Справа № 820/18091/14
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"28" січня 2015 р. № 820/18091/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонова М.О.

за участю секретаря судового засідання Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІН МАУНТ"
до Головного управління Міндоходів у Харківській області, треті особи - Південна Митниця Міндоходів, Харківська митниця Міндоходів, Митний брокер - Приватне підприємство "Анастасія Аміда"
про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення ,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРІН МАУНТ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Харківської області, треті особи - Південна Митниця Міндоходів, Харківська Митниця Міндоходів, Митний брокер - Приватне підприємство «Анастасія Аміда» до

Головного управління Міндоходів у Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Міндоходів у Харківський області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН МАУНТ» () правильності визначення митної вартості товарів м'ясної продукції ввезених за митними деклараціями за період з 20.09.2012 року по 11.09.2013 року в зоні діяльності Південної митниці Міндоходів та Харківської митниці Міндоходів за результатами якої було складено акт перевірки від 24.06.2014 року № 27/2014/20-40/38001110.

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Міндоходів у Харківський області форми «Р» від 16.10.2014 року № , яким донараховано мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності за основним платежем 1 436 057,60 грн. та за штрафними санкціями 359 014,40 грн.

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Міндоходів у Харківський області форми «Р» від 16.10.2014 року № , яким донараховано податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів за основним платежем 3 159 326,72 грн. та за штрафними санкціями 1 579 663,36 грн.

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН МАУНТ» сплачений судовий збір у розмірі 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що дії Головного управління Міндоходів у Харківський області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки грубо порушують права позивача та норми чинного митного та податкового законодавства України та ставлять під сумнів правильність роботи митниць Міндоходів України з питань проведення процедури розмитнення (перебування під митним контролем) та випуску імпортованого товару позивача з під митного контролю у вільний обіг у 2012 році на території Південної митниці Міндоходів та у 2013 році на території Харківської митниці Міндоходів, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм чинного законодавства України та підлягають скасуванню.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили їх задовольнити.

Представники відповідача Головного управління Міндоходів у Харківської області в судове засідання з'явилися, щодо задоволення позову заперечували у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Представники третьої особи - Південної митниці Міндоходів України в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. До суду надали письмові пояснення та просили повідомити про результати судового розгляду даної справи.

Представники третьої особи - Харківської митниці Міндоходів України в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. До суду надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності та повідомили суду що за результатами проведеної перевірки недоборів податків та зборів за період розмитнення у 2013 році імпортованої позивачем продукції, перевіркою не встановлено.

Представники третьої особи - Митного брокера - Приватного підприємства «Анастасія Аміда» в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. До суду надали письмові пояснення та документи за якими підтримали позов ТОВ «ГРІН МАУНТ» в повному обсязі заявлених в ньому до суду позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що представники третіх осіб по справі - Південної митниці Міндоходів, Харківської митниці Міндоходів, Митного брокера - Приватного підприємства «Анастасія Аміда» є належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, їх відсутність в судовому засідання не перешкоджає розгляду справи, а справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами, що не заперечувалось представниками сторін по справі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, письмові пояснення третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 04.06.2014 року позивачем засобами поштового зв'язку було отримано наказ № 226 від 30.05.2014 року Головного управління Міндоходів у Харківської області про здійснення митного контролю імпортованої ТОВ «ГРІН МАУНТ» м'ясної продукції за митними деклараціями оформленими за період 2012-2013 року у формі проведення документальної невиїзної перевірки дотримання підприємством вимог законодавства України з питань державної митної справи з посиланням на п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України як на підставу проведення перевірки.

В зазначеному наказі податковий орган зазначив, що на даний час ним виявлені ознаки, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи при митному оформленні товарів імпортованих ТОВ «ГРІН МАУНТ», а саме «напівтуші свійських свиней (необвалене) за кодом УКТ ЗЕД 203211000», «м'ясо свійських свиней морожене (обвалене)» за кодом УКТ ЗЕД 203295500 та «заморожене м'ясо свійських свиней з кісткою (окист): задня частина половини туші свійських свиней включаючи кістки, шкіру та сало, без сторонніх домішок» за кодом УКТ ЗЕД 203221100.

12 червня 2014 року директор ТОВ «ГРІН МАУНТ» прийшли до керівника групи з проведення перевірки - начальника відділу проведення митного аудиту управління податкового та митного аудиту ОСОБА_2 та в порядку ч. 1. п. 1 ст. 350 Митного кодексу України, та попросили повідомити підстави для проведення перевірки. Керівник групи з проведення перевірки повідомила, що документальна позапланова невиїзна перевірка призначена за аналітичними даними фахівців Головного управління Міндоходів у Харківської області, і що саме в цьому документі зазначені ознаки порушень ТОВ «ГРІН МАУНТ» митного законодавства України, за яким було витребувано з митниць всі документи позивача за період 2012-2013 року, які є в наявності в електронних базах податкових органів, а потім була призначена перевірка з питання ціноутворення. Позивач скористався своїм правом та в порядку ст. 350 МКУ для з'ясування підстав для проведення перевірки, отримання інформації щодо положень законодавства, що стосуються питань перевірки та отримання відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь підприємства, звернувся на адресу відповідача заявою № 11/06 від 11.06.2014 року та вимогою № 12/06 від 12.06.2014 року (том VI а.с. 141, 142). У відповідь на зазначені заяву та вимогу позивача, відповідач в ході проведення перевірки надіслав позивачу лист № 4026/10/20-40-22-10-11 від 19.06.2014 року (том IV а.с. 143-146), яким позивача повідомили, що позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі тих документів, які витребувані з усіх податкових та митних органів на предмет їх відповідності існуючим електронним базам.

Не погоджуючись з зазначеними діями відповідача, позивач листом № 16/06 від 16.06.2014 року звернулось до всіх повноважних органів України провести внутрішню службову перевірку з питань правомірності призначення перевірки. За результатами розгляду зазначеного листу Управлінням внутрішньої безпеки Головного управління Міндоходів у Харківської області була проведена службова перевірка. За результатами службової перевірки інформація позивача знайшла своє підтвердження в частині невірного визначення підстав його перевірки з зазначенням того, що начальника відділу проведення митного аудиту ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності, про що позивача було повідомлено листом № 2108/Б/20-40-08-16 від 11.07.2014 року та листом від 27.06.2014 року № 4197/10/20-40-22-10-11 ГУ Міндоходів у Харківської області (том VI а.с. 169).

27.06.2014 року позивачем було отримано акт перевірки від 24.06.2014 року № 27/2014/20-40/3800110 та наказ № 260 від 24.06.2014 року «Про внесення змін до наказу ГУ Міндоходів у Харківської області № 226 від 30.05.2014 року» яким було змінено підставу проведення перевірки з п.2 на п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України ( том ІІІ а.с. 22, 34-50).

Судом була досліджена доповідна записка відповідача від 04.05.2014 року № 489/20-40-22-10-15 за підписом в.о. начальника ОСОБА_3 (виконавець ОСОБА_2) на ім'я начальника Головного управління Міндоходів у Харківської області ОСОБА_4 (том VI а.с. 63), зі змісту якої вбачається що Управлінням податкового та митного аудиту здійснено відпрацювання фактів митних оформлень товарів «напівтуші свійських свиней» та «м'ясо свійський свиней морожене (обвалене)», оформлених ТОВ «ГРІН МАУНТ» () на Південній Митниці Міндоходів. При відпрацюванні зазначених фактів відповідач встановив, що відповідно до ЄАІС ДМСУ (довідкових баз даних) та документів отриманих від Південної Митниці Міндоходів, ТОВ «ГРІН МАУНТ» здійснило митне оформлення товару «напівтуші свійських свиней» з Бразилії від BRF-Brasil Foods S.A. за ціною 0,95 доларів США за 1 кг на умовах поставки товару CFR м. Одеса, а проведеним відповідачем аналізом митних оформлень подібних (аналогічних) товарів (відповідність країни походження, виробника, обсягів та періодів постачання), здійснених іншими суб'єктами господарювання в усіх митницях України встановив, що ціна та товар «напівтуші свійських свиней» складає від 1,86 до 2,55 доларів США за 1 кг (відповідно ЄАІС ДМСУ). Також, на думку відповідача така інформація підтверджується даними, які розміщені в офіційному виданні ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків».

Також у доповідної записки відповідача зазначено, що митне оформлення товару «м'ясо свійських свиней морожене (обвалене)» з Бразилії від «Alibem Comercial De Alimentos LTDA» за ціною 1,05 доларів США за 1 кг на умовах поставки товару CFR м. Одеса, а оформлення подібних товарів іншими суб'єктами господарювання на митницях України здійснювалось за ціною 2,72 доларів США за 1 кг (відповідно ЄАІС ДМСУ).

На підставі зазначеної доповідної записки відповідачем було зроблено висновок, що така цінова невідповідність митного оформлення імпортованої ТОВ «ГРІН МАУНТ» м'ясної продукції від бразильського виробника даним довідкових баз інших митниць відповідно до ЄАІС ДМСУ та інформації, яка розміщена в офіційному виданні ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» відповідно до пункту 2 частини 2 статті 351 МКУ свідчить про можливе порушення законодавства України ТОВ «ГРІН МАУНТ» (), тому вважав за доцільне провести документальну невиїзну перевірку фактів митного оформлення імпортованих ТОВ «ГРІН МАУНТ» товарів за період 2012-2013 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 МКУ предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовiрнiсть, повноту нарахування та сплати митних платежів при перемiщеннi товарiв через митний кордон України підприємствами, а також при перемiщеннi товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Відповідно до частини 2 ст. 351 МКУ документальна невиїзна перевiрка проводиться у разi: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналiзу електронних копiй митних декларацiй, iнформацiї, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої вiд суб'єктiв зовнiшньоекономiчної дiяльностi та виробників таких товарів, з висновкiв акредитованих вiдповiдно до законодавства експертiв;

Суд аналізуючи положення п.1 ч. 2 ст. 351 МКУ зазначає, що він містить вичерпаний перелік обставин за наявності яких проводиться невиїзна перевірки, а саме:

- виявлені ознаки, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи:

зазначені ознаки можуть бути виявлені такими шляхами:

- за результатами аналізу електронних копій митних декларацій;

- інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено;

законодавець чітко визначив що це за інформація та шляхи її отримання,а саме:

- отриманої від суб'єктiв зовнiшньоекономiчної діяльності;

- отриманої від виробників таких товарів;

- отриманої з висновкiв акредитованих вiдповiдно до законодавства експертiв.

Суд зазначає, що досліджені в судовому засіданні накази на проведення перевірок позивача № 226 від 30.05.2014 року та № 260 від 24.06.2014 року не містять у собі посилань на виявлені ознаки, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи у відповідності до яких (п.1 ч. 1 ст. 351 МК України) законодавець надає право відповідачу на проведення невиїзної перевірки після закінчення митного оформлення товару.

Крім цього суд зазначає, що підставою для проведення невиїзної перевірки згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України є виявлені ознаки, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, отже аналізуючи вище зазначенне, суд приходить до висновку, що відповідачем ще до початку перевірки повинно було виявлено ознаки, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, а перевірка є засобом підтвердження чи спростування вище зазначених ознак, але як було встановлено в судовому засіданні та підтверджується актом перевірки від 24.06.2014 року № 27/2014/20-40/38001110, ознаки порушення, згідно позиції відповідача були виявлені 18.06.2014 року після отримання листа від Південної митниці Мін доходів № 9077/15-70-61 та відповідних копій специфікації № 1 , хоча на час винесення наказу на проведення перевірки та в ході самої перевірки яка тримала з 05.06.2014 року по 17.06.2014 року, спірної спеціфікації у відповідача на було, а отже дії Головного управління Міндоходів у Харківський області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН МАУНТ» () правильності визначення митної вартості товарів м'ясної продукції ввезених за митними деклараціями за період з 20.09.2012 року по 11.09.2013 року в зоні діяльності Південної митниці Міндоходів та Харківської митниці Міндоходів за результатами якої було складено акт перевірки від 24.06.2014 року № 27/2014/20-40/38001110 є такими що протирічать вимогам чинного законодавства України.

Також суд зазначає, що відповідно до митного та податкового законодавства України довідкові бази митниць ЄАІС ДМСУ та офіційні видання ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» не є висновками акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Щодо фактичного порушення то судом встановлено, що за результати проведеної перевірки відповідачем було складено акт перевірки від 24.06.2014 року № 27/2014/20-40/3800110 за висновками якого податковий орган встановив порушення п. 1. ч. 1 ст. 279, ст. 278, ст. 58, ст. 59 МКУ щодо невірного визначення бази оподаткування товарів митом у зв'язку із заниженням митної вартості занижене податкове зобов'язання з ввізного мита на загальну суму 1 543 439,99 грн. за період вересень-листопад 2012 року та п. 187.8 ст. 187 та п. 109.1 ст. 109 ПКУ щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість по товарах, що ввозяться на митну територію України (митної вартості з урахуванням мита) на загальну суму 3 395 567,97 грн. (том V а.с. 97-159).

В обґрунтування таких висновків за актом відповідач зазначив, що при розгляді документів, які надійшли від Південної митниці Міндоходів листом від 18.06.2014 року № 9077/15-70-61 та інших листів, в ході проведення перевірки відповідачем було зроблено висновок, що за контрактами:

- від 26.07.2014 року № BR - 1/2012 укладеного між «BRF-Brazil Foods S.A» та ТОВ «ГРІН МАУНТ»;

- від 15.07.2012 року № AL - 1/2012 укладеного між «Agra Agroindustrial De Alimentos S/A» та ТОВ «ГРІН МАУНТ»;

- від 25.08.2012 № C-01/2012 укладеного між «COTRIJUI-COOPERATIVA AGROPECUARIA & INDUSTRIAL» та ТОВ «ГРІН МАУНТ»,

ціна на товар встановлюється відповідно до специфікацій до вказаних контрактів, які не враховувались (не надавались) під час митного оформлення (відсутні будь-які посилання в оформлених митних деклараціях), тому застосування основного методу - за ціною контракту, є неможливим та підлягає застосуванню один із другорядних методів визначення митної вартості.

Суд зазначає, що вище зазначені висновки відповідач обґрунтовує тим, що за МД №500060001/2013/14316 від 12.04.2013, №500060001/2013/14319 від 12.04.2013, №500060001/2013/14323 від 12.04.2013, №500060001/2013/14755 від 16.04.2013, оформленими за контрактом від 25.07.12 № А-01/2012, ціна товару «м'ясо свійських свиней морожене (обвалене)» за кодом УКТ ЗЕД 203295500, торгівельної марки «Alibem», фірми виробника: "Alibem Comercial De Alimentos LTDA", країни виробництва: Бразилія, оформленими ТОВ «Грін Маунт» складає 2,76 долар за 1 кг.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиній автоматизованій системі Державної Митної Служби України, ціна на ідентичні товари за кодом УКТ ЗЕД 203295500 торгівельної марки « Alibem », фірми виробника " Alibem Comercial De Alimentos LTDA ", країни виробництва Бразилія, оформлені на території України в іайближчий термін до операцій щодо яких проводиться перевірка, складає 2,76 долар за 1 кг.

За результатами аналізу заниження митної вартості ТОВ «Грін Маунт» по dказаних МД не встановлено.

3а МД №500060001/2012/13086 від 20.09.2012, №500060001/2012/17322ґвід 30.10.2012, №500060001/2012/18515 від 08.11.2012, №500060001/2012/18516 від 08.1111.2012, оформленими за контрактом від 25.07.12 № А-01/2012, ціна товару м'ясо свійських свиней морожене (обвалене)» за кодом УКТ ЗЕД 203295500, юргівельної марки « Alibem », фірми виробника " Alibem Comercial De Alimentos LTDA ", країни виробництва Бразилія, оформлених ТОВ «Грін Маунт» складає 1,05 дол.США за 1 кг.

При розгляді документів, які надійшли від Південної митниці Міндоходів листом від 18.06.2014 № 9077/15-70-61 відповідачем встановлено , що при митному оформленні товарів, до Південної митниці Міндоходів, ТОВ«Грін Маунт» надано контракт від 25.07.12 № А-01/2012 з " Alibem Comercial De Alimentos LTDA " на постачання товару «м'ясо свійських свиней морожене(обвалене)» на зальну суму 3 000 000,00 дол.США. Відповідно до пункту 2.1 та пункту 2.2 розділу 2 контракту від 25.07.12 № А-01/2012 вартість товару, кількість, назва, загальна вартість товару та інше визначається згідно з специфікацією до відповідного контракту.

Специфікацією від 25.07.2012 № 1 до контракту від 25.07.12 № А-01/2012 з " Alibem Comercial De Alimentos LTDA " зазначено слідуюче.

Компанія " Alibem Comercial De Alimentos LTDA " продає ТОВ «Грін Маунт» на умовах СРК Одеса м'ясо свійських свиней морожене (обвалене) кількістю 270 000,00 кг., вартістю 2,72 дол.США за одиницю продукції та загальною вартістю 734 400,00 дол.США.

Крім того, в ході перевірки отримано лист від ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 19.06.2014 № 6396/8/20-30-07- /20, яким надано контракт від 25.07.12 № А-01/2012 з фірмою " Alibem Comercial De Alimentos LTDA " ідентичного змісту однак, специфікацією від 25.07.2012 № 1 до контракту від 25.07.12 № А- 01/2012 з " Alibem Comercial De Alimentos LTDA " наданою ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області зазначені інші умови, а саме:

Компанія " Alibem Comercial De Alimentos LTDA " продає ТОВ «Грін Маунт» на умовах СРК Одеса м'ясо свійських свиней морожене (обвалене) кількістю 270 000,00 кг., вартістю 1,05 дол.США за одиницю продукції та загальною вартістю 283 500,00 дол.США.

Таким чином, в ході перевірки встановлено факт існування двох варіантів специфікації від 25.07.2012 № 1 до контракту від 25.07.12 № А-01/2012 з " Alibem Comercial De Alimentos LTDA " на поставку ідентичного товару на адресу ТОВ «Грін Маунт».

Також судом встановлено, що під час митного оформлення ТОВ «Грін Маунт» на Південній митниці Міндоходів надані документи (інвойси), відповідно яких відвантаження проводиться за ціною 1,05 дол.США за 1 кг. Визначення митної вартості під час митного оформлення проводилось за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Крім цього судом встановлено, що у графі 44 МД №500060001/2012/13086 від 20.09.2012 року №500060001/2012/17322 від 30.10.2012, №500060001/2012/18515 від 08.11.2012 року №500060001/2012/18516 від 08.11.2012, оформлених в межах контракту від 25.07.12 № А-01/2012 з " Alibem Comercial De Alimentos LTDA ", відсутні посилання на Специфікацію від 25.07.2012 № 1 до зазначеного контракту. Крім того, відсутні посилання на вказані специфікації в інвойсах, виданих компанією " Alibem Comercial De Alimentos LTDA " на кожну окрему партію товару.

Судом встановлено, що позивач скористався свої правом та надав заперечення на висновки акту перевірки зауважуючи, що відповідно до ст. 53 МКУ інвойс є рахунком-фактурою який до сплати виставляє іноземний контрагент за здійснене замовлення, і що у специфікаціях зазначались лише попередні домовленості, а дійсна сума до оплати за здійснене замовлення визначалось за інвойсами, які і надавалися під час розмитнення як документ на підтвердження розрахунку митної вартості заявленої у п. 44 митних декларацій.

За результатами розгляду заперечень позивача (том IV а.с. 114-139) відповідачем була надана відповідь листом від 10.07.2014 року (том IV а.с. 147-156), а пізніше прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Р»: № від 11.07.2014 р., яким донараховано ПДВ до сплати 5 903 051, 96 грн. разом зі штрафними санкціями та № від 11.07.2014 р., яким донараховано мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності 1 929 299,99 грн. разом зі штрафними санкціями (том ІІІ а.с. 51, 52).

Позивач скористався правом платника податків встановленим ст. 86 Податкового кодексу України і оскаржив зазначені податкові повідомлення рішення до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарги позивача Державна фіскальна служба України прийняли рішення від 23.09.2014 року № 3856/6/99-99-10-01-06-15 про результати розгляду скарги (том ІІІ а.с. 53-82), яким частково задовольнила вимоги позивача та відкликала податкові повідомлення-рішення до дня надходження нових, які будуть містити зменшену суму грошового зобов'язання. В рішенні ДФС України зазначило, що здійснило коригування митної вартості товарів за укладеними контрактами з урахуванням вартісних показників імпортних товарів, що містились у специфікаціях №1 від 26.07.2012 року та № 2 від 10.10.2012 року до контракту № BR - 1/2012 «BRF-Brazil Foods S.A», копії яких було отримано робочою групою у ході перевірки від Південної митниці Міндоходів та ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, та здійснило коригування митної вартості товарів за укладеними контрактами з урахуванням вартісних показників імпортних товарів, що містились у специфікації № 1 від 25.07.2012 року до контракту від 15.07.2012 року № AL - 1/2012 укладеного між «Agra Agroindustrial De Alimentos S/A».

22.10.2014 року на адресу ТОВ «ГРІН МАУНТ» від Головного управління Міндоходів у Харківської області надійшли нові податкові повідомлення-рішення, які були винесені за актом перевірки ГУ Міндоходів у Харківської області та рішенням ДФС України та нараховані податкові зобов'язання за податковим повідомленням-рішення форми «Р» від 16.10.2014 року № донараховано мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності за основним платежем 1 436 057,60 грн. та за штрафними санкціями 359 014,40 грн., за податковим повідомленням-рішення форми «Р» від 16.10.2014 року № , яким донараховано податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів за основним платежем 3 159 326,72 грн. та за штрафними санкціями 1 579 663,36 грн. (том ІІІ а.с. 83-84).

Судом встановлено, що між позивачем та його контрагентами у період 2012-2013 рік було укладено ряд зовнішньоекономічних контрактів, у межах виконання зобов'язань за якими, здійснюючи імпорт товару на митну територію України, платник податків склав і подав до митниці вантажно-митні декларації разом із необхідним пакетом документів, які було прийнято посадовою особою митного органу та дозволено ввезти товар, зазначений у митних деклараціях, на територію України. Зазначені вантажно-митні декларації та документи, додані до них, містяться в матеріалах справи (том І а.с. 31-250, том ІІ а.с. 1-250, том ІІІ а.с. 1-19):

І. Контракт № А-01/2012 від 25.07.12 р. з фірмою «Alibem» (Бразилія) - митні декларації (далі по тексту - МД) № 13086 від 20.09.2012, МД №17322 від 30.10.2012, МД №18515 від 08.11.2012, МД №18516 від 08.11.2012, МД №14319 від 20.04.2013, МД №14323 від 12.04.2013, МД №14316 від 12.04.2013, МД №14755 від 16.04.2013;

ІІ. Контракт № AL-1/2012 від 15.07.12 р. з фірмою « AGRA» (Бразилія) - МД №16721 от 25.10.2012, МД №16736 от 25.10.2012, МД №17786 от 02.11.2012;

ІІІ. Контракт № С-01/2012 від 25.08.2012 р. з фірмою « Cotrijui-соорerativa» (Бразилія) - МД № 21689 від 03.12.2012, МД № 22693 від 08.12.2012, МД № 22695 від 08.12.2012, МД № 23228 від 12.12.2012, МД № 23227 від 12.12.2012, МД № 21689 від 03.12.2012

ІV. Контракт №С-01/2012 від 25.08.2012р з фірмою «BRF - Brasil Foods S.A. "(Бразилія) - МД №13087 від 20.09.2012, МД №13088 від 20.09.2012, МД №13552 від 25.09.2012, МД №13555 від 25.09.2012, МД№13560 від 25.09.2012, МД№13558 від 25.09.2012, МД№14198 від 02.10.2012, МД№15080 від 09.10.2012, МД№15083 від 09.10.2012, МД№15085від 09.10.2012, МД№15082 від 09.10.2012, МД№15754 від 16.10.2012, МД № 15756 від 16.10.2012, МД№16388 від 23.10.2012, МД № 16382 від 23.10.2012, МД № 16381від 23.10.2012, МД № 17309 від 30.10.2012, МД № 17319 від 30.10.2012, МД № 17320 від 30.102012, МД № 17314 від 30.10.2012, МД № 18288 від 07.11.2012, МД № 18507 від 08.11.2012, МД № 18508 від 08.11.2012, МД № 18509 від 08.11.2012, МД№18510 від 08.11.2012, МД № 18511від 08.11.2012, МД№18512 від 08.11.2012, МД № 18513 від 08.11.2012, МД № 18693від 09.11.2012, МД № 19542 від 15.11.2012, МД № 19544від 15.11.2012, МД № 19607від 15.11.2012, МД № 20270 від 21.11.2012, МД № 20389 від 22.11.2012, МД № 20934 від 27.11.2012, МД № 20940 від 27.11.2012, МД № 20936 від 27.11.2012, МД № 21264 від 29.11.2012, МД № 21263 від 29.11.2012, МД № 21261від 29.11.2012, МД № 18695 від 09.11.2012, МД № 21687 від 03.12.2012, МД № 21670 від 03.12.2012, МД № 21671від 03.12.2012, МД № 21674 від 03.12.2012, МД № 21675 від 03.12.2012, МД № 21678 від 03.12.2012, МД № 21973 від 04.12.2012, МД № 21974 від 04.12.2012, МД № 21975 від 04.12.2012, МД № 21976 від 04.12.2012, МД № 21979 від 04.12.2012, МД № 21980 від 04.12.2012, МД № 21985 від 04.12.2012, МД № 22236 від 05.12.2012, МД № 22237 від 05.12.2012, МД № 22241 від 05.12.2012, МД № 22247 від 05.12.2012, МД № 23230 від 12.12.2012, МД № 23357 від 13.12.2012, МД № 23358 від 12.12.2012, МД № 23596 від 14.12.2012, МД № 23649 від 15.12.2012, МД № 23856 від 18.12.2012, МД № 25904 від 28.12.2012, МД № 25003 від 25.12.2012, МД № 25646 від 27.12.2012, МД № 25617 від 27.12.2012, МД № 25907 від 28.12.2012, МД № 25763 від 28.12.2012, МД № 25997 від 29.12.2012, МД № 727 від 11.01.2013, МД № 734 від 11.01.2013, МД№726 від 11.01.2013, МД № 1014 від 15.01.2013, МД № 1015 від 15.01.2013, МД № 1016 від 15.01.2013, МД № 1018 від 15.01.2013, МД № 1019 від 15.01.2013, МД № 1210 від 16.01.2013, МД № 1176 від 16.01.2013, МД № 1178 від 16.01.2013, МД № 1205 від 16.01.2013, МД № 1604 від 18.01.2013, МД № 1605 від 18.01.2013, МД № 1606 від 18.01.2013, МД № 1607 від 18.01.2013, МД № 2190 від 23.01.2013, МД № 2191 від 23.01.2013, МД № 3365 від 31.01.2013, МД № 3489 від 01.02.2013, МД № 3491 від 01.02.2013, МД № 3678 від 04.02.2013, МД № 3679 від 04.02.2013, МД № 3680 від 04.02.2013, МД № 3768 від 05.02.2013, МД № 3769 від 05.02.2013, МД № 3771 від 05.02.2013, МД № 4792 від 12.02.2013, МД № 5992 від 21.02.2013, МД № 5991 від 21.02.2013, МД № 7072 від 01.03.2013, МД № 7782від 06.03.2013, МД № 7783 від 06.03.2013, МД № 7802 від 06.03.2013, МД № 7803 від 06.03.2013, МД № 10420 від 20.03.2013, МД № 10416 від 20.03.2013, МД № 10414 від 20.03.2013, МД № 10413 від 20.03.2013, МД № 10410 від 20.03.2013, МД № 10408 від 20.03.2013, МД № 12817 від 03.04.2013, МД № 12809 від 03.04.2013, МД№12822 від 03.04.2013, МД№14310 від 12.04.2013, МД № 14311 від 12.04.2013, МД № 14390 від 12.04.2013, МД №14391 від 12.04.2013.МД №14752 від 16.04.2013, МД №14754 від 16.04.2013, МД №17221 від 30.04.2013, МД №17222 від 30.04.2013, МД №17224 від 30.04.2013, МД№17220 від 30.04.2013, МД №17225 від 30.04.2013;

V. Контракт №KR-1/2013 від 20.06.2013р. з фірмою «KRISTOM» (Канада) - МД № 29524 від 21.06.2013, МД № 29515 від 21.06.2013, МД № 35579 від 24.07.2013;

Також при дослідженні митних декларацій судом було встановлено, що при проведенні розмитнення на території Південної митниці Міндоходів у вересні - грудні 2012 року від імені позивача діяв митний брокер Приватне підприємство «Анастасія Аміда», а транспортно-експедиторські послуги надало підприємство ПП «Авантаж-Сервіс», який безпосередньо був вантажоотримувачем імпортованої позивачем продукції, що знайшло своє відображення у митних деклараціях.

При проведенні розмитнення у 2013 році на території Харківської митниці Міндоходів від імені позивача діяв митний брокер ФО-П Будко, що знайшло своє відображення у митних деклараціях.

За всіма вищезазначеними митними деклараціями митна вартість визначалась за методом контракту, розрахунок за якою відбувався на підставі документів зазначених у п. 44 митної декларації, а саме інвойсів отриманих від іноземних контрагентів.

Під час розмитнення у 2013 році на території Харківської митниці Міндоходів перевіркою постмитного аудиту недоборів податків та зборів встановлено не було, як було зазначено у поясненнях Харківської митниці Міндоходів, протоколи не складалися та рішення про коригування митної вартості щодо імпортованої повивачем продукції не виносились.

Під час розмитнення у вересні-грудні 2012 року на території Південної митниці Міндоходів перевіркою постмитного аудиту було встановлено порушення щодо правильності визначення бази оподаткування митом та митним ПДВ, які зазначені у податкових повідомленнях-рішеннях, що оскаржуються до суду, тому, що відповідач за своїм запитом під час проведення перевірки ТОВ «ГРІН МАУНТ» отримав від Південної митниці Міндоходів документи - специфікації, які не зазначені у п. 44 митних декларацій, що на думку відповідача, є документами які не підтверджують заявлену у 2012 році митну вартість за ціною контракту, а тому до зазначених митних декларацій не може бути визначена митна вартість за ціною контракту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, під час проведення перевірки за своїм запитом № 3867/10/20-40-22-10-12 від 12.06.2014 року на адресу Південної Митниці Міндоходів, отримав від Південної митниці Міндоходів листом від 18.06.2014 року № 9077/15-70-61 копії специфікацій № 1 від 25.0.2012 та 26.07.2012 до контрактів № А-01/2012 від 25.07.2012 та BR - 1/2012 від 26.07.2012.

Під час оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень до ДФС України, відповідач звернувся на адресу Південної митниці Міндоходів листом № 5993/10/20-40-22-10-12 (том VI а.с. 9-11) з приводу того, щоб їх повідомили, чому при розгляді документів (контрактів та специфікацій), які надійшли від Південної митниці Міндоходів листом від 18.06.2014 року № 9077/15-70-61, під час митного оформлення не були враховані специфікації до контрактів, а підтвердження розрахунку заявленої ТОВ «ГРІН МАУНТ» митної вартості за ціною контракти були враховані виключно інвойси, відповідно до чого відповідач хотів з'ясувати таку невідповідність його висновків, які він зробив за отриманими документами від Південної митниці Міндоходів під час проведення перевірки.

Південна митниця Міндоходів у відповідь на лист відповідача від 18.06.2014 року № 9077/15-70-61, листом № 2196/15-19-54-06 від 18.09.2014 року (том VI а.с.12-13) повідомило, що ТОВ «ГРІН МАУНТ» згідно контракту № BR 1/2012 від 26.07.2012 у відділі митного оформлення № 1 митного поста «Одеса-порт» Південної митниці Міндоходів оформлено 127 митних декларацій в митному режимі імпорту згідно контракту № АL-1/2012 від 15.07.2012 три митні декларації у митному режимі та вісім митних декларацій згідно контракту № А-01/2012 від 25.07.2012. митне оформлення зазначених у цьому листі митних декларацій здійснювалось за відсутністю жодних обмежень щодо застосування першого методу визначення митної вартості з обов'язковим наданням до митного контролю виключно необхідних документів для підтвердження митної вартості згідно п. 3 ст 53 МКУ відповідно до чого витребування додаткових документів не здійснювалось. У цьому листі Південна митниця Міндоходів також зазначена, що заявлена за зазначеними митними деклараціями позивача, відповідала наявної на час митного контролю цінової інформації яка містилась у ціновій базі ЄАІС ДМСУ та Південної митниці. За результатами аналізу наявної на час митного контролю інформації щодо митної вартості на аналогічні товари, невідповідностей виявлено не було. Південна митниця Міндоходів у своєму листі на адресу відповідача, звернула увагу, що декларантом ТОВ «ГРІН МАУНТ» до митного контролю за зазначеними у листі зовнішньоекономічними контрактами № BR 1/2012 від 26.07.2012, № АL-1/2012 від 15.07.2012, № А-01/2012 від 25.07.2012 додатки чи специфікації не надавались.

Щодо копій специфікацій № 1 від 25.07.2012 та 26.07.2012 до контрактів № А-01/2012 від 25.07.2012 та № BR 1/2012 від 26.07.2012, судом встановлено, що Південна митниця Міндоходів зазначила, що при митному оформленні товарів ТОВ «ГРІН МАУНТ» зазначені копії специфікацій не пред'являлись, про що свідчить й інформація у графі 44 митних декларацій. Однак при відпрацюванні листа ГУ Міндоходів у Харківської області від 12.06.2014 року № 3867/10/20-40-22-10-12 посадовою особою, не задіяному у митному оформленні та визначеною для надання відповіді на запит, було витребувано у декларанта ТОВ «ГРІН МАУНТ» копії запитуваних документів.

Також при дослідженні судом письмових пояснень третьої особи - митного брокера ПП «Анастасія Аміда» № 1/12 від 15.12.2014 року ( том VI а.с. 102-130) судом встановлено, що у червні 2014 року зателефонували з Південної митниці Міндоходів та попросили надати копії специфікацій до контрактів по ТОВ «ГРІН МАУНТ» в зв'язку з тим, що на їх адресу прийшов лист № 3867/10/20-40-22-10-12 від 12.06.2014 року від ГУ Міндоходів у Харківської області, за відсутності керівника митного декларанта у м. Одеса він звернувся до колишніх експедиторів ТОВ «ГРІН МАУНТ» ПП «Авантаж», які зазначили, що у ТОВ «ГРІН МАУНТ» були сканокопії специфікацій до контрактів на підтвердження права на товар як попередні домовленості, за якими інвойси на розмитнення не надходили і які не приймали участі в господарської діяльності ТОВ «ГРІН МАУНТ». В зв'язку з тим, що пройшло майже два роки і митний декларант ТОВ «ГРІН МАУНТ» і представник ПП «Авантаж» не пам'ятали які саме специфікацій були попередніми домовленостями імпортера, то не перевірив надали їх до південної митниці Міндоходів, які в свою чергу надали їх на адресу відповідача листом від 18.06.2014 року № 9077/15-70-61, листом № 2196/15-19-54-06 від 18.09.2014 року (том VI а.с.12-13).

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що відповідач провів постмитну перевірку за документами, які у митному оформленні позивачем не заявлялись на підтвердження розрахунку заявленої митної вартості за ціною контракту та під час митного оформлення не надавались та працівниками митного органу не вимагались, а були лише попередніми домовленостями позивача, що підтверджує той факт, що інвойси за такими специфікаціями від бразильського виробника не надходили, тобто сума за такими специфікаціями на оплату не виставлялась.

Зазначена позиція суду також також підтверджується змістом листів від BRF - Brasil foods S.A. та Alibem Comercial De Alimentos LTDA у відповідності до яких останні підтвердили той факт що інформація викладена в інвойсах та специфікаціях є дійсною та становила 0,95 доларів США за 1 кг. та відповідно 1,05 доларів США за 1 кг.

Суд зазначає, що інвойс є документом підтверджуючим в правилах міжнародної торгівлі прийняту ціну договору (контракту) до оплати. А специфікація до контракту є тільки наміром купити продукцію, саме інвойс є документом за яким сторони контракту погоджуються сплатити та сплачують кошти за отриманий товар, в зв'язку з чим він (інвойс) зазначається в митних деклараціях у п. 44 на підтвердження ціни контракту (а не наміру - якій міститься у специфікації).

Так у ТОВ «ГРІН МАУНТ» всі митні декларації були заповненні без порушень з зазначенням в них всіх необхідних документів підтверджуючих відомості про м'ясну продукцію, умови та способи їх переміщення через митний кордон, відповідно до чого і нарахування всіх митних платежів відбувалось без порушення закону щодо визначення бази оподаткування при їх обчислення для сплати, чи митна процедура пройшла без порушень та з додержанням з боку працівників Митної служби України та ТОВ «ГРІН МАУНТ» всіх митних процедур за документами, що повністю відповідають вимогам які до них ставляться МКУ та ПКУ.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем було дотримано всі митні правила і митні формальності при митному контролі та митному оформленні імпортованої нами м'ясної продукції, які встановлені нормами МКУ та ПКУ.

При проведенні перевірки працівниками ГУ Міндоходів не встановлено жодного порушення з боку ТОВ «ГРІН МАУНТ» порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, який затверджено наказом Мінфіну від 30.05.2012 року № 651 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за № 1372/21684, що унеможливлює існування такого порушення з боку платника податків ТОВ «ГРІН МАУНТ» яке визначено п. 1. ч. 1 ст. 279, ст. 278, ст. 58, ст. 59 МКУ, п. 187.8 ст. 187 та п. 109.1 ст. 109 ПКУ та зазначено в акті перевірки відповідача, рішенні ДФС України та податкових повідомленнях-рішеннях. Тобто, суд приходить до висновку, що під час проходження митного контролю позивачем були подані всі необхідні документи, посадовою особою митного органу було здійснено перевірку повноти і правильності сплати митних зборів і податків, про що зазначено у митних деклараціях. У митному оформленні товару позивачу відмовлено не було.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57); застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57); у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч.5 ст.57); при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57); методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч.7 ст.57); у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч.8 ст.57).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в ст.58 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що під час митного оформлення товарів не існувало законодавчо запроваджених перешкод для визначення митної вартості імпортованого платником податків товару відповідно до ст.58 Митного кодексу України.

Так, подані до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України і не створювали розумно достатніх підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердженості чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Частиною 2 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли 1) перелічені документи містять розбіжності, 2) перелічені документи містять ознаки підробки, 3) перелічені документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, 4) перелічені документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст.54); за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.53 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п.24 ч.1 ст. 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом, в тому числі, і проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів (п.7 ч.1 ст. 336 МК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 351 МК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Пунктами 23 частини 1 статті 4 МК України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи ( п. 29 ч.1 ст. 4 МК України).

Відповідно до ч.1 ст. 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Державна митна справа здійснюється з додержанням прийнятих у міжнародній практиці форм декларування товарів, методів визначення митної вартості товарів, систем класифікації та кодування товарів та системи митної статистики, інших загальновизнаних у світі норм і стандартів ( ч.2 ст. 7 МК України).

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту визначені ст.ст. 57-64 МК України.

Відповідно ч.2 ст.58 МК України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. Відповідно до п.6 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України" затверджених Наказом Державної митної служби, від 13.07.2012, № 362 при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п'ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості (далі - ДМВ); наявність арифметичних помилок в митній декларації, ДМВ або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

Пунктом 7 вище зазначених Методичних рекомендацій передбачено, що при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

З огляду на вищезазначене, митні органи не мали обґрунтованих підстав для застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів; неможливість застосування основного методу - за ціною контракту, матеріалами справи не підтверджується.

Посилання відповідача на те, що підприємство мало можливість надати під час перевірки всі наявні в їх розпорядженні документи та відомості, що підтверджують ціну товарів, митне оформлення яких завершено за період 2012-2013 роки суд вважає необґрунтованими, оскільки застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Перевіряючи не скористалися правами передбаченими ст. 347 МК України щодо отримання від підприємства додаткової інформації, пояснень.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, про необґрунтованість висновків викладених в акті перевірки, а отже податкові повідомлення-рішення від 16.10.2014 року № та від 16.10.2014 року № винесені Головним управлінням Міндоходів у Харківський області з порушенням норм чинного законодавства України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Відповідачем не доведено факт порушення позивачем зазначених вище норм законодавства.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІН МАУНТ" до Головного управління Міндоходів у Харківській області, треті особи - Південна Митниця Міндоходів, Харківська митниця Міндоходів, Митний брокер - Приватне підприємство "Анастасія Аміда" про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення -задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Міндоходів у Харківській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІН МАУНТ" () правильності визначення митної вартості товарів м'ясної продукції ввезених за митними деклараціями за період з 20.09.2012 року по 11.09.2013 року в зоні діяльності Південної митниці Міндоходів та Харківської митниці Міндоходів за результатами якої було складено акт перевірки від 24.06.2014 року № 27/2014/20-40/38001110.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Міндохолів у Харківський області форми «Р» ви 16.10.2014 року № , яким донараховано мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності за основним платежем 1 436 057,60 грн. та за штрафними санкціями 359 014,40 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Міндоходів у Харківський області форми «Р» від 16.10.2014 року № , яким донараховано податок на додану вартість із ввезених територію України товарів за основним платежем 3 159 326,72 грн. та за штрафними санкціями 1 579 663,36 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІН МАУНТ" сплачений судовий збір у розмірі 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02 лютого 2015 року.

Суддя Спірідонов М.О.