Справа № 813/8244/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року № 813/8244/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Бегей О.Р.,

представника позивача Яремко П.С.,

представник відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Державної інспекції сільського господарства в Львівській області про визнання протиправною бездіяльності і зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

03.12.2014 року Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» звернулось з позовом до Державної інспекції сільського господарства у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності і зобов'язання вчинити дії, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Державної інспекції сільського господарства у Лвьівській області протиправною в частині невиконання основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель під час розгляду звернення залізниці від 30.09.2014 року №НЗ-1-10/2870 та переданих Управлінням УМВС України на Львівській залізниці документів згідно листа від 31.03.2014 року №12/824 для складання протоколів про вчинення адміністративних проступків;

- зобов'язати Державну інспекцію сільського господарства у Львівській області вчинити наступні дії: скласти протоколи про адміністративні правопорушення та розглянути їх відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення щодо осіб, які самовільно захопили земельні ділянки, що перебувають в користуванні залізниці в адміністративних межах м. Самбір, видати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження) щодо звільнення самовільно захоплених земельних ділянок.

В обґрунтування своїх позовних вимог ДТГО «Львівська залізниця» зазначає, що на виконання подання прокуратури Львівської області від 18.10.2013 року №07/2/2-1016вих13 про усунення порушень вимог земельного законодавств, причин та умов, що їм сприяють, останнє звернулось із заявою про вчинення злочину від 21.11.2013 року №НЗЕ-103634 до УМВС на Львівській залізниці, яке листом від 31.03.2014 року №12/824 повідомило позивача про те, що кримінальне провадження №0000052, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, було закрито у зв'язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Разом з тим, УМВС України на Львівській залізниці цим листом також повідомило позивача про скерування копій відповідних документів в органи державного контролю, що уповноважені складати протоколи про вчинення адміністративного проступку щодо осіб, які користуються об'єктами, що знаходяться на самовільно захоплених землях залізниці для вирішення питань щодо пред'явлення цивільних позовів про звільнення незаконно зайнятих земельних ділянок.

У зв'язку з цим, ДТГО «Львівська залізниця» звернулось з листом №НЗ-1-10/2870 від 30.09.2014 року у Державну інспекцію сільського господарства у Львівській області з проханням повідомити про стан розгляду направлених УМВС на Львівській залізниці згідно листа від 31.03.2014 року №12/824 копій документів для складання протоколів про вчинення адміністративних проступків щодо осіб, які користуються об'єктами, що знаходяться на самовільно захоплених землях залізниці. Листом від 13.10.2014 року №5478/3-5-8 відповідач повідомив про неможливість встановлення порушників вимог земельного законодавства за давністю вчинення правопорушення, а тому Державна інспекція сільського господарства у Львівській області не в змозі оформити документи про притягнення до адміністративної відповідальності за результатами перевірки на невстановлених осіб, запропонувавши при цьому звернутися до суду із позовами для захисту майнових прав. У зв'язку з цим, позивач стверджує, що Державна інспекція сільського господарства у Львівській області допустила протиправну бездіяльність, яка порушує право залізниці на землекористування. При цьому, покликається на положення Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а також на норми Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року №459/2011, якими на відповідача покладено обов'язок забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України, запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення, в.т.ч. надано повноваження складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених підстав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявку суду не повідомив. В судовому засіданні 28.01.2015 року просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі у зв'язку з їх незаконністю та необґрунтованістю з мотивів, які викладені у письмових запереченнях та долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної справи № 813/8244/14, матеріали кримінального провадження № 0000052, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, враховуючи наступне.

22.10.2013 року на адресу ДТГО «Львівська залізниця» надійшло подання прокуратури Львівської області від 18.10.2013 року №07/2/2-1016вих13 про усунення порушень вимог земельного законодавства, причин та умов, що їм сприяють. Як вбачається з вказаного подання, прокуратурою Львівської області із залученням фахівців органів державного контролю проведено перевірку додержання Львівською залізницею вимог земельного законодавства, під час якої встановлені порушення вимог Земельного кодексу України, Законів України «Про транспорт», «Про залізничний транспорт». Так, зокрема, поруч з іншим, встановлено, що унаслідок бездіяльності посадових осіб окремих підрозділів залізниці допущено факти самовільного зайняття сторонніми особами земель залізничного транспорту та їх самовільна забудова, в тому числі у смугах відведення залізничних колій.

21.11.2013 року на виконання вимог подання прокуратури Львівської області та у зв'язку з виявленими фактами порушення земельного законодавства та нецільового використання земель залізничного транспорту, незважаючи на наявність правовстановлюючих документів залізниці на постійне користування землею на території Самбірського району Львівської області (м. Самбір) з розміщеними на них об'єктами рухомого та нерухомого майна, на загальну площу 0,54 га, ДТГО «Львівська залізниця» звернулось до УМВС України на Львівській залізниці із заявою про вчинення злочину №НЗЕ-10/3634.

В обґрунтування своєї заяви про вчинення злочину, ДТГО «Львівська залізниця» зазначає, що в ході обстеження підтверджено факти самовільного зайняття земель залізниці та самовільного будівництва (розміщення) на них об'єктів майна сторонніми особами, а саме виявлено 302 об'єкти майна (140 гаражів, 149 сараїв та 6 фундаментів під гаражі) на земельній ділянці, що перебуває у державній власності та в постійному користуванні залізниці.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-ЛВ №003441, виданого на підставі рішення Самбірської міської ради від 02.09.1997 року №502 ДТГО «Львівська залізниця» надано у постійне користування земельну ділянку, площею 150,378 га в межах території Самбірської міської ради вздовж смуги відведення залізниці на перегоні Самбір-Ваньовичі.

Тому, враховуючи, що вказані об'єкти знаходяться в межах смуги відведення залізниці, на яку згідно ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.68 ЗК України поширюється правовий режим земель транспорту, у своїй заяві ДТГО «Львівська залізниця» стверджувало про наявність в діях сторонніх осіб складу злочину, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, а саме самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці в зонах особливого режиму використання земель.

28.11.2013 року СВ УМВС України на Львівській залізниці було розпочато кримінальне провадження №0000052 за фактом самовільного зайняття земель залізниці та самовільного розміщення на них об'єктів майна невстановленими особами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування було проведено обстеження земельних ділянок ДТГО «Львівська залізниця» на предмет наявності самовільного будівництва на самовільно зайнятих земельних ділянках, які перебувають у постійному користування ДТГО «Львівська залізниця», що підтверджується відповідними актами про виявлення об'єкту нерухомого майна (всього 302 акти), а також допитано ряд свідків.

27.03.2014 року слідчий СЧ СВ УМВС України у Львівській області, підполковник міліції Коломієць І.Р., прийняв постанову про закриття кримінального провадження №0000052 у зв'язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Як вбачається з цієї постанови, слідчий також постановив скерувати копії відповідних матеріалів в органи державного контролю, що уповноважені складати протоколи про вчинення адміністративного проступку щодо осіб, які користуються об'єктами, що знаходяться на самовільно-захоплених землях залізниці, а також скерувати матеріали до прокуратури області для вирішення питання щодо пред'явлення цивільних позовів про звільнення незаконно зайнятих земельних ділянок.

Із супровідного листа від 27.03.2014 року №12/797 вбачається, що УМВС України на Львівській залізниці на адресу начальника державної інспекції сільського господарства у Львівській області направило матеріали з кримінального провадження №0000052 за фактом самовільного заняття земель залізниці та розміщення на них об'єктів майна, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, для прийняття рішення згідно закону.

ДТГО «Львівська залізниця» листом №НЗ-1-10/2870 від 30.09.2014 року звернулось до відповідача у справі, Державної інспекції сільського господарства у Львівській області з проханням повідомити про стан розгляду направлених УМВС України на Львівській залізниці згідно листа від 31.03.2014 року №12/824 копій документів для складання протоколів про вчинення адміністративних проступків стосовно осіб, які користуються об'єктами, що знаходяться на самовільно захоплених землях залізниці.

У відповідь на цей лист Державна інспекція сільського господарства у Львівській області направила на адресу позивача лист №5748/3-5-8 від 13.10.2014 року у якому зазначила, що виявлені факти самовільного зайняття земель залізниці та розміщення на них об'єктів нерухомого майна були вчинені у період з 1970 по 2000 рік. Покликаючись на п.4.3 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, відповідач зазначив, що для притягнення винних до адміністративної відповідальності при виявленні порушення земельного законодавства державний інспектор з'ясовує обставини та суть скоєного порушення вимог земельного законодавства, установлює особу, яка здійснила дане порушення. Відтак, відповідач у своєму листі на адресу позивача зазначив, що у зв'язку з тим, що в даному випадку неможливо встановити порушника вимог земельного законодавства за давністю вчинення правопорушення Державна інспекція сільського господарства у Львівській області не в змозі оформити документи про притягнення до адміністративної відповідальності за результатами перевірки на невстановлених осіб, запропонувавши ДТГО «Львівська залізниця» при цьому звернутись до суду за захистом майнових прав.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідачем всупереч вимогам закону і покладеним на нього завданням не було вжито необхідних заходів реагування в межах визначених повноважень, а отже було допущено протиправну бездіяльність, виходячи з наступного.

Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 року № 963-IV визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Статтею 2 цього Закону встановлено, що основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, в.т.ч.: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

У ст.5 Закону визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, відповідно до ст.6 Закону, належать, в.т.ч здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання; вжиття відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам.

Статтею 10 Закону передбачено повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, а саме визначено їх право безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до міліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Аналогічні положення містяться також у затвердженому Указом Президента України №459/2011 від 13.04.2011 року Положенні про Державну інспекцію сільського господарства України, а саме відповідно до п.4 Положення Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням строків своєчасного повернення тимчасово зайнятих земельних ділянок та обов'язкового виконання заходів щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення.

Відповідно до Положення про державну інспекцію сільського господарства у Львівській області, затвердженого наказом Державної інспекції сільського господарства України №110 від 28.02.2012 року, відповідач у справі - Державна інспекція сільського господарства у Львівській області є територіальним органом Держсільгоспінспекції України.

Згідно п.6.1 цього Положення Держсільгоспінспекція та її посадові особи в межах своїх повноважень на виконання покладених завдань мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Відповідно до п.6.3 Держсільгоспінспекція має право звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Пунктом 6.4 Положення передбачено право викликати громадян, у.т.ч. посадових осіб для отримання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, а також матеріали кримінального провадження №0000052 розпочатого 28.11.2013 року за фактом самовільного заняття земель залізниці та розміщення на них об'єктів майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, суд дійшов висновку про безпідставність твердження відповідача про неможливість встановити порушника вимог земельного законодавства за давністю вчинення правопорушення та відповідно щодо неможливості оформити документи про притягнення до адміністративної відповідальності за результатами перевірки на невстановлених осіб.

Так, зокрема, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження №0000052 від 27.03.2014 року, будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) пояснила, що користується сараєм, що знаходиться біля колії, який збудований батьком її чоловіка ще до 1983 року.

Допитаний в межах кримінального провадження свідок ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) зазначив, що приміщенням сараю, що знаходиться поблизу колії приблизно з 1988-1989 року і який збудував сам, письмового дозволу на будівництво сараю чи правовстановлюючих документів на сарай не має.

Свідок ОСОБА_5 (АДРЕСА_3) пояснила, що користується приміщенням гаражу, що знаходиться поблизу колій. Вказаний гараж збудував її батько у 1976 році, чи надавався дозвіл на будівництво гаражу їй не відомо.

Аналогічні покази дали свідки ОСОБА_6 (АДРЕСА_4) та ОСОБА_7 (АДРЕСА_5).

Дану постанову разом з копіями матеріалів кримінального провадження УМВС України на Львівській залізниці передало відповідачу для прийняття рішень відповідно до закону.

Відтак, у зв'язку з наявністю в матеріалах кримінального провадження інформації щодо можливих правопорушників суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що в даному випадку встановити порушників вимог земельного законодавства було неможливо, а тому нібито була відсутня законна підстава притягнути до адміністративної відповідальності осіб, які, на думку відповідача, не були встановлені.

Відповідно до положень ст.244 КУпАП Держсільгоспінспекція України розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель, зокрема справи за ст.53-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Відтак, суд дійшов висновку, що Державна інспекція сільського господарства у Львівській області після отримання матеріалів кримінального провадження, в межах якого були допитані, в тому числі, можливі правопорушники, в межах своїх повноважень і відповідно до покладених завдань могла і повинна була скласти протоколи про адміністративне правопорушення у випадку підтвердження обставин встановлених в ході досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000052 від 28.11.2013 року і притягнути винних осіб до адміністративної відповідальності. Крім цього, відповідач відповідно до покладених завдань і в межах визначених повноважень (п.6.3. Положення) мав звернутись до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок.

Викладене в письмових запереченнях твердження відповідача про сплив, передбаченого ст.38 КУпАП, двомісячного строку для притягнення до адміністративної відповідальності у зв'язку з тим, що факт самовільного зайняття земель залізниці був виявлений та зафіксований в ході комісійного обстеження земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» 68-69 км. перегону Самбір-Ваньовичі 10.10.2013 року, а матеріали з УМВС України на Львівській залізниці надійшли на адресу Держсільгоспінспекції 31.03.2014 року, вхід. №10/8-2970, а відтак нібито відсутня законна підстава для притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Згідно ч.4 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

З урахуванням того, що постанова про закриття кримінального провадження №№0000052 були прийнята 27.03.2014 року, а відповідач отримав її разом з іншими направленими слідчим матеріалами 31.03.2014 року (вхід. №10/8-2970), а також відповідно до положень ч.4 ст.38 КУпАП Державна інспекція сільського господарства у Львівській області мала достатньо часу для встановлення винних осіб і притягнення їх до адміністративної відповідальності, що в свою чергу могло б мати відповідне доказове значення у випадку розгляду судом справи про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши всі обставини, що мають значення для вирішення даної справи на підставі наявних у справі доказів, а також проаналізувавши матеріали кримінального провадження №0000052 від 28.11.2013 року, суд дійшов висновку, що відповідач - Державна інспекція сільського господарства у Львівській області всупереч покладеним на нього завданням допустив бездіяльність, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача підлягають до задоволення.

Що стосується вимог про зобов'язання до вчинення дій шляхом складення протоколів про адміністративне правопорушення та розгляду їх відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення щодо осіб, які самовільно захопили земельні ділянки, що перебувають в користуванні залізниці в адміністративних межах м. Самбір та видачі обов'язкових для виконання приписів (розпоряджень) щодо звільнення самовільно захоплених земельних ділянок, то такі не підлягають до задоволення, оскільки суд не може вирішувати питання про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень, притягнути винних осіб до адміністративної відповідальності, адже суди не вправі втручатись в повноваження та діяльність суб'єктів владних повноважень або ж підміняти їх.

Суд не може підміняти державний орган, рішення чи бездіяльність якого оскаржується та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем було наведено достатньо доводів, підкріплених відповідними доказами щодо протиправної бездіяльності відповідача.

Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Державної інспекції сільського господарства у Львівській області ґрунтуються на положеннях закону, а відтак, суд дійшов переконання, що в цій частині позов підлягає задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України на користь позивача слід присудити судовий збір у розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" до Державної інспекції сільського господарства в Львівській області про визнання протиправною бездіяльності і зобов'язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної інспекції сільського господарства в Львівській області щодо неприйняття рішень та невжиття заходів, передбачених Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 року №963-IV, на підставі скерованих УМВС України на Львівській залізниці матеріалів кримінального провадження №0000052 від 28.11.2013 року за фактом самовільного заняття земель залізниці та розміщення на них об'єктів майна.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1) судовий збір в розмірі 73,08 грн (сімдесят три грн. 08 коп.)

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 10.02.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.