Справа № 810/350/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року м.Київ 810/350/15

15:29

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., секретаря судового засідання - Волощук Л.В.,

за участю:

від податкового органу - Білик С.М.,

фізичної особи-підприємця - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за поданням Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2015 року о 09 год. 21 хв. до Київського окружного адміністративного суду звернулась Державна податкова інспекція в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

В обґрунтування подання зазначали, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 відмовилась від підпису у направленні на перевірку, складеного на підставі наказу Головного управління ДФС у Київській області від 29.12.2014 № 100 про проведення фактичної перевірки, та не допустила посадових осіб ГУ ДФС у Київській області до перевірки, у зв'язку із чим у податкового органу виникло право на застосування умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця.

У судовому засіданні представник Державної податкової інспекції в Обухівському районі подання підтримав, зазначив, що застосування умовного адміністративного арешту є необхідним для належного виконання платником податків обов'язків, визначених законом, наголосив, що дії фізичної особи-підприємця, що полягали у не допуску інспекторів до проведення перевірки, створили перешкоди їх законній діяльності під час виконання ними службових обов'язків та виконанні законних вимог. У свою чергу, будь-яких зауважень щодо невиконання посадовими особами вимог податкового законодавства, фізичною особою-підприємцем зазначено не було.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у судовому засіданні доводи викладені представником податкового органу щодо обґрунтованості адміністративного арешту належного їй майна, що перебуває (розміщене, зберігається) у господарській одиниці за адресою: АДРЕСА_1- не заперечувала та визнала подання. Надала суду заяву, якою підтвердила свою згоду на проведення фактичної перевірки податковим органом на підставі наказу Головного управління ДФС у Київській області від 29.12.2014 № 100.

Заслухавши пояснення представника податкового органу та фізичної особи-підприємця, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд зазначає про таке.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована 25.09.2002 (а.с.7-8), перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції Обухівського району Головного управління ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що 29.12.2014 Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято Наказ від 29.12.2014 № 100 (далі - Наказ) про проведення фактичних перевірок у січні 2015 року суб'єктів господарювання відповідно до переліку. Зокрема, згідно з Додатком 1 до зазначеного наказу, суб'єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.9-10).

На підставі вказаного Наказу, 28.01.2015 ГУ ДФС у Київській області прийняті направлення №283 та №284 на проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.11,12).

В свою чергу, ФОП ОСОБА_2 відмовилась від підпису у направленні на перевірку та не допустила посадових осіб податкового органу до фактичної перевірки, про що 28.01.2015 інспекторами ДПІ в Обухівському районі складено відповідні Акти № 000654 «Про відмову від підпису у направленні на перевірку та № 000654 «Відмови від допуску до перевірки».

Внаслідок вчинення суб'єктом господарювання, шляхом недопущення до фактичної перевірки, перешкод законній діяльності посадових осіб контролюючого органу під час виконання ними службових обов'язків та за результатом розгляду звернення з доданими до нього матеріалами підрозділу органу ДФС ГУ ДФС у Київській області, заступником начальника Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ФОП ОСОБА_2, про що прийнято рішення від 29.01.2015 (а.с.31,32). Зазначене подання направлено податковим органом до суду з метою підтвердження обґрунтованості його застосування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов'язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України.

Як встановлено в пункті 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до пунктів 80.1 та 80.2 статті 80 цього ж кодексу фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи); фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, визначених підпунктами 80.2.1- 80.2.7.

Пунктом 80.5 статті 80 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України при пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Цим же пунктом передбачено, що у разі відмови платника податків їа/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З наведених норм слідує, що платник податків зобов'язаний розписатися та отримати копії зазначених документів, відмова від їх отримання є неправомірною.

Абзацом п'ятим пункту 81.1 ПК України визначено вичерпний перелік підстав для недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки, якими є непред'явлення або ненадіслання платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Таким чином, єдиною підставою для відмови у допуску посадових осіб до перевірки є непред'явлення уповноваженим особам платника податків наказу та направлень на проведення перевірки та службового посвідчення посадової (службової особи) контролюючого органу, або якщо хоча б один із вказаних документів оформлений з порушенням вимог, встановлених пунктом 81.1 ПК України .

У свою чергу, відмова платника податків від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення, або від допуску посадових осіб контролюючого органу є підставою для застосування арешту майна в порядку, визначеному статтею 94 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті (пункт 94.3 статті 94 Податкового кодексу України).

Згідно приписів пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Пунктом 94.5 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (пункт 94.10 статті 94 Податкового кодексу України).

При цьому перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Предметом перевірки є відповідність рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

Отже судом встановлено, що факт відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу на перевірку зафіксовані в актах. Проти прийнятого ДПІ в Обухівському районі Рішення від 29.01.2015 року № 1 про застосування умовного адміністративного арешту ФОП ОСОБА_2 не заперечувала.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що Рішення ДПІ в Обухівському районі від 29.01.2015 року № 1 про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) прийнято обгрунтовано.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 136, 158-163, 167, 1833, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області - задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), застосованого рішенням Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області від 29 січня 2015 року № 1.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 06 лютого 2015 року