Справа № 333/4883/14-а (6-а/333/188/14)
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2015 рокусправа № 333/4883/14-а провадження № 6-а/333/188/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області

на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26.06.2014р. у справі №333/4883/14-а (6-а/333/188/14) щодо розгляду подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі №2а-3581/10

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24.12.2010 року задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії. Суд визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язав відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 20.04.2010 року по 24.12.2010 року з урахуванням виплачених сум.

Постанова суду першої інстанції від 24.12.2010 року оскаржувалась відповідачем в апеляційному порядку. Ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2011року та 07.11.2012 року постанову суду залишено без змін.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду із поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 24.12.2010 року у даній справі. На обґрунтування подання зазначено про неможливість виконання виконавчого документу №2а-3581/10 від 07.12.2012 року, виданого Комунарським районним судом м.Запоріжжя, у зв'язку з відсутністю фінансування відповідача.

Виконавча служба посилається на ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої боржнику була надана можливість самостійно виконати рішення суду. Проте, боржником не виконано рішення суду.

Державний виконавець, посилаючись на зазначені обставини, просить суд змінити спосіб та порядок виконання постанови Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24.12.2010 року та прийняти рішення про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 недоплаченої пенсії в розмірі 680,46 грн.

Ухвалою від 26.06.2014р. судом першої інстанції з посиланням на норми 263 КАС України відмовлено у задоволенні подання державного виконавця.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26.06.2014року та ухвалити нове рішення про задоволення подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу та порядку виконання судового рішення від 24.12.2010 року Комунарського районного суду м.Запоріжжя у справі №2а-3581/10.

Перевіривши ухвалу від 26.06.2014р. в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, а саме: відсутності коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, у випадку стихійного лиха, державний виконавець може звернутися до адміністративного суду з поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або-знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, то ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

За приписами п.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, згідно з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 12.02.2014р. №К/800/598/14, заміна «зобов'язання» на «стягнення» не є зміною способу та порядку виконання рішення, оскільки це призводить до зміни суті позовних вимог та прийнятого судом рішення; поняття «спосіб захисту порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що державним виконавцем не наведено обставин які б підтвердили наявність виняткових випадків за наявності яких суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

З урахуванням вищевказаного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вимоги апелянта не підлягають задоволенню. Ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись статями 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26.06.2014р. у справі №333/4883/14-а (6-а/333/188/14) залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26.06.2014р. у справі №333/4883/14-а (6-а/333/188/14) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: В.Є. Чередниченко