Справа № 804/11833/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2015 рокусправа № 804/11833/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - не з'явився

відповідача: - Крамаренко В.В. (дов.від 01.09.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вікторія"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 р. у справі № 804/11833/14

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Приватного підприємства "Вікторія"

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

"26" серпня 2014 р. Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства "Вікторія" в якому просило стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів у розмірі 32 100 грн. та пенсі в розмірі 9,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не забезпечив працевлаштування інвалідів у відповідній кількості та не сплатив вчасно адміністративно-господарські санкції за нездійснення працевлаштування інвалідів у 2013 році.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 р. у справі № 804/11833/14 адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Вікторія" про стягнення заборгованості - задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що неналежне інформування відповідачем центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів є порушенням вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо здійснення заходів для працевлаштування інвалідів, а отже є підставою для стягнення адміністративно-господарських санкцій.

Не погодившись з постановою суду, Приватним підприємством "Вікторія" подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 р. у справі № 804/11833/14, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що відповідач зареєстрований в Фонді соціального захисту інвалідів як підприємство, яке повинно дотримуватись нормативу щодо працевлаштування інвалідів лише в листопаді 2013 року, що пояснює наявність лише одного звіту за формою 3-ПН, оскільки до реєстрації відповідач не мав обов'язку звітувати до центру зайнятості щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники позивача. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників позивача суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників позивача не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, відповідачем подано Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів звіт за формою № 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» за 2013 рік, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42, у якому середньооблікова чисельність штатних працівників у відповідача у 2013 році становила 15 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб; кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 1 особа.

Позивачем, на підставі поданого звіту, встановлено факт недотримання відповідачем нормативу щодо працевлаштування інвалідів та здійснено нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені у відповідності до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Несплата відповідачем в добровільному порядку нарахованих адміністративно-господарських санкцій слугувала підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив зі встановлення факту невиконання Підприємством нормативна з працевлаштування осіб з обмеженими можливостями, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти і створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, забезпечують інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачає, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно зі ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. <…> Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, з огляду і на приписи Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року N 70, роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно до ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.

В силу частини 3 статті 18-1 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

З аналізу норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» вбачається, що обов'язок щодо працевлаштування інвалідів покладено як на суб'єктів господарювання так і на державу, від імені якої діють відповідні державні служби зайнятості.

Обов'язок суб'єкта господарювання полягає у виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування інвалідів, створенні умов праці та надання інформації державній службі зайнятості, необхідної для працевлаштування інвалідів.

Відповідачем визнано, що робочі місця для інвалідів не створювались через специфіку основного виду діяльності підприємства, а саме сільськогосподарське виробництво. На думку представника підприємства в такій галузі не можуть працювати особи з обмеженими можливостями.

Колегія суддів вважає за не обхідне зазначити, що Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не зроблено виключення для працевлаштування інвалідів чи зменшення нормативу кількості місць для такого працевлаштування, у зв'язку з специфікою діяльності підприємств. Отже, визначаючи норматив кількості місць для працевлаштування інвалідів, відповідач мав керуватися саме вказаним Законом, а не власними міркуваннями щодо доцільності залучення праці інвалідів.

Посилання скаржника на те, що ПП «Вікторія» зареєстроване в Фонді соціального захисту інвалідів тільки 12.12.2013 року, а отже до моменту реєстрації не повинно було звітувати та відповідно працевлаштовувати інвалідів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як вбачається з приписів Закону України «Про основи соціальної захищеності в Україні» реєстрація роботодавця у відділенні Фонду свідчить лише про те, якому саме територіальному відділенню Фонду повинен звітувати роботодавець про виконання вимог законодавства щодо працевлаштування інвалідів, проте жодним чином не вказує на момент появи у роботодавця обов'язку створювати робочі місця для осіб з обмеженими можливостями.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції в повному обсягу встановлено обставини по справі та надано їм належну юридичну оцінку, вірно застосовані норми права до спірних правовідносин. Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду першої інстанції, а отже підстав, передбачених ст. 202 КАС України, скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вікторія" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 р. у справі № 804/11833/14 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 р. у справі № 804/11833/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко