Справа № 2а-5446/10/2370
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м. Київ К/9991/21098/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2010 року

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року

у справі № 2а-5446/10/2370

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Шполянському районі Черкаської області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Шполянському районі Черкаської області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20 травня 2010 року: № /0 - повністю, № /0 - на суму 300143,00 грн., у тому числі: 200095,00 грн. - основного платежу, 100048,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій (в редакції уточнення позовних вимог від 06 грудня 2010 року).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2010 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу ДПІ у Шполянському районі Черкаської області, посилаючись на те, що постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2010 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Шполянському районі Черкаської області провела документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2008 року по 30 вересня 2009 року, за результатами якої був складений акт від 12 травня 2010 року № 394/1701/НОМЕР_1.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги: абзацу 3 статті 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» з урахуванням абзацу 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, який перевірявся, на загальну суму 160279,61 грн. (в тому числі по періодах: за 4 квартал 2008 року на суму 140591,55 грн.; за 3 квартал 2009 року на 19688,06 грн.); частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого занижено податок на додану вартість за жовтень 2008 року на суму 200095,00 грн.; підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого занижено податок на додану вартість за вересень 2009 року на суму 26251,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, позивач неправомірно включив до складу валових витрат відповідного податкового періоду вартість придбаних у ПП «Фірма «Фонвой Транс» та ПП «Агрофірма «Киянин» товарів (насіння соняшника та пшениці 6 класу), а суму податку на додану вартість, сплачену у складі вартості такого товару, до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, з огляду на те, що: виписані вказаними контрагентами документи, внаслідок вивчення зібраних матеріалів (рапорти оперуповноважених в рамках провадження кримінальної справи № 4, протоколи допитів свідків в рамках цього провадження та витяги з Єдиного державного реєстру) не відповідають вимогам частин 1, 2 статті 9 Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; вказані контрагенти мають стан платника відмінний від основного (припинено, але не знято з обліку; порушено справу про банкрутство; відсутність за місцезнаходженням; фактична адреса не встановлена); документів, які б підтверджувати транспортування вказаного товару від продавців до покупця (зокрема, товарно-транспортних накладних) суб'єктом господарювання під час проведення перевірки надано не було; згідно протоколів допитів свідків, а саме: засновника (учасника) ПП «Фірма «Фонвой Транс» - ОСОБА_2 та засновника (учасника) ПП «Агрофірма «Киянин» - ОСОБА_3 і керівника цього підприємства - ОСОБА_4, вказані громадяни здійснили реєстрацію зазначених підприємств за винагороду на прохання незнайомих осіб, без мети здійснення підприємницької діяльності, ніякої діяльності від імені вказаних підприємств не здійснювали, документи не підписували та не уповноважували інших осіб на такі дії; отримані від вказаних контрагентів податкові накладні підписані особами, які не мали для вчинення таких дій належних повноважень, а саме від ПП «Фірма «Фонвой Транс» - ОСОБА_5, від ПП «Агрофірма «Киянин» - ОСОБА_6 Вказані обставини слугували підставою для висновку органу державної податкової служби про те, що правочини, укладені позивачем з ПП «Фірма «Фонвой Транс» та ПП «Агрофірма «Киянин», не створюють юридичних наслідків та є нікчемними, а первинні бухгалтерські документи, виписані вказаними суб'єктами господарювання, не можуть бути прийняті до уваги як первинні бухгалтерські документи у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також, у акті перевірки було вказано, що позивач неправомірно вдруге включив до складу податкового кредиту вересня 2009 року суму податку на додану вартість 26251,00 грн., сплачену у складі вартості придбаного у ТОВ «Агро-Рось» дизпалива згідно податкової накладної № 1148 від 25 березня 2009 року, оскільки податок на додану вартість за вказаною податковою накладною вже був включений позивачем до складу податкового кредиту березня 2009 року.

20 травня 2010 року ДПІ у Шполянському районі Черкаської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктами «б», «г» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб у розмірі 140591,55 грн. - за основним платежем.

20 травня 2010 року ДПІ у Шполянському районі Черкаської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 339519,00 грн., у тому числі: 26346,00 грн. - за основним платежем, 113173,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не була доведена реальність господарських операцій за правочинами, укладеними з ПП «Фірма «Фонвой Транс» та ПП «Агрофірма «Киянин», з урахуванням того, що: вироком Подільського районного суду міста Києва від 18 травня 2010 року у справі № 1-562/10, який набрав законної сили, ОСОБА_2 (засновник (учасник) ПП «Фірма «Фонвой Транс») було визнано винним за частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі; стосовно учасників в діяльності ПП «Агрофірма «Киянин» провадження у кримінальній справі № 01-9051 зупинено на підставі пункту 3 статті 206 Кримінально-процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з абзацом 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Отже, наведені вище положення Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язують виникнення у платника податків права на включення до складу валових витрат вартості придбаних товарів, а сплачених ним у складі такої вартості сум податку - до складу податкового кредиту із фактичним виконанням робіт (послуг) чи поставкою товарів, у ціні яких цей податок сплачений.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, під час проведення перевірки позивач на підтвердження виконання господарських зобов'язань між ним та ПП «Фірма «Фонвой Транс» і ПП «Агрофірма «Киянин» та на підтвердження правомірності формування валових витрат та податкового кредиту надав органу державної податкової служби квитанції до прибуткових касових ордерів, видаткові накладні, податкові накладні, виписані та ПП «Фірма «Фонвой Транс» і ПП «Агрофірма «Киянин», а також докази складського зберігання зерна у період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року (договір складського зберігання № 94 від 14 липня 2008 року, укладений з ДП ДАК «Хліб України» «Шполянський елеватор») та докази реалізації ним у жовтні 2008 року насіння соняшника (договір купівлі-продажу № 65 від 08 жовтня 2008 року, укладений з ВАТ «Лебединський насіннєвий завод»).

Разом з цим, суди першої та апеляційної інстанцій правомірно виходили з того, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Як вбачається з акту перевірки та встановлено судами попередніх інстанцій, стосовно ПП «Фірма «Фонвой Транс» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено інформацію щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу; підприємство відсутнє за місцезнаходженням; юридичну особу ПП «Фірма «Фонвой Транс» припинено; керівник юридичної особи (голова ліквідаційної комісії ) - ОСОБА_7, перелік засновників (учасників) юридичної особи: ОСОБА_2. Також, стосовно ПП «Агрофірма «Киянин» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про порушення справи про банкрутство; статус відомостей про юридичну особу - не підтверджено; керівник юридичної особи: ОСОБА_4; перелік засновників (учасників) юридичної особи: ОСОБА_3 (т.1 арк. справи 49-52, 55-56).

Доказів, які б підтверджували реальність господарських операцій з ПП «Фірма «Фонвой Транс» та ПП «Агрофірма «Киянин», у тому числі, але не виключно: документи на підтвердження транспортування товарно-матеріальних цінностей, виду транспорту, яким здійснювались перевезення, розміру витрат по перевезенню, інформацію та документальне підтвердження стосовно особи, яка здійснювала такі перевезення, позивачем в процесі розгляду справи надано не було.

Крім того, матеріали справи містять вирок Подільського районного суду міста Києва від 18 травня 2010 року у справі № 1-562/10, залишений без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2010 року, яким ОСОБА_2 (засновник (учасник) ПП «Фірма «Фонвой Транс») було визнано винним за частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Зокрема, в мотивувальній частинці цього вироку вказано, що невстановлені слідством особи за участю ОСОБА_2 створили та придбали ряд юридичних осіб, зокрема, ПП «Фірма «Фонвой Транс» з метою прикриття незаконної діяльності, в результаті чого отримали можливість складати фіктивні господарські угоди та фіктивні первинні бухгалтерські документи, що свідчать про реалізовані товари (послуги), фактично не здійснюючи господарську діяльність, пов'язану з виробництвом продукції, наданням послуг чи зайняття торгівлею (т.1 арк. справи 91-99).

Матеріали справи містять податкові декларації з податку на додану вартість ПП «Фірма «Фонвой Транс» за період з липня по листопад 2008 року та розшивровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, складені за підписом ОСОБА_2, в яких відсутня інформація щодо господарських операцій з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (т.1 арк. справи 115-151).

Також, судами було встановлено, що стосовно учасників в діяльності ПП «Агрофірма «Киянин» провадження у кримінальній справі № 01-9051 зупинено на підставі пункту 3 статті 206 Кримінально-процесуального кодексу України, що підтверджується довідкою Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 15 січня 2009 року № 53/322 (т.1 арк. справи 106).

Матеріали справи містять відповідь ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, надану на запит ДПІ у Черкаській області про проведення зустрічної перевірки ПП «Агрофірма «Киянин», в якій вказано, що згідно судового рішення Господарського суду міста Києва від 10 квітня 2006 року було порушено провадження у справі № 23/123-Б про банкрутство ПП «Агрофірма «Киянин», дата початку ліквідації цього товариства - 06 червня 2006 року, у періоді, в якому відбувались господарські операції з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, ПП «Агрофірма «Киянин» не звітувало (т.1 арк. справи 107).

Таким чином, докази, на які послався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій (поставки товару) безпосередньо з конкретним контрагентом, а відтак і обґрунтованість визначення валових витрат та податкового кредиту позивача.

При цьому, посилання позивача в обґрунтування правомірності формування валових витрат та податкового кредиту за господарськими операціями з ПП «Фірма «Фонвой Транс» та ПП «Агрофірма «Киянин» на договори, укладені ним з ДП ДАК «Хліб України» «Шполянський елеватор» та з ВАТ «Лебединський насіннєвий завод», були правомірно відхилені судами попередніх інстанцій, оскільки вказані договори та первинні бухгалтерські документи до них не дають можливості ідентифікувати особу, у якої позивачем був придбаний товар для подальшої реалізації, та достовірно стверджувати, що зерно, яке зберігалось позивачем у ДП ДАК «Хліб України» «Шполянський елеватор» та було продане ним ВАТ «Лебединський насіннєвий завод», було придбане позивачем саме у ПП «Фірма «Фонвой Транс» та ПП «Агрофірма «Киянин», з огляду на викладені вище обставини.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2010 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна