 231739,20 грн. (у т.ч.: ПДВ - 38623,20 грн.), які сплачуються у наступному порядку: 50% - після підписання договору, 50% - по факту виконання робіт (п.п. 5.1, 5.2).

На виконання цього договору сторонами складено: акт приймання виконаних підряд-них робіт (без дати і номеру) (форма КБ-2в) на загальну суму 231739,20 грн., довідка про вартість виконаних підрядних робіт на загальну суму 231739,20 грн., підсумкова відомість ресурсів (по факту), кошторисний розрахунок №П-929 (затрати, пов'язані з командируванням робітників підрядних організацій на будівництво), розрахунок загальновиробничих витрат по акту КБ-2в ("Подкрановые пути"), копії яких наявні у справі (т. 1 а.с. 132-140).

Згідно з платіжними дорученнями від 18.09.2008 №83 на суму 115869,60 грн. і від 14.10.2008 №232 на суму 115869,60 грн., копії яких наявні у справі (т. 1, а.с. 130, 131), ЗАТ "Рууккі Україна" здійснено оплату ТОВ "Арма-Строй" за ремонт "подкрановых путей" у загальній сумі 231739,20 грн.

ТОВ "Арма-Строй" виписано на користь ЗАТ "Рууккі Україна" податкові накладні від 17.09.2008 №3-1709 на суму 115869,60 грн. і від 17.10.2008 №2-1710 на суму 115869,60 грн., копії яких наявні у справі (т. 1, а.с. 52, 53).

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК нікчемним є правочин, якщо його недійсність встанов-лена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч. 4 ст. 216 ЦК правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, встановлені у ст. 228 ЦК.

Частиною 2 ст. 228 ЦК встановлено, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 цієї статті правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадя-нина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що у разі недодержання вимоги щодо відповід-ності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

З даними положеннями цивільного законодавства кореспондуються положення госпо-дарського.

Частиною 1 ст. 207 ГК визначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає ви-могам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільс-тва, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них гос-подарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно із ст. 208 ГК якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'я-зання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави (ч. 1).

У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одер-жане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом (ч. 2).

Оцінивши доводи сторін і наявні у справі докази, суд дійшов висновку про необґрун-тованість доводів позивача про нікчемність договору №12 від 14.09.2008 з огляду на відсут-ність належних і достатніх доказів порушення вказаним договором публічного порядку та/або завідомо суперечливої інтересам держави і суспільства мети вчинення правочину.

В обґрунтування порушення публічного порядку та наявності завідомо суперечливої інтересам держави і суспільства мети позивач зазначає про те, що договір №12 від 14.09.2008 не відповідає загальним умовам дійсності правочину, визначених у ч.ч. 1, 5 ст. 203 ЦК, не спрямований на реальне настання правових наслідків і укладений з метою незаконного відшкодування ПДВ, посилаючись на акт перевірки ЗАТ "Рууккі Україна" від 13.07.2009 №249/40-10/25277777.

В акті ДПІ від 13.07.2009 №249/40-10/25277777 про результати планової виїзної пере-вірки ЗАТ "Рууккі України" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 по 31.03.2009, копія частини якого наявна у справі (т. 1, а.с. 34-41), зазначено про завищення податкового кредиту з ПДВ за жовтень 2008р. на 47632 грн., у т.ч. 38623 грн., сплачених на користь ТОВ "Арма-Строй" за договором від 14.09.2008 №12, з огляду на те, що вказаний договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених цим правочином, та є нікчемним.

В акті зазначається про те, що згідно з листом ДПІ у Печерському районі м. Києва від 08.07.2009 №15966/7/15-311, копія якого наявна у справі (т. 1 а.с. 42, 43) ТОВ "Арма-Строй" взято на облік у ДПІ у Печерському районі м. Києва 07.02.2007. ТОВ "Арма-Строй" не звітує до органів податкової служби (останній звіт з податку на прибуток подано за 2007р., а податкову декларацію з ПДВ подано за серпень 2008р.), основним видом діяльності ТОВ "Арма-Строй" визначено оптову торгівлю електропобутовими товарами, станом на 3 квартал 2008р. кількість працюючих на підприємстві склала одну особу.

Також в акті зазначається про те, що згідно з поясненнями ОСОБА_1, відібраних старшим оперуповноваженим ГВПМ СДПІ у м.Києві по роботі з ВПП капітаном податкової міліції Злотніковим Д.О. 11.08.2009, копія яких наявна у справі (т. 1 а.с. 47), ОСОБА_1 пояснив, що являється фіктивним директором ТОВ "Арма-Строй", до фінансово-господарської діяльності підприємства відношення не має, договір від 14.09.2008 №12 із ЗАТ "Рууккі Україна" не підписував та жодних будівельних робіт на виконання умов названого договору не виконував.

Проте доводи позивача і наведені ним в акті перевірки обставини суд вважає помилковими і недостатніми для доведення факту нікчемності договору від 14.09.2008 №12 згідно з ч. 2 ст. 215, ст. 228 ЦК, що вбачається з наступного.

Так, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК є підставою недійсності правочину.

Частинами 1, 5 ст. 203 ЦК визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його мо-ральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, вста-новлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний пра-вочин).

Таким чином, невідповідність правочину вимогам ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК може бути лише підставою для визнання правочинів недійсними в судовому порядку і повинно бути доведеним належними і допустимими засобами доказування перед судом. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК такі правочини є оспорювавними і можуть бути визнані судом недійсними, але не є нікчемними, як помилково стверджує позивач у позовній заяві. Водночас предмет спору в даній справі не стосується визнання договору №12 від 14.09.2008 недійсним, на що також звернув свою увагу Вищий адміністративний суд України.

З огляду на помилковість доводів позивача про порушення договором від 14.09.2009 №12 загальних умов дійсності правочинів та їх неналежність до предмету спору, а також беручи до уваги мотиви Вищого адміністративного суду України з цих питань, суд не бере такі доводи позивача до уваги в якості підстави для висновку про нікчемність правочину.

Необґрунтованими суд вважає доводи позивача про не спрямованість договору від 14.09.2008 №12 на настання правових наслідків.

Як встановлено судом і зазначено вище, виконання господарських зобов'язань за дого-вором від 14.09.2008 №12 підтверджується відповідними первинними документами (акт приймання виконаних підрядних робіт та кошторисна документація, податкові накладні, платіжні доручення).

Належність і допустимість цих доказів під час розгляду справи позивач не спростував. Твердження позивача про недійсність первинних документів з огляду на недійсність чи нікчемність договору №12 від 14.09.2008 є безпідставними, оскільки вказаних фактів під час перевірки позивачем належним чином встановлено і доведено не було і судом не встановлено.

Окремі недоліки в оформленні договору, а саме відсутність зазначення строків вико-нання робіт та строків прийому-передачі результатів виконаних робіт, а також окремі недо-ліки в оформленні акта приймання виконаних підрядних робіт, а саме відсутність дати його складення, не спростовують правового значення цих документів та можливість ідентифікації сторін договору, змісту і обсягу господарської операції та періоду здійснення робіт - вересень-жовтень 2008р., судячи з інших доказів: пояснення представника відповідача, дати здійснення Замовником платежів, дати складення і отримання податкових накладних. Також вказані недоліки не свідчать про суперечливість правочину інтересам держави і суспільства.

Додатково на підтвердження належної правосуб'єктності ТОВ "Арма-Строй" і фактич-ності виконання підрядних робіт позивач надав до суду копію ліцензії Міністерства будів-ництва, архітектури та житлово-комунального господарства України Серії АВ №314322 від 07.03.2007 про здійснення ТОВ "Арма-Строй" будівельної діяльності (т. 1 а.с. 179), а також експертний висновок Э.З-010-8_2009.12 від 16.12.2009, наданий ТОВ "Науково-виробнича фірма "Лугстройексперт" "По результатам экспертной оценки работ по ремонту подкрановых путей здания заготовительного корпуса високого пролета, расположеного по адресу: Луганская обл., г. Антрацит, пгт. Крепенский, ул. Зелёная, 6" (т. 1 а.с. 181-186), щодо яких заперечень чи спростувань представник позивача не зазначив.

Необґрунтованими суд вважає доводи позивача про наявність завідомо суперечливої інтересам держави і суспільства мети на ухилення від сплати податків та відшкодування ПДВ, оскільки належних доказів цим фактам позивач до суду не надав.

Посилання позивача на лист ДПІ у Печерському районі м. Києві, пояснення директора ТОВ "Арма-Строй" ОСОБА_1 та факт порушення кримінальної справи №70-107-08, що випливає зі змісту постанови про проведення виїмки документів від 22.01.2009 (т. 1 а.с. 141, 142), суд не бере до уваги з підстав, передбачених ч. 4 ст. 70 КАС, згідно з якою обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В даному випадку у справі наявні первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій, та водночас відсутнє відповідне обвинувальне рішення суду, що набрало законної сили, щодо ухилення посадових осіб ЗАТ "Рууккі Україна" чи ТОВ "Арма-Строй" у сплаті податків за договором №12 від 14.09.2008. При цьому зазначені в постанові слідчого обставини не мають остаточного і доведеного характеру, на що звернув увагу Вищий адміністративний суд України.

Крім того, у справі наявна копія листа СДПІ від 13.08.2009 №2505/10/26-0/302, адресованого керівнику ЗАТ "Рууккі Україна" (т. 1 а.с. 156), в якому повідомляється про відмову в порушенні кримінальної справи відносно службових осіб підприємства згідно з п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 212 КК України.

Надана позивачем під час нового розгляду справи копія постанови Окружного адмі-ністративного суду міста Києва від 16.11.2012 №2а-2771/10/2670, якою відмовлено ТОВ "Рууккі Україна" в скасуванні податкових повідомлень-рішень в частині донарахування податкових зобов'язань, пов'язаній з договором №12 від 14.09.2008, судом оцінюється кри-тично, оскільки висновок суду про нікчемність вказаного договору зроблено згідно з ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 72 КАС та виключно з фактом наявності постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2010 №2а-11167/09/2670, яка в свою чергу була скасована ухва-лою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2014.

Оскільки інших обставин, які б свідчили про нікчемність вказаного договору, в поста-нові Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2012 №2а-2771/10/2670 вста-новлено не було, то враховуючи факт скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2010 №2а-11167/09/2670 суд не вважає першу такою, що має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Отже, враховуючи встановлені обставини і наведені мотиви, суд вважає доводи по-зивача про нікчемність договору від 14.09.2008 №12 необґрунтованими, які заявлені без належних і достатніх доказів, які б достовірно підтверджували відповідні юридичні факти і могли бути підставою для висновків про нікчемність правочинів та наявність підстав для стягнення коштів.

Недостатність доказів і недоведеність позивачем тих обставин, на які він посилається у підтвердження своїх вимог, вказують на необґрунтованість позову та відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 70, 71, 76, 79, 86, 128, 138, 158-163, 167 КАС

п о с т а н о в и в:

Відмовити Міжрегіональному головному управлінню Міндоходів - Центральному офісу з обслуговування великих платників податків в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 10 днів з дня отримання копії її повного тексту.

Суддя Д.А. Костенко