Справа № 152/2119/14-а
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/2119/14-а
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 лютого 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача - Гресько В.С.,

третьої особи - ОСОБА_4,

представника третьої особи - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Вінницької області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову ОСОБА_4, - про визнання протиправними рішень та їх скасування, зобов'язання вчинити дії і стягнення витрат,

встановив:

25.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Шаргородської міської ради Вінницької області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4, - про визнання протиправними рішень та їх скасування, зобов'язання вчинити дії і стягнення витрат.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати п.1 рішення 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради від 26 вересня 2014 року №426 в частині надання ОСОБА_4 (військовослужбовцю) - квартири АДРЕСА_1; визнати протиправним та скасувати п.2 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області №129 від 29 вересня 2014 року про надання ОСОБА_4 (військовослужбовцю) - квартири АДРЕСА_1; зобов'язати виконавчий комітет Шаргородської міської ради прийняти рішення, яким надати йому як військовослужбовцю, звільненому в запас за станом здоров'я, квартиру АДРЕСА_1; стягнути з Шаргородської міської ради Вінницької області на його користь понесенні судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.07.2002 року наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України був звільнений з військової служби за станом здоров'я. Рішенням виконкому Шаргородської міської ради Вінницької області від 16.03.2005 року за №39 він був записаний на квартирний облік в пільгову першочергову чергу.

Постановою КМУ від 29.01.1999 року за №114 було затверджено Програму забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку.

На виконання вказаної Програми в період з 2003 року по 2009 рік Управлінням капітального будівництва Вінницької обласної державної адміністрації перераховувалися кошти на будівництво і придбання квартир в Вінницькій області військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим в запас або відставку за станом здоров'я, віком та вислугою років, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання.

За вказані кошти в 21-квартирному будинку в АДРЕСА_1

Вказані квартири, які збудовані на умовах пайової участі за кошти Державного бюджету, розпорядженням Вінницької ОДА від 26.03.2009 року за №111 «Про передачу житла» та актом прийняття-передачі квартир управлінням капітального будівництва Вінницької ОДА на підставі рішення Шаргородської міської ради від 26.09.2014 року прийняті у комунальну власність для подальшого розподілу військовослужбовцям.

Станом на 26.09.2014 року на обліку в Шаргородській міській раді як військовослужбовці, звільнені в запас, перебували тільки він, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Комісією по житлових питаннях Шаргородської міської ради при вивченні матеріалів було підготовлено проект рішення 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради, відповідно до якого квартири комунальної власності розподілялися між ним та вказаними вище особами.

Проте, рішенням Шаргородської міської ради від 26.09.2014 року йому не надано квартиру, натомість її надано ОСОБА_4, який не є військовослужбовцем, так як звільнений в запас за станом здоров'я з органів внутрішніх справ.

За його заявою прокуратурою Шаргородського району проведено перевірку законності прийняття вказаного рішення і встановлено, що результати голосування за прийняття вказаного рішення не відповідають протоколу сесії.

Вважає рішення Шаргородської міської ради в цій частині незаконним.

29.09.2014 року виконкомом Шаргородської міської ради на виконання рішення ради від 26.09.2014 року було прийнято рішення за №129, п.2 якого надано квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 як військовослужбовцю, що також вважає незаконним, оскільки останній не є військовослужбовцем.

Також, вважає, що вказаними вище незаконними рішеннями Шаргородської міської ради від 26.09.2014 року та її виконавчого комітету від 29.09.2014 року в частині надання квартири ОСОБА_4 порушено бюджетне законодавство України та обмежено його право на отримання житла.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з врахуванням уточнення позовних вимог в судовому засіданні 03.02.2015 року щодо вимоги визнання протиправним та скасування пункту «5», а не пункту «2» рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради за №129 від 29.09.2014 року в частині надання квартири ОСОБА_4, зсилаючись на те, що не мали змоги ознайомитися з оригіналом рішення виконавчого комітету, а мали змогу ознайомитися тільки з його копією в прокуратурі Шаргородського району, в якій рішення виконавчого комітету про надання квартири третій особі значиться під пунктом «2». Після ознайомлення з оригіналом рішення виконкому від 29.09.2014 року в суді, встановили, що рішення про надання квартири ОСОБА_4 зазначено під пунктом №5. Решту позовних вимог позивач та його представник підтримують в повному обсязі.

Позивач та його представник суду пояснили, що рішенням виконкому Шаргородської міської ради Вінницької області за №39 від 16.03.2005 року позивач був поставлений на квартирний облік в пільгову першочергову чергу. Відповідно до розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації від 26.03.2009 року за №111 «Про передачу житла» та акту прийняття-передачі квартир Управління капітального будівництва Вінницької ОДА, рішенням 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 26.09.2014 року чотири квартири в 21-квартирному будинку в АДРЕСА_1, які збудовані на умовах пайової участі за рахунок бюджетних коштів, були прийняті у комунальну власність для подальшого розподілу військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів.

25 вересня 2014 року позивач перебував у військкоматі, де йому стало відомо, що для розгляду на черговій сесії Шаргородської міської ради підготовлено проект рішення, яким було передбачено надання йому квартири комунальної власності №14 (однокімнатної), загальною площею 33,80 кв. м., вартістю 122375,20 грн., що знаходиться в 21-квартирному будинку АДРЕСА_1 Проте, наступного дня позивач дізнався, що під час розгляду даного питання 26 вересня 2014 року на 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області було прийнято рішення №426, п.1 якого квартиру АДРЕСА_1 було надано не йому, а ОСОБА_4, як військовослужбовцю.

На виконання рішення 28 сесії Шаргородської міської ради 6 скликання від 26.09.2014 року виконавчим комітетом ради 29.09.2014 року було прийнято рішення №129, п.5 якого надано ОСОБА_4 як військовослужбовцю - квартиру АДРЕСА_1

Вважають означені рішення Шаргородської міської ради та її виконкому незаконними, так як квартира побудована за виділені в 2008 році бюджетні кошти, і підлягала наданню тільки військовослужбовцям, учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членам сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також військовослужбовцям, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, а ОСОБА_4 до такої категорії не відноситься.

Крім того позивач та його представник зазначили, що виділена ОСОБА_4 квартира підлягала розподіленню тільки між вищезазначеною категорією осіб, які вже перебували на квартирному обліку на час виділення субвенцій з Державного бюджету, тобто в 2008 році, а ОСОБА_4 записаний на квартирний облік у виконавчому комітеті Шаргородської міської ради тільки 09.09.2012 року, і, тому вважають, що оскаржувані рішення були прийняті з порушенням вимог бюджетного законодавства України.

Також, позивач та його представник пояснили, що прокуратурою Шаргородського району Вінницької області за зверненням ОСОБА_1 було проведено перевірку законності прийняття рішення 28 сесією 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області №426 від 26.09.2014 року і встановлено, що результати голосування за прийняття даного рішення не відповідають протоколу сесії.

До того ж, позивач та його представник суду пояснили, що з вищезазначеної категорії осіб в 2008 році на квартирному обліку в Шаргородській міській раді перебувало тільки чотири особи, серед яких був і позивач ОСОБА_1, тому тільки він, як військовослужбовець, звільнений в запас за вислугою років, оскаржуваними рішеннями сесії та виконкому Шаргородської міської ради Вінницької області був обмежений в передбаченому Конституцією України праві на отримання житла.

Враховуючи, що представником відповідача в судове засідання 03.02.2015 року, тобто коли судом справа вже розглядається по суті і було досліджено майже всі докази, подано копію рішення виконавчого комітету від 28.01.2015 року за №6 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради за №129 від 29.09.2014 року «Про надання квартир», яким змінено редакцію щодо надання квартири ОСОБА_4, зокрема, в частині зазначення його статусу, позивач та його представник просять суд застосувати ч.2 ст.11 КАС України, вийти за межі заявленого позову та скасувати і це рішення в частині виділення квартири третій особі, зсилаючись на те, що в силу вимог ст.51 КАС України, позивач може змінити підставу або предмет позову тільки до початку розгляду справи по суті, тоді як справа розглядається по суті, а вказаним рішенням виконкому Шаргородської міської ради, яким змінено рішення виконкому за №129 від 29.09.2014 року, так само порушуються права позивача.

Представник відповідача - Шаргородської міської ради Вінницької області Гресько В.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ОСОБА_1 не реалізував свого права, передбаченого ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», оскільки не звертався до Шаргородської міської ради з приводу надання роз'яснення підстав та обґрунтованості погодження оспорюваного рішення, а лише реалізація суб'єктивного права тягне за собою настання юридичного обов'язку суб'єкта. В даному випадку права ОСОБА_1 з боку Шаргородської міської ради навіть не могли бути порушеними, оскільки він не звертався до відповідача, а тому протиправних діянь з боку відповідача до позивача немає.

Також, представник відповідача пояснив, що рішенням 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області №426 від 26.09.2014 року про надання квартири ОСОБА_4 було прийняте в зв'язку з тим, що останній 19.09.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради №147 від 19.09.2012 року був записаний на квартирний облік у виконавчому комітеті міської ради в позачергову чергу, як інвалід ІІІ групи. ОСОБА_4 підпадає під категорію осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, є пенсіонером МВС, звільненим з органів внутрішніх справ України, тому підпадає під категорію осіб, зазначених в розпорядженні голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року за №111 «Про передачу житла». ОСОБА_4 звільнений в запас Збройних Сил України. Відповідно до Постанови КМ УРСР від 29 липня 1991 року №114, якою затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України звільняються у запас Збройних Сил України. Пунктом 18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_4, як інваліду війни, передбачено надання пільги на позачергове забезпечення житлом, як особі, що потребує поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад, і, як інвалід війни, третя особа ОСОБА_4 забезпечується жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік. Цей строк закінчився 19.09.2014 року.

На відміну від позивача ОСОБА_1, записаного на квартирний облік на пільгову першочергову чергу, третя особа ОСОБА_4 перебував на квартирному обліку в позачерговій черзі, а тому саме на нього розповсюджувалася дія розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року за №111 «Про передачу житла».

Також, пояснив, що дійсно в Шаргородській міській раді був підготовлений проект рішення, яким було передбачено надання ОСОБА_1 квартири комунальної власності №14 (однокімнатної), загальною площею 33,80 кв. м., вартістю 122375,20 грн., що знаходиться в 21-квартирному будинку АДРЕСА_1

Проте, оскільки ОСОБА_4 напередодні звернувся до міського голови з заявою про вирішення питання про надання йому житла, то ця заява була розглянута на сесії Шаргородської міської ради саме 26.09.2014 року.

На 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області було прийнято рішення №426, п.1 якого ОСОБА_4 було виділено квартиру №14 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв. м., вартістю 122375,20 грн. в 21-квартирному будинку АДРЕСА_1. Таке рішення Шаргородська міська рада прийняла на підставі Постанови КМУ від 02.10.2003 року за №1550, якою затверджено «Порядок використання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво та придбання житла окремим категоріям громадян», яким передбачено механізм використання коштів державного бюджету на придбання і будівництво житла не тільки військовослужбовцям, а і особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненим в запас, яким є ОСОБА_4

19.01.2015 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до Шаргородської міської ради про внесення змін до рішення виконкому від 19.09.2012 року за №147, яким його взято на квартирний облік, в частині зазначення підстави взяття його на такий облік, а також про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.09.2014 року за №129, в якому допущено помилку в частині зазначення його статусу як військовослужбовця при наданні квартири.

28.01.2015 року ця заява третьої особи розглянута виконавчим комітетом. У зв'язку із допущенням помилок при взятті ОСОБА_4 на квартирний облік, внесено зміни до рішення виконкому за №147 від 19.09.2012 року, зазначено про взяття останнього на квартирний облік у виконавчому комітеті міської ради та включення до окремого списку громадян, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, як особу начальницького складу органів МВС, яка стала інвалідом внаслідок каліцтва під час виконання службових обов'язків, звільненого в запас Збройних Сил України за станом здоров'я, інваліда війни ІІІ групи, сім'я якого у складі п'яти чоловік.

Також, було внесено зміни до рішення виконавчого комітету від 29.09.2014 року за №129 в частині зазначення вказаного вище статусу ОСОБА_4 при наданні йому квартири.

Так як рішення виконкому за №129 від 29.09.2014 року приймалося на виконання рішення сесії Шаргородської міської ради за №426 від 26.09.2014 року, а внесення змін до нього відбулося 28.01.2015 року без рішення сесії міської ради, то під час наступної сесії депутати будуть повідомлені про внесення змін до рішення виконкому і це рішення буде затверджене на черговій сесії міської ради.

Щодо допущення порушень під час голосування на сесії міської ради 26.09.2014 року, про які зазначає позивач, то вважає, що ніяких порушень не було, депутати міської ради з цього приводу в правоохоронні органи не зверталися, а прокуратура Шаргородського району при проведенні перевірки заяви ОСОБА_1, встановивши певні протиріччя, не з'ясувала їх причини.

Враховуючи, що Шаргородською міською радою не допущено порушень прав позивача, просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, щодо задоволення позову ОСОБА_1 заперечували. Суду пояснили, що ОСОБА_4 дійсно не є військовослужбовцем, відноситься до осіб рядового та начальницького складу МВС, звільнений у запас за станом здоров'я. Квартиру ОСОБА_4 отримав як особа начальницького складу органів МВС, яка стала інвалідом внаслідок каліцтва під час виконання службових обов'язків, звільнений в запас Збройних Сил України за станом здоров'я, інвалід війни ІІІ групи, сім'я якого у складі п'яти чоловік. На квартирний облік ОСОБА_4 був поставлений 19 вересня 2012 року у пільгову позачергову чергу. Відповідно до розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року №111 третя особа також має право на отримання квартири, оскільки будівництво 21-квартирного будинку в АДРЕСА_1 було звершено 24.07.2014 року, що стверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації. Саме тому, на їх думку, Шаргородська міська рада розподіл і надання квартир для пільгової категорії осіб здійснювала між тими особами, які перебували на обліку на час цього розподілу, не порушивши прав позивача, який перебував на квартирному обліку, але у першочерговій, а не в позачерговій черзі.

Вирішуючи спір, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 31 липня 2002 року Наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України був звільнений з військової служби за станом здоров'я, що підтверджується витягом з наказу за №168, а також витягом з наказу Хмільницького міського військового комісара за №181 від 26.08.2002 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи, (а.с.9, 119 т.І), маючи вислугу років у Збройних Силах України - 20 років і 2 місяці.

Статтею 9 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що щодо військового обов'язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов'язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших

військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Статтею 3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до категорії військовослужбовців відносяться військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовці зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та члени їх сімей.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, звільненим з військової служби за станом здоров'я.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 5 ст.15 ЖК України встановлено, що до компетенції виконавчих комітетів міських рад належить облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (частина перша статті 36), а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях (стаття 41), затвердження рішень про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов (стаття 39).

З паспорта позивача вбачається, що 11 лютого 2005 року місце його проживання зареєстровано в АДРЕСА_1 де він і проживає по даний час (а.с.4-5 т.І).

Тільки після цього рішенням виконкому Шаргородської міської ради Вінницької області за №39 від 16 березня 2005 року він був взятий на квартирний облік в пільгову першочергову чергу, як офіцер, звільнений в запас Збройних Сил України (а.с.129 т.І), що підтверджується матеріалами наданої для огляду відповідачем в судовому засіданні облікової квартирної справи позивача, копія якої знаходиться в матеріалах цієї адміністративної справи (а.с.117-131 т.І).

ОСОБА_1 власного житла не має, зареєстрований і проживає з сім'єю своєї сестри, до даного часу перебуває на квартирному обліку в міськвиконкомі, що підтверджується матеріалами наданої для огляду відповідачем в судовому засіданні облікової квартирної справи позивача, копія якої знаходиться в матеріалах цієї адміністративної справи (а.с.117-131 т.І).

29.01.1999 року постановою Кабінету Міністрів України за №114 затверджено Програму забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку. Ця постанова втратила чинність 07.07.2011 року на підставі прийняття постанови КМУ від 22.06.2011 року за №704 «Про скорочення кількості та укрупнення державних цільових програм», відповідно до якої до цільової Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, передбачено внесення змін.

Ця програма була розроблена з метою розв'язання проблеми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених у запас або відставку. Джерелом фінансування будівництва квартир для звільнених військовослужбовців є субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво та придбання житла для військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання (абзаци 1 та 3 пункту 1 Програми).

Виконавцями Програми є: Рада Міністрів АР Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, які формують регіональні бази даних про квартирний облік звільнених військовослужбовців…; органи місцевого самоврядування, які ведуть квартирний облік звільнених військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов і надання житлових приміщень (абзаци 7, 8 пункту 3 Програми).

Фінансове забезпечення Програми здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (абзац 2 пункту 5 Програми).

26.07.2002 року рішенням 3 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради затверджено обласну Програму будівництва та придбання житла для військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів в зарубіжних країнах та членів сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених в запас або відставку за станом здоров'я, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, на 2002 рік (а.с.61 т.І).

17.01.2003 року Вінницькою обласною радою прийнято рішення про порядок фінансування видатків обласного бюджету на житлове будівництво та придбання житла військовослужбовцям і членам їх сімей за рахунок субвенції з державного бюджету, а саме: отримані кошти управління капітального будівництва облдержадміністрації використовує для подальших розрахунків із підрядними організаціями на підставі актів виконаних робіт по об'єктах, передбачених програмою будівництва та придбання житла військовослужбовцям за 2002 рік по Вінницькій області (а.с.65 т.І).

На 2002-2003 роки фінансування на придбання житла для військовослужбовців на Шаргородську міську раду Вінницької області не передбачалося, що вбачається із наведених вище документів та додатків до них.

Пунктами 1, 2, 10 (додатками 1, 2, 3) рішення 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року №452 (а.с.223-245 т.І) були затверджені доходи та видатки обласного бюджету на 2008 рік та доручено обласній державній адміністрації за погодженням з постійною комісією обласної ради з питань бюджету з послідуючим затвердженням сесією обласної ради розробити та затвердити розподіл субвенцій з державного бюджету в сумі 4594500 грн. місцевим бюджетам на будівництво і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів (а.с.231 т.І).

З інформації Управління капітального будівництва Вінницької обласної державної адміністрації від 20.01.2015 року за №04-14-41, наданої на запит суду (а.с.179 т.І), вбачається, що, відповідно до Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року №114, розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року №46 «Про внесення змін до обласного бюджету» затверджено Обласну програму будівництва і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів - на 2008 рік, відповідно до якої передбачено виділення коштів в сумі 751,02 тис. грн. на придбання чотирьох квартир в 21-квартирному житловому будинку в АДРЕСА_1 (а.с.180 т.І).

На підставі розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації від 02.02.2009 року №26 «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року №46» вказану суму зменшено до 575,202 тис. гривень. (а.с.181 та на звороті т.І).

Розпорядженням голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року №111 «Про передачу житла» Управлінню капітального будівництва облдержадміністрації за актами прийому-передачі було доручено передати, збудовані на умовах пайової участі квартири за рахунок бюджетних коштів, на баланс органам місцевого самоврядування для подальшого розподілу військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів. Згідно з Переліком квартир, Шаргородській міській раді передано чотири квартири (№№10, 12, 14, 16) в 21-квартирному будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 178,84 кв.м. вартістю 575201,41 грн. (а.с.182-183 т.І).

22.09.2014 року, на виконання вказаного розпорядження, зазначені квартири передані Шаргородській міській раді за актом приймання-передачі без номера (а.с.68 т.І).

Рішенням 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 26 вересня 2014 року №425 вказані квартири були прийняті у комунальну власність (а.с. 34 т.І).

Судом встановлено, що в Шаргородській міській раді було підготовлено проект рішення 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області, п.1 якого був викладений в наступній редакції: «1) Надати квартири комунальної власності територіальної громади м. Шаргород, що знаходяться в 21-квартирному будинку АДРЕСА_1 загальною площею 178,84 кв. м., вартістю 564061,36 грн., а саме: - ОСОБА_8 (військовослужбовцю) - квартиру №10 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн.; - ОСОБА_1 (військовослужбовцю) - квартиру №14 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн.; - ОСОБА_9 (афганцю) - квартиру №12 (двокімнатну), загальною площею 50,62 кв.м., вартістю - 159655, 48 грн.; - ОСОБА_10 (афганцю) - квартиру №16 (двокімнатну), площею 50,62 кв.м., вартістю 159655, 48 грн., що підтверджується копіями проекту рішення (а.с.7,8 т.І), та що визнається і не заперечується позивачем та представником відповідача.

26 вересня 2014 року на 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області було прийнято рішення №426, п. 1 якого був викладений в наступній редакції: «1) Надати квартири комунальної власності територіальної громади м. Шаргород, що знаходяться в 21-квартирному будинку АДРЕСА_1 загальною площею 178,84 кв. м., вартістю 564061,36 грн., а саме: - ОСОБА_8 (військовослужбовцю) - квартиру №10 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн.; - ОСОБА_4 (військовослужбовцю) - квартиру №14 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв. м., вартістю 122375,20 грн.; - ОСОБА_9 (афганцю) - квартиру №12 (двокімнатну), загальною площею 50,62 кв.м., вартістю - 159655, 48 грн.; - ОСОБА_10 (афганцю) - квартиру №16 (двокімнатну), площею 50,62 кв.м., вартістю 159655, 48 грн., що підтверджується оригіналом оглянутого рішення, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.26 т.І), та визнається і не заперечується сторонами.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не був включений до складу осіб, яким Шаргородська міська рада вирішила надати квартири, збудовані за кошти Державного бюджету, відповідно до Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року №114, розпорядженн Вінницької обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року №46 «Про внесення змін до обласного бюджету», Обласної програми будівництва і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів.

Судом встановлено, відповідно до протоколу №28 28-ї сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області, що перед прийняттям рішення №426 виступили міський голова Винокур В.М. та працівник міськвиконкому по наданню юридичних послуг Гресько В.С., які: «звернули увагу депутатів на те, що питання про надання квартир відноситься до компетенції виконавчого комітету, але з метою прозорості, відкритості та інформування депутатів, міська рада виносить питання надання квартир на розгляд сесії. Одночасно вказані особи поінформували депутатів про те, що проект рішення сесії та проект рішення для розгляду постійних комісій - різняться, оскільки при підготовці проекту рішення на розгляд постійних комісій міської ради за основу було взято надруковані списки осіб, які вивішено у міськвиконкомі на видному місці. Як наслідок, на отримання квартир претендували: ОСОБА_8 (військовослужбовець); ОСОБА_1 (військовослужбовець); ОСОБА_9 (афганець); ОСОБА_10 (афганець). Проте, працівником міськвиконкому по наданню юридичних послуг Гресько В.С. проведено перевірку на предмет відповідності особистих облікових квартирних справ претендентів на квартири із вивішеними списками квартирної черги з метою дотримання вимог чинного законодавства України. В результаті виявлено, що із категорії військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членів їх сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів на отримання квартир із позачергової квартирної черги міськвиконкому мають право: ОСОБА_8 (військовослужбовець); ОСОБА_4; ОСОБА_9 (афганець); ОСОБА_10 (афганець). У поданому проекті рішення міської ради прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку міськвиконкому, але у першочерговій квартирній черзі (прізвище було додруковано у позачергову). Квартирна справа ОСОБА_1 є повним підтвердженням того, що його дійсно поставлено на квартирний облік у виконавчому комітеті міської ради у першочергову чергу. За дорученням міського голови, перевірено оригінал протоколу міськвиконкому, яким ОСОБА_1 поставлено на квартирний облік (першочергово). Квартирна справа ОСОБА_4 є підтвердженням факту законного надання йому квартири» (а.с.34-35 т.І).

Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, підставою для винесення на обговорення сесії Шаргородської міської ради 26.09.2014 року цього питання стала заява ОСОБА_4 від 25.09.2014 року Шаргородському міському голові про позачергове виділення житла (а.с.87 т.І).

Таким чином, судом встановлено, що протокол №28 сесії Шаргородської міської ради в частині прийняття рішення №426, тобто обговорення з депутатами статусу осіб, які мають право на надання квартир, і голосування за конкретних осіб, які мають певний статус і право на отримання квартири, та саме рішення Шаргородської міської ради за №426 від 26.09.2014 року про надання квартир, яке додано до справи відповідачем, не відповідають один одному, зокрема: в протоколі сесії відсутнє зазначення статусу ОСОБА_4 як військовослужбовця (а.с.35 т.І), а в рішенні №426 від 26.09.2014 року зазначено статус останнього при наданні квартири як військовослужбовця (а.с.26 т.І).

29.09.2014 року виконавчий комітет Шаргородської міської ради на виконання рішення 28 сесії 6 скликання від 26.09.2014 року прийняв рішення №129 «Про надання квартир». Пункти 2, 3, 4 в оригіналі рішення відсутні, що, як вбачається з пояснень в судовому засіданні представника відповідача, можна пояснити технічною помилкою при його видрукуванні з комп'ютера. Проте, суд покладає в основу оригінал рішення виконкому за №129 від 29.09.2014 року, оскільки він засвідчений печаткою міської ради та підписом Шаргородського міського голови.

З пункту 5 оглянутого в судовому засіданні оригіналу даного рішення, яке засвідчено печаткою міської ради та підписом Шаргородського міського голови, належно засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.27-28 т.І) вбачається, що ОСОБА_4 надано квартиру №14 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн. в АДРЕСА_1 в 21-квартирному будинку без номера, як військовослужбовцю.

При огляді в судовому засіданні облікової квартирної справи ОСОБА_4, яка надана відповідачем, вбачається, що останнім подано заяву про взяття його на квартирний облік як особи у складі п'яти чоловік 07.09.2012 року. Рішення про поставлення на квартирний облік ОСОБА_4 в позачергову чергу у виконкомі Шаргородської міської ради прийнято 19.09.2012 року за №147 як особи, сім'я якої у складі п'яти чоловік (а.с.135, 147 т.І).

В цій обліковій квартирній справі містяться також копії посвідчень ОСОБА_4, датовані 2013 роком: серії НОМЕР_1 від 17.05.2013 року, відповідно до якого останній є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни; пенсійне посвідчення НОМЕР_2 серії НОМЕР_3, відповідно до якого третя особа ОСОБА_4 є інвалідом війни ІІІ групи (а.с.151 т.І).

Відповідно до витягу з наказу начальника УМВС України у Вінницькій області №91 о/с від 7 травня 2012 року, начальник слідчого відділу Чернівецького УМВС України у Вінницькій області майор міліції ОСОБА_4 звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 «б» (через хворобу) (а.с. 204 т.І).

Відповідно до п. 62 «а», п. 64 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ УРСР від 29 липня 1991 року №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ звільняються в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік), якщо звільненні особи не досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби. Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 до категорії військовослужбовців, як зазначено в оспорюваних рішеннях Шаргородської міської ради та її виконкому, - не відноситься.

Оскільки судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114 затверджена Програма забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, відповідно до якої розроблена і обласна Програма та виділені бюджетні кошти з метою розв'язання проблеми забезпечення житлом військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку, на будівництво квартир саме для такої категорії осіб, а джерелом фінансування Програми є субвенції з державного бюджету, то спрямування бюджетних коштів має цільове призначення. Тобто даною Програмою як на рівні держави, так і на обласному рівні виділення коштів для осіб рядового та начальницького складу МВС не передбачалося.

Так, п. 2 рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, визначено що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На час виділення бюджетних коштів на придбання квартир для забезпечення житлом військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку діяв Бюджетний кодекс в редакції 2001 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України (в редакції 2001 року), бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі збалансованості, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період.

Державний бюджет України приймається щороку (згідно із ст. 3 Бюджетного кодексу України в редакції 2001 року). Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове використання цих видатків (ч. 2 ст. 95 Конституції України).

Відповідно до п.п.7, 9 ст. 2 Бюджетного кодексу (в редакції 2001 року), бюджетне асигнування - повноваження, надане розпоряднику бюджетних коштів відповідно до бюджетного призначення на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів з конкретною метою в процесі виконання бюджету; бюджетне призначення - повноваження, надане головному розпоряднику бюджетних коштів цим Кодексом, законом про Державний бюджет України або рішенням про місцевий бюджет, що має кількісні та часові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Тобто бюджетні кошти виділяються на конкретну мету, в чітко визначених сумах і в чітко обмежений період.

Судом встановлено, що субвенції з Державного бюджету в 2008 році призначені на придбання чотирьох квартир в 21-квартирному будинку по АДРЕСА_1 для забезпечення житлом військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебували на квартирному обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 до категорії військовослужбовців, як зазначено в оспорюваних рішеннях Шаргородської міської ради та її виконкому не відноситься, на час виділення бюджетних коштів на квартирному обліку в Шаргородській міській раді Вінницької області взагалі не перебував, тому надання йому квартири як військовослужбовцю, який тільки 09 вересня 2012 року був поставлений на квартирний облік, є порушенням вимог бюджетного законодавства. Згідно з рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області №147 від 19 вересня 2012 року ОСОБА_4 взятий на квартирний облік у виконавчому комітеті міської ради в позачергову чергу як особа, у якої сім'я у складі п'яти чоловік, а не як військовослужбовець, оскільки, відповідно до ст.9 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу», таким не є.

Чому квартиру ОСОБА_4 виділено як військовослужбовцю в ході судового засідання представник відповідача пояснити не зміг. Також не надав будь-яких обґрунтованих пояснень щодо дотримання Шаргородською міською радою вимог бюджетного законодавства при наданні квартир, побудованих за бюджетні кошти.

Прокуратурою Шаргородського району Вінницької області за зверненням ОСОБА_1 було проведено перевірку законності прийняття вищезазначеного рішення сесії Шаргородської міської ради від 26.09.2014 року та рішення виконавчого комітету від 29.09.2014 року і встановлено, що результати голосування за прийняття даного рішення не відповідають протоколу сесії, що вбачається із оглянутих в судовому засіданні матеріалів наглядового провадження №82-80-14 та з відповіді прокуратури на звернення позивача (а.с.16-17 т.І).

Також, суд констатує той факт, що рішення Шаргородської міської ради від 26.09.2014 року про надання квартири ОСОБА_4 прийнято в порушення вимог ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», підпунктом 2 пункту «а» якої передбачено, що облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, відноситься до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів міських, сільських, селищних рад, тобто до компетенції міськвиконкому Шаргородської міської ради у даному випадку.

Таким чином, виходячи з аналізу норм вказаного вище законодавства та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що п.1 рішення Шаргородської міської ради від 26.09.2014 року за №426 та п.5 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради за №129 від 29.09.2014 року в частині надання ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 як військовослужбовцю, є протиправними і підлягають скасуванню, так як порушують права позивача, який, як встановлено судом, є військовослужбовцем, звільненим в запас за вислугою років, з 16 березня 2005 року перебуває на квартирному обліку за місцем проживання в виконкомі Шаргородської міської ради, і, відповідно ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114, рішення 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року №452, розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року №111 «Про передачу житла», має право на забезпечення житлом.

З огляду на те, що судом встановлено, що 4 квартири в 21-квартирному будинку в АДРЕСА_1 без номера придбавалися за рахунок субвенції з державного бюджету у 2008 році, яка була призначена для забезпечення житлом військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебували на квартирному обліку на підставі відповідної Програми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України саме від 29 січня 1999 року №114, то суд вважає таким, що не заслуговує на увагу ствердження представника відповідача в судових дебатах про те, що при ухваленні рішення про виділення квартири ОСОБА_4 Шаргородська міська рада керувалася постановою КМУ від 02.10.2003 року «Про затвердження Порядку використання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво та придбання житла окремим категоріям громадян». До того ж, ця постанова не стосувалася порядку використання субвенції з державного бюджету, передбаченої Програмою забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України саме від 29 січня 1999 року №114, і втратила чинність 22.05.2006 року, тобто ще до виділення субвенції з Державного бюджету у 2008 році на придбання 4 квартир в 21-квартирному будинку в АДРЕСА_1 без номера і до передачі в 2009 році цих квартир Управлінням капітального будівництва Вінницької ОДА Шаргородській міській раді на виконання вказаної вище Програми.

03.02.2015 року в судове засідання представником відповідача надано рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради за №6 від 28.01.2015 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради №129 від 29.09.2014 року «Про надання квартир» (а.с.206-207 т.І).

Пунктом 1 вказаного рішення внесено зміни до рішення виконкому Шаргородської міської ради за №129 від 29.09.2014 року, зокрема, в частині визначення статусу осіб, яким надано квартири.

Так, зазначено про надання квартири №14 (однокімнатної) загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн. в 21-квартирному будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4, як «особі начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, яка стала інвалідом внаслідок каліцтва під час виконання службових обов'язків, звільненій в запас Збройних сил України за станом здоров'я, інваліду війни ІІІ групи, яка перебуває на квартирному обліку в позачерговій черзі за місцем проживання» (а.с.207 т.І).

Суд вважає, що вказане рішення виконавчого комітету від 28.01.2015 року за №6 є не рішенням про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 29.09.2014 року, як у ньому зазначено, а новим рішенням виконкому з огляду на таке.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що рішення виконавчого комітету №129 від 29.09.2014 року прийнято на виконання рішення сесії Шаргородської міської ради від 26.09.2014 року за №426, що вбачається із преамбули означеного рішення виконкому (а.с.27 т.І). Тому, послідовним було б прийняття рішення про внесення змін до нього так само на сесії міської ради.

Натомість, рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 28.01.2015 року за №6, яким виконавчий комітет вносить зміни до рішення за №129 від 29.09.2014 року, прийнято без відповідного рішення сесії міської ради.

З огляду на те, що вимогами ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», підпунктом 2 пункту «а» якої передбачено, що облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, відноситься до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів міських, сільських, селищних рад, то суд вважає, що рішення виконкому від 28.01.2015 року за №6, яким надано квартиру ОСОБА_4 як «особі начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, яка стала інвалідом внаслідок каліцтва під час виконання службових обов'язків, звільненій в запас Збройних сил України за станом здоров'я, інваліду війни ІІІ групи, яка перебуває на квартирному обліку в позачерговій черзі за місцем проживання», якраз і прийняте на виконання власних (самоврядних) повноважень виконкому.

Так як означене рішення прийнято виконкомом Шаргородської міської ради в порушення Бюджетного кодексу (в ред.2001 року), Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114, рішення 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року №452, розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року №111 «Про передачу житла», то воно так само є протиправним, порушує права позивача на отримання житла і підлягає скасуванню, враховуючи, що позивач на стадії судового розгляду позбавлений права змінити підставу та предмет адміністративного позову, виходячи з вимог ч.2 ст.11 КАС України, якою передбачено, що суд може вийти за межі заявлених вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

При цьому суд також вважає, що не заслуговує на увагу ствердження представника відповідача про те, що ОСОБА_4 має перевагу перед ОСОБА_1 при вирішенні питання про надання квартири внаслідок того, що в порядку черговості ОСОБА_4 знаходиться в позачерговій черзі на надання житла, а ОСОБА_1 - в першочерговій, оскільки 4 квартири в 21-квартирному будинку в м. Шаргород придбані на виконання Програми забезпечення житлом саме військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114, а також рішення 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року №452, розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року №111 «Про передачу житла», тому облік черг в даному випадку значення не має.

Також, суд вважає, що не підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 в частині вимог про зобов'язання виконавчого комітету Шаргородської міської ради прийняти рішення, яким надати йому як військовослужбовцю, звільненому в запас за станом здоров'я, квартиру АДРЕСА_1 оскільки, відповідно до підпункту 2 пункту «а» ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що розподіл та надання відповідно до законодавства житла, яке належить до комунальної власності, відноситься до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів міських, сільських, селищних рад, тому, не є компетенцією суду.

В адміністративному позові ОСОБА_1 не оспорюється питання правильності взяття ОСОБА_4 на квартирний облік у виконкомі Шаргородської міської ради.

Проте, суд вважає за необхідне констатувати той факт, що при огляді в судовому засіданні облікової квартирної справи третьої особи ОСОБА_4 та паспорта останнього встановлено, що на квартирний облік третю особу поставлено з порушенням норм житлового законодавства України.

Так, статтею 31 ЖК встановлено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення у будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік у випадках і в порядку, встановлених Радою Міністрів СРСР і Радою міністрів Української РСР, громадян може бути взято на облік і не за місцем їх проживання (ст.36 ЖК).

Статтею 19 Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік встановлено, що облік потребуючих поліпшення житлових умов може здійснюватися не за місцем проживання особи: у випадку, коли особа працює на підприємстві, в установі, організації, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, то облік цих осіб здійснюється за місцем роботи. На рівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв'язку із виходом на пенсію.

Відповідно до пунктів 8, 9 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради профспілок за №470 від 11.12.1984 року (з наступними змінами), квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Облік громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання… Квартирний облік ведеться в цілому по підприємству, установі, організації. У виробничих, науково-виробничих та інших об'єднаннях облік може здійснюватися по структурних одиницях. З дозволу підприємств, організацій їх цехи та інші підрозділи, розташовані в іншому населеному пункті, можуть самостійно здійснювати облік своїх працівників і надавати їм жилі приміщення в порядку, передбаченому цими Правилами.

Також, відповідно до п.15 цих Правил, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і прописані у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків).

Статтею 29 ЦК України (в редакції, що існувала на час взяття ОСОБА_4 на квартирний облік) встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому…, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України…

Статтею 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

В судовому засіданні 03.02.2014 року судом оглянуто паспорт третьої особи - ОСОБА_4, виданий 15.07.2011 року Чернівецьким РВ УМВС, оскільки в обліковій квартирній справі останнього відсутні всі сторінки паспорта. Судом встановлено, що місце проживання ОСОБА_4 07.10.2009 року зареєстровано по АДРЕСА_2 (аркуш паспорта 11); знято з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_2 тільки 04.07.2013 року (аркуш паспорта 12); зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 тільки 09.07.2013 року (аркуш паспорта 13), тоді як на квартирний облік в виконкомі Шаргородської міської ради ОСОБА_4 як особу, яка потребує поліпшення житлових умов, взято задовго до реєстрації місця проживання в м. Шаргород, а саме - 19.09.2012 року. При цьому, в обліковій квартирній справі ОСОБА_4 взагалі відсутні дані про те, що виконком Шаргородської міської ради перевіряв той факт, чи зареєстровано місце проживання або місце перебування ОСОБА_4 в м. Шаргород, чи постійно проживає ОСОБА_4 на території м. Шаргород, якщо так, то який термін його проживання в м. Шаргород на час взяття на квартирний облік, чи не перебуває на квартирному обліку ОСОБА_4 за місцем попередньої роботи.

Таким чином, на думку суду, міською радою при прийнятті оспорюваних позивачем рішень взагалі не перевірено правомірність взяття ОСОБА_4 на квартирний облік.

Встановленим судом фактам відповідають адміністративно-правові відносини, що виникають з приводу захисту прав фізичної особи у сфері публічно-правових відносин від порушень органу державної влади, органу місцевого самоврядування, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, Кодексом адміністративного судочинства України, ЖК України, Бюджетним кодексом України (в ред.2001 року), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114 «Про затвердження Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку», «Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради профспілок за №470 від 11.12.1984 року (з наступними змінами).

Так, згідно з ст. ст. 8, 19, 47, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи, що норма ст.55 Конституції України є нормою прямої дії, якою передбачено право особи оскаржити відразу в суді рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, то суд вважає такими, що не заслуговують на увагу ствердження представника відповідача про те, що права позивача відповідачем не порушені, бо позивач з заявами про роз'яснення рішень не звертався спершу до Шаргородської міської ради.

Відповідно до ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, органів місцевого самоврядування і до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Відмова від права на звернення до суду є недійсною. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена КАС України. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Докази в адміністративному судочинстві мають бути належними та допустимими. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Суд приймає постанову іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може визнати протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; стягнення з відповідача коштів. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень. Право оскаржити нормативно-правовий акт суб'єкта владних повноважень мають особи, щодо яких його застосовано.

Частиною 2 ст.9 ЖК УРСР встановлено, що забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 31 ЖК встановлено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення у будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України (в редакції 2001 року, яка діяла на час виділення бюджетних коштів на придбання квартир для військовослужбовців в м. Шаргород), бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі збалансованості, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період.

Державний бюджет України приймається щороку (згідно з ст. 3 Бюджетного кодексу України в редакції 2001 року), бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року).

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове використання цих видатків (ч. 2 ст. 95 Конституції України).

Відповідно до п.п.7, 9 ст. 2 Бюджетного кодексу (в редакції 2001 року), бюджетне асигнування - повноваження, надане розпоряднику бюджетних коштів відповідно до бюджетного призначення на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів з конкретною метою в процесі виконання бюджету; бюджетне призначення - повноваження, надане головному розпоряднику бюджетних коштів цим Кодексом, законом про Державний бюджет України або рішенням про місцевий бюджет, що має кількісні та часові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Частиною 3 ст.24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На підставі ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 2) облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Статтею 9 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що щодо військового обов'язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов'язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших

військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Статтею 3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до категорії військовослужбовців відносяться військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовці зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та члени їх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано судові будь-яких належних та допустимих доказів законності надання ОСОБА_4 квартири, придбаної за рахунок бюджетних асигнувань відповідно до Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року №114, розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року №46 «Про внесення змін до обласного бюджету», Обласної програми будівництва і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів.

В той же час, ОСОБА_1 надано належні та допустимі докази того, що він є військовослужбовцем, звільненим в запас за вислугою років, з 16 березня 2005 року перебуває на квартирному обліку у виконкомі Шаргородської міської ради, відповідно ст. 47 Конституції України, ч.2 ст. 9 ЖК УРСР, Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114, рішення 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року №452, розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року №111 «Про передачу житла», має право на забезпечення житлом, що його право порушене рішенням 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради від 26 вересня 2014 року №426, рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області №129 від 29 вересня 2014 року, рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 28.01.2015 року за №6.

Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд у тому, що відповідачем порушено права позивача.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при зверненні в суд (а.с.1 т.І).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162 КАС України, на підставі ст.ст. 8, 19, 47, 55, 95 Конституції України, ст.ст. 9, 15, 31 ЖК України, ст.ст.2, 3, 7, 23 БК України (в ред.2001 року), ст. 24, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 9 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу», ст.ст. 3, 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Вінницької області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову ОСОБА_4, - про визнання протиправними рішень та їх скасування, зобов'язання вчинити дії і стягнення витрат - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 26 вересня 2014 року за №426 в частині надання ОСОБА_4 (військовослужбовцю) - квартири №14 (однокімнатної), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн. в 21-квартирному будинку АДРЕСА_1

Визнати протиправним та скасувати пункт 5 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області за №129 від 29 вересня 2014 року «Про надання квартир» про надання ОСОБА_4 (військовослужбовцю) - квартири №14 (однокімнатної), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн. в 21-квартирному будинку АДРЕСА_1

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області за №6 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради №129 від 29.09.2014 року «Про надання квартир» в частині про надання ОСОБА_4 (особі начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, яка стала інвалідом внаслідок каліцтва під час виконання службових обов'язків, звільненій в запас Збройних Сил України за станом здоров'я, інваліду війни ІІІ групи, яка перебуває на квартирному обліку в позачерговій черзі за місцем проживання) - квартири №14 (однокімнатної), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн. в 21-квартирному будинку АДРЕСА_1

Стягнути з Шаргородської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні в суд судовий збір в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок.

В решті адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: