Справа № 756/7349/14-а
Суддя: Шевчук А. В.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

09.02.2015 Справа № 756/7349/14-а
№2-а/756/4/15
№756/7349/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

при секретарі: Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії,

встановив:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії. У позовній заяві позивач просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов»язати нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію, як особі яка втратила годувальника, смерть якого пов»язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 60 мінімальних заробітних плат; визнати протиправною бездіяльність та зобов»язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 (п»ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №796-ХІІ, за період з 1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює 85 (вісімдесят п»ять) розмірам мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплачених сум грошової допомоги; зобов»язати відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 (п»ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №796-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особою яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії та чоловіком померлої громадянки з числа ліквідаторів, смерть якої пов»язана з Чорнобильською катастрофою.

Позивач зазначив, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він має право на отримання:

- одноразової компенсації за втрату годувальника в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, станом на день виплати;

- щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат за період з 1996 року по 2013 рік включно, яка загалом складає 85 розмірів мінімальних заробітних плат, станом на день виплати з урахуванням виплачених сум грошової допомоги;

- отримувати в подальшому щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

За твердженням ОСОБА_1 розмір виплаченої щорічної грошової допомоги вочевидь не відповідає положенням Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, Управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації відмовлено у виплаті одноразової компенсації за втрату годувальника та щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірах передбачених положенням ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов»язання відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 (п»ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №796-ХІІ, за період з 1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює 85 (вісімдесят п»ять) розмірам мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплачених сум грошової допомоги - залишено без розгляду у зв»язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Провадження по розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії відкрито в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов»язання нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію, як особі яка втратила годувальника, смерть якого пов»язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 60 мінімальних заробітних плат; зобов»язання відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 (п»ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №796-ХІІ.

Позивач в судове засідання не з»явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації надіслали до суду свої заперечення щодо позову із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особою яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії та чоловіком померлої громадянки з числа ліквідаторів, смерть якої пов»язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується копіями посвідчень та експертним висновком.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення та одноразова компенсація сім»ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що позивачу було нараховано та виплачувалася щорічна допомога на оздоровлення за 2001-2013 роки, дані виплати проводились у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визнається сторонами по справі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

При цьому, частиною 1 ст. 76 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від. 28.02.1991 року №796-XII, встановлено, що розміри доплат, пенсій і компенсацій підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України 05.10.2006 рок доповнила Закон №796-XII статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону, і зазначена норма, на думку суду, має пріоритетне застосування.

Також, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 року пункт 30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено на 2007 рік дію абзацу 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційними. А відповідно до п.5 резолютивної частини вищезазначеного рішення воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв»язку із правовідносинами які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визначені неконституційними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, що встановлені ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зі змісту ст.ст. 2, 6 КАС України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

При цьому, у своєму позові ОСОБА_1 просить суд зобов»язати відповідача в подальшому, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 (п»ять) мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №796-ХІІ.

Таким чином, оскільки вимога ОСОБА_1 стосується не реально порушених прав та свобод, а спрямована на захист можливого порушення у майбутньому, позов у цій частині не підлягає до задоволення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року №649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір виплати сім»ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою.

Виплата одноразової компенсації, у разі втрати годувальника, смерть якого пов»язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС проводиться лише особам, які на день смерті годувальника належали до непрацездатних членів сім»ї, що були його на утриманні.

Коло осіб, які вважаються непрацездатними членами сім»ї, визначено ст.ст. 37, 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на день смерті дружини був непрацездатним і знаходився на її утриманні, більше того, звертався із відповідним пакетом документів до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації за призначенням одноразової компенсації.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст.ст. 16, 50, 55, 67, 124 Конституції України, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року №649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17,23,48, 58,69-71,79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення цієї постанови апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шевчук