Справа № 806/4560/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Літвин О.Т.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"05" лютого 2015 р. Справа № 806/4560/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Малахової Н.М.,

при секретарі Трикиша Ю.О. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" листопада 2014 р. у справі за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" 11409,58 грн. адміністративно-господарської санкції за недодержання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів та нарахованої пені. Вимоги мотивує тим, що відповідач не виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів-штатних працівників за 2013 рік, передбачений ст.19 Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991, № 875-XII, у кількості 1 робоче місце. Сума заборгованості по сплаті адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2013 році, термін сплати яких минув 15 квітня 2014 року, та нарахованої за порушення термінів її сплати пені, складає 11409,58 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року в задоволенні позову Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" про стягнення 11409,58 грн. відмовлено за безпідставністю.

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказану постанову та ухвали нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судами встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" є юридичною особою і використовує найману працю. Відповідно до поданого ним звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік (а.с.5) середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача становить 9 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на підприємстві - 1, підприємством самостійно визначено суму адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу для працевлаштування інвалідів у розмірі 10655,56 грн. (а.с.5).

Позивач надіслав відповідачу претензію №04-158/1489 від 26.08.2014 року за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів на суму 10655,56грн. (а.с. 8).

Оскільки суму заборгованості відповідач не сплатив, позивач звернувся до суду і до позовної заяви додав розрахунок пені за прострочення сплати заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, згідно з яким сума нарахованої пені станом складає 754,02 грн. (а.с.6). Отже, загальна сума заборгованості з урахуванням пені складає 11409,58 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначав, що відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, тому на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування.

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, за приписами ч.3 ст.18 Закону "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991р № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За ч.ч.1-4 ст. 20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Вимогами пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" №5067-VI від 05.07.2012 року передбачено, що роботодавець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Приписами ст.218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а згідно частини другої цієї ж статті, учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Із системного аналізу вказаних норм, суд приходить до висновку, що неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме неподання звітів за формою № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості за спірний період, є порушенням вищезгаданих норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач останній звіт форми 3 - ПН до Житомирського міського центру зайнятості про наявність вільних посад в товаристві подавав у 2012 році.

Протягом 2013 р. відповідачем не подано жодного звіту за формою 3 - ПН, про що свідчить довідка Житомирського міського центру зайнятості від 04.08.2014 року №6149 (а.с.35), що не можна вважати систематичним звітуванням про наявність вакансій, у даному випадку, для осіб з обмеженими можливостями.

Посилання відповідача на те, що протягом 2013 року в ТОВ "Полікарснаб" стажувалось 2 інваліда: ОСОБА_3 (інвалід 3 групи) прийнятий на стажування відповідно до наказу №24/к від 14.01.2013 року, який відмовився від роботи 21.01.2013 року та ОСОБА_4 (інвалід 3 групи) був прийнятий на стажування згідно наказу №29/к від 25.07.2013 року, який відмовився від роботи відповідно до заяви від 02.08.2013 року не може свідчити про створення відповідачем робочого місця для працевлаштування інвалідів і вжиття заходів щодо їх працевлаштування у 2013 році, оскільки уже 02.08.2013 року Товариству було відомо про відмову ОСОБА_4 від роботи на підприємстві і в подальшому відповідачем ніяких заходів щодо інформування Житомирського міського центру зайнятості про наявність вільних посад в товаристві, на які можуть бути працевлаштовані інваліди здійснено не було.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для притягнення Товариства до відповідальності, виходячи із встановлених обставин, оскільки останнє не надавало звіти до центру зайнятості та не вжило всіх заходів зі створення робочих місць для інвалідів.

За таких обставин, на думку колегії суддів, відповідач не виконав вимоги, покладені на нього Законом № 875-XII, працевлаштування інвалідів у 2013 році не відбулося з його вини, а тому й застосування до нього санкцій є правомірним.

Що стосується строків застосування адміністративного-господарських санкцій, то колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи видно, що Фонд звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів за 2013 рік 10 жовтня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із частиною 1 статті 238 цього Кодексу за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Водночас за змістом статті 20 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» адміністративно-господарські санкції за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачуються (нараховуються, застосовуються) підприємствами самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 цього Закону.

На думку колегії суддів, саме з 16 квітня відповідного року у контролюючого органу виникає право на стягнення несплачених підприємством самостійно сум санкцій у судовому порядку. При цьому на дані правовідносини поширюється строк звернення до суду, встановлений статтею 99 КАС України.

Частина 4 статті 20 Закону № 875-ХІІ, за змістом якої до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки в останній нормі визначено строки застосування адміністративно-господарських санкцій, а не їх стягнення.

Відповідно до статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Отже, Фонд, звернувшись у жовтні 2014 року до суду про стягнення санкцій за незайняте інвалідами у 2013 році робоче місце, не порушив строк звернення, встановлений частиною 2 статті 99 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 21 лютого 2011 року справа № 21-9а11.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права та без встановлення усіх обставин справи. Вказане призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" листопада 2014 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" про стягнення адміністративно-господарських санкцій задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" на користь Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2013 рік у сумі 10 655,56грн. та 754,02 грн. пені за порушення строків сплати вказаної суми санкцій, а всього стягнути 11409,58 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" лютого 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Домбровського, 38,м.Житомир,10003

3- відповідачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" вул.Ватутіна,75,м.Житомир,10001

- ,