Справа № 826/15635/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 лютого 2015 року № 826/15635/14

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі: судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до відповідача Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до відповідача Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2014 р. головуючим суддею Добрянською Я.І. було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/15635/14 та призначено справу до попереднього судового розгляду.

У попередньому судовому засіданні 25.11.2014 р. позивач заявлені у позовній заяві позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, визначених у адміністративному позові.

Натомість представник відповідача у попередньому судовому засіданні 25.11.2014 р. проти задоволення позовних вимог позивача заперечив повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи № 826/15635/14 документи, та заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що спір не може бути врегульовано в порядку, визначеному ч. 3 ст. 111 КАС України.

Враховуючи зазначене, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2014 р. було закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу № 826/15635/14 до судового розгляду в судовому засіданні 20.01.2015 р. одноособовим складом суду під головуванням судді Добрянської Я.І.

Позивач у судове засідання 20.01.2015 р. не прибув та не скерував свого представника, хоча останній належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, докази чого наявні в матеріалах справи.

Однак, 20.01.2015 р. позивачем до канцелярії суду було подано заяву про розгляд справи № 826/15635/14 за відсутності позивача.

У свою чергу представник відповідача в судовому засіданні 20.01.2015 р. проти задоволення позовних вимог позивача заперечив повністю, з підстав наведених у письмовому запереченні від 28.10.2014 р., та просив суд у позові відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на вказану заяву позивача про розгляд справи за його відсутності та неприбуття позивача в судове засідання 20.01.2015 р., суд на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України перейшов до розгляду адміністративної справи № 826/15635/14 в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, проти чого також не заперечив представник відповідача.

Про перехід до розгляду справи № 826/15635/14 в порядку письмового провадження, позивача було повідомлено належним чином листом від 20.01.2015 р., докази чого містяться в матеріалах справи.

За наслідками зазначеного, станом на 03.02.2015 р. жодних інших документів (доказів, пояснень) з приводу даного спору по справі № 826/15635/14 від сторін до канцелярії суду не надходило.

Так, у позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України щодо не надання інформації на інформаційний запит ОСОБА_1 від 13 травня 2014 року;

- зобов'язати Державний центр зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України надати ОСОБА_1 запитувану ним інформацію в інформаційному запиті від 13 травня 2014 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у своїй позовній заяві зазначає про те, що відповідач листом від 16.05.2014 р. за № ДЦ-01-3132/0/6-14 не надав повної інформації на запит від 13 травня 2014 року, а спеціалісти центру зайнятості не надали завірені в установленому порядку правила оформлення персональної картки та додатків до неї, чим порушили Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідачем, у свою чергу, до матеріалів справи були надані письмові заперечення проти позову, в яких Державний центр зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України зазначає про відсутність протиправних дій з його боку щодо розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 13 травня 2014 року, оскільки при наданні відповіді від 16.05.2014 р. № ДЦ-01-3132/0/6-14 на такий інформаційний запит, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін в минулих судових засіданнях, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також вивчивши норми чинного законодавства з приводу даного спору, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 подав електронний запит на інформацію до відповідача Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України шляхом заповнення 13 травня 2014 року відповідного бланку в електронній формі на офіційному веб-сайті розпорядника.

У зазначеному запиті ОСОБА_1 звернувся з проханням до відповідача надати правила оформлення персональної картки та додатків до неї.

У відповідь на свій запит позивач отримав лист від Державного центру зайнятості, датований 16 травня 2014 року за № ДЦ-01-3132/0/6-14 та підписом заступника директора С. Тюлєнєва.

Однак, на переконання позивача, зазначеним листом-відповіддю відповідач не надав інформації, що запитувалася, а отже, на думку позивача, такі дії відповідача є протиправними.

Зважаючи на таке, позивач звернувся за захистом своїх порушених, на його думку, прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін в минулих судових засіданнях, а також вивчивши норми чинного законодавства з приводу даного спору, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Відповідно до частини другої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - Закон), порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Кабінет Міністрів України від 20.03.2013 р. за № 198 затвердив Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (далі - Порядок), яким визначено процедуру реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центрами зайнятості державної служби зайнятості з метою отримання ними соціальних послуг.

На підставі цього Порядку, Міністерством соціальної політики України було розроблено наказ «Про затвердження форм Персональної картки та додатків до неї, заяви про надання статусу безробітного та направлення на працевлаштування» від 16.05.2013 р. за № 270, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 06.06.2013 р. за № 908/23440, яким були затверджені форми персональної картки та додатки до неї, заява про надання статусу безробітного та направлення на працевлаштування.

Визначення будь-яких правил заповнення персональної картки, не передбачено чинним законодавством.

Відповідно до Порядку, під час проведення реєстрації працівник територіального органу Державної служби зайнятості України заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі Державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного, зокрема відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально.

Таким чином, Позивач у своєму електронному запиті від 13.05.2014 року просив надати засвідчену копію документу, а саме, правила оформлення персональної картки та додатків до неї.

Відповідач своїм листом від 16.05.2014 р. за № ДЦ-01-3132/0/6-14 звернув увагу позивача на підставі яких нормативно-правових актів спеціалісти центру зайнятості заповнюють персональну картку (оскільки саме визначення будь-яких правил заповнення персональної картки, не передбачено чинним законодавством), тобто фактично роз'яснив позивачу правила її заповнення.

Також, під час проведення реєстрації спеціаліст центру зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного.

Крім того, у відповіді на інформаційний запит, відповідач додатково роз'яснив позивачу, що Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу визначено, що в персональній картці зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально.

Отже, у даному випадку, відповідач не порушував вимог законодавства та жодним чином не обмежував право позивача на отримання інформації, а також належним чином розглянув його електронний запит, на що було надано обґрунтовану відповідь від 16.05.2014 року за № ДЦ-01-3132/0/6-14.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, позивач не довів суду обґрунтованості заявлених ним позовних вимог, що були спростовані відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, зважаючи на що, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови в адміністративному позові.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови - 03.02.2015 р.