Справа № 815/572/14
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/572/14

Категорія: 10.4.2 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Градовського Ю.М.,
судді Лук`янчук О.В.
при секретарі Дубині Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу у м.Одеси, житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , житлової комісії Одеського гарнізону про визнання рішення недійсним, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
В січні 2014 року ОСОБА_1 (надалі - позивач), звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до квартирно-експлуатаційного відділу у м.Одеси (надалі КЕВ м.Одеси), житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати недійсним рішення житлової комісії Одеського гарнізону від 04.04.2013 року про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 ; зобов`язати КЕВ м.Одеси та житлову комісію Одеського гарнізону поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку в Одеському гарнізоні у загальній черзі з 26.12.1991 року за №297, у першочерговому з 08.02.1992 року за №26, у позачерговому з 27.11.1995 року за №49.

Протокольною ухвалою, яка занесена до журналу судового засіданні від 22.09.2014 року (а.с.194) суд першої інстанції залучив до участі у справі в якості третього відповідача житлову комісію Одеського гарнізону.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що згідно наказу Командуючого військами Одеського військового округу від 27.11.1995 року №083-Пм позивача було звільнено з військової служби за віком із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини. Після звільнення ним щорічно надавались необхідні документи для залишення на квартирному обліку, в якому він перебував у загальній черзі з 26.12.1991 року під №297, в першочерговій черзі з 08.02.1992 року під №26 та у позачерговій з 27.11.1995 року від №49. Згідно відповіді начальника КЕВ м.Одеси від 03.01.2013 року №22 станом на 01.01.2013 року позивач не перебуває в узагальнених списках військовослужбовців Одеського гарнізону, оскільки у наданій для перевірці обліковій справі ОСОБА_1 виявлені недоліки, а сама справа повернута до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 . Згідно відповіді ВЧ НОМЕР_1 від 11.02.2013 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у загальній черзі з 26.12.1991 року, у першочерговій черзі з 08.02.1992 року, у позачерговій черзі з 27.11.1995 року складом родини чотири особи, і з квартирного обліку не знімався. Після звернення до житлової комісії Одеського гарнізону щодо включення позивача до списків військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, останньою прийнято протокольне рішення від 04.04.2013 року під №8, в якому зазначено, що спірні питання можливо вирішити в судовому порядку. Позивач також стверджує, що йому була завдано маральна шкода, яка оцінюється ним в 5000,00 гривень, і яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів.

Постановою Одеського оружного адміністративного суду від 10.10.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

23.12.1991 року позивач звернувся з рапортом до командира в/ч НОМЕР_2 , нині в/ч НОМЕР_1 , в якому просив зарахувати його на квартирний облік.

Згідно з виписки з протоколу №13 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 25.03.1992 року, позивача було зараховано в чергу на житло в складі родини 4 людини (а.с.126, оборотна сторінка).

Згідно облікової справи старший прапорщик у відставці ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік з 25.03.1992 року, до першочергового списку з 08.12.1992 року, до позачергового списку 27.11.1995 року.

Наказом Командуючого військами Одеського військового округу від 27.11.1995 року №083-Пм позивача було звільнено з військової служби за віком із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини (а.с.87).

Відповідно до листа КЕВ м.Одеси від 03.09.2007 року №1357 (а.с.94), згідно черги безквартирних військовослужбовців Одеського гарнізону позивач перебуває у загальному списку з 26.12.1991 року за №297, у першочерговому з 08.02.1992 року за №26, у позачерговому з 27.11.1995 року за №49.

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №33 від 10.04.2007 року (а.с.159) житловою комісією прийнято рішення вважати таким, що перебуває у списку осіб, які мають право на позачергове забезпечення житлом ОСОБА_1 ; вважати таким, що перебуває у списку осіб, які мають право на першочергове забезпечення житом ОСОБА_1 ; вважати датою включення до списку осіб, які мають право на позачергове забезпечення житлом ОСОБА_1 з 27.11.1995 року; вважати датою включення до списку осіб, які мають право на першочергове забезпечення житлом ОСОБА_1 з 08.02.1992 року.

Згідно витягу з протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №5 від 25.04.2008 року (а.с.179) цією комісією прийнято рішення залишити ст. прапорщика запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку в/ч НОМЕР_1 з 25.03.1992 року.

Згідно витягу з протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №5 від 15.08.2012 року (а.с.186, оборотна сторінка), було прийнято рішення залишити старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 на квартирної черги у військовій частині НОМЕР_1 , а саме у загальній черзі з 25.03.1992 року, позачерговій черзі з 08.12.1992 року та в позачерговій черзі з 27.11.1995 року зі складом родини 4 особи: позивач, дружина позивача, та сини 1971 р.н. та 1978 р.н..

Відповідно до листа КЕВ м.Одеси від 03.01.2013 року №22 (а.с.96) старший прапорщик запасу ОСОБА_1 в узагальнених списках військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, станом на 01.01.2013 року не перебуває, оскільки узагальнений список черговості безквартирних військовослужбовців Одеського гарнізону складається на підставі облікових квартирних справ військовослужбовців, що дійсно підтверджують потребу у поліпшені житлових умов, а у обліковій квартирній справі ОСОБА_1 за результатами перевірки виявлені недоліки, перелік яких записаний у відомість прийому-передачі від 11.12.2012 року та доведений до представника житлової комісії військової частини НОМЕР_1 .

В листі військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2013 року №228 (а.с.100), зазначено, що згідно книги обліку осіб, які перебувають в черзі на отримання житлових приміщень в/ч НОМЕР_1 старший прапорщик запасу ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 у загальній черзі з 25.03.1992 року, у першочерговій черзі з 08.12.1992 року, у позачерговій черзі з 27.11.1995 року складом родини 4 особи, він, дружина, син 1973 р.н. та син 1978 р.н.; з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 не знімався.

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії Одеського гарнізону №8 від 04.04.2013 року за зверненням ОСОБА_1 цією комісією прийнято рішення про те, що спірні питання можливо вирішити в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не приймалось рішень про зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 , а наявність відмови КЕВ м. Одеси у прийнятті квартирної справи позивача від житлової комісії в/ч НОМЕР_1 позивачем не оскаржувалась. Як зазначив суд першої інстанції, в разі прийняття КЕВ м.Одеси квартирної справи позивача на облік, він автоматично обліковується в черзі(ах) з часу з якого він був прийнятий на облік осіб які потребують поліпшення житлових умов в в/ч НОМЕР_1 , а тому позовні вимоги в частині визнання недійсним рішення житлової комісії Одеського гарнізону від 04.04.2013 року про зняття з квартирного обліку задоволенню не підлягають. З цих же підстав суд першої інстанції відмовив і в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання поновити позивача на квартирному обліку, як похідних від вимог визнання рішення ж/к Одеського гарнізону від 04.04.2013 року недійсним.

Внаслідок не встановлення протиправності рішень відповідачів щодо позивача, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

При вирішенні даного спору, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Звернення позивача до суду з цим позовом направлено на захист своїх прав на житло, які передбачені ст.47 Конституції України, ст.43 Житлового кодексу України, пунктом 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей».

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В постанові Верховного Суду України від 02.12.2014 року по справі №21-530а14 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах при розгляді спору особи, яка проходила публічну службу, із органом місцевого самоврядування, щодо захисту свого права на отримання житла, вказала про належність такого спору до повноважень цивільних судів, та зазначила, що приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини», на думку колегії суддів, в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв`язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

З огляду на викладену правову позицію Верховного Суду України слід дійти висновку, що і спір по даній справі, предметом якого є захист права на житло, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В той же час, колегія суддів враховує той факт, що з подібними позовними вимогами позивач в липні 2013 року вже звертався до Приморського районного суду м.Одеси в порядку цивільного судочинства, і ухвалою цього суду від 12.11.2013 року про справі №522/18294/13-ц провадження в цивільній справі було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України з підстав непідсудності цієї справи цивільному суду із наданням позивачу роз`яснень, що розгляд таких позовних вимог відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів вважає, що закриття провадження у даній справі з підстав її непідсудності адміністративному судочинству призведе до порушення права позивача на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, яке гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, оскільки позивачу вже було відмовлено у вирішенні його справи в порядку цивільного судочинства ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.11.2013 року по справі №522/18294/13-ц, яка є чинною і у встановленому порядку не була оскаржена.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне розглянути заявлені позовні вимоги по суті.

Вирішуючи питання про правомірність оскарженого позивачем рішення житлової комісії Одеського гарнізону, яке міститься у протоколі засідання цієї комісії від 04.04.2013 року №8 у п.9.1, колегія суддів виходить з наступного.

У витягу з протоколу засідання житлової комісії Одеського гарнізону №8 від 04.04.2013 року зазначено, що за результатами розгляду звернення старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 щодо включення його в списки військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, прийнято рішення наступного змісту: « відповідно до «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 року «п.1.11 усі питання, пов`язані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку» спірні питання можливо вирішити в судовому порядку».

Як видно з матеріалів справи, звернення позивача до житлової комісії Одеського гарнізону було обумовлено тим, що він перебуває на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 , але не включений гарнізонною житловою комісією до узагальнених списків військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов.

Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 (надалі Інструкція №737) визначений порядок обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов.

Так, п.2.1 Інструкції №737 встановлено, що облік військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах, гарнізонах та квартирно-експлуатаційних органах. Узагальнені списки осіб, що перебувають на обліку, за всі військові частини знаходяться у ГКЕУ ЗС України.

Згідно п.2.5 Інструкції №737 на облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов і зареєстровані в даному населеному пункті, з дня прийняття рішення житловою комісією військової частини, затвердженого командиром цієї військової частини.

Військовослужбовці зараховуються на квартирний облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке оформлюється у формі протоколу засідання житлової комісії, який затверджується командиром військової частини. Підпис командира завіряється гербовою печаткою військової частини. Дані про військовослужбовців, які зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) (додаток 6 до цієї Інструкції), яка ведеться в житлових комісіях військових частин. Дані зазначених книг повинні щорічно звірятися (уточнюватися) під час проведення щорічної перереєстрації облікових справ (п.2.6 Інструкції №737).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.96) житловою комісією військової частини НОМЕР_1 11.12.2012 року до КЕВ м.Одеси була надана для перевірки облікової справа позивача, під час якої були виявлені недоліки, перелік яких записаний у відомість прийому-передачі від 11.12.2012 року та доведений до представника житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , який повинен був оповістити позивача.

Після цього, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 18.03.2013 року на своєму засіданні розглянула особову справу позивача і з урахуванням додатково поданих документів одноголосно прийняла рішення залишити старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 у загальній черзі з 25.03.1992 року, у першочерговій черзі з 08.12.1992 року, у позачерговій черзі з 27.11.1995 року складом родини 4 особи, він, дружина, син 1973 р.н. та син 1978 р.н..

Таке рішення міститься у витягу з протоколу №2 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2013 року (а.с.154).

Отже, на час розгляду даної справи існує чинне рішення належного органу (житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ) про зарахування позивача на квартирний облік, яке прийнято відповідно до п.2.6 Інструкції №737.

Оскільки відповідно до п.2.1 Інструкції №737 облік військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах, гарнізонах та квартирно-експлуатаційних органах, то прийняття житловою комісією військової частини рішення про зарахування особи на квартирний облік згідно з п.2.10 Інструкції №737 є підставою для включення цієї особи житловою комісією гарнізону до узагальнених списків військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов.

Так, пунктом 2.10 Інструкції №737 в редакції, яка діяла станом на 04.04.2013 року, було передбачено наступне: «У квартирно-експлуатаційному органі та житловій комісії гарнізону на підставі отриманих облікових справ (додаток 7 до цієї Інструкції), Карток обліку (додаток 8 до цієї Інструкції) та витягів із протоколів засідання житлової комісії військової частини складаються:

узагальнений список військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) (додаток 9 до цієї Інструкції);

список осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10 до цієї Інструкції);

список осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11 до цієї Інструкції).

Вказані списки складаються в межах гарнізону за датою зарахування на облік, а також за часом включення до списків осіб, які користуються правом першочергового і позачергового одержання житлових приміщень.»

Враховуючи наведені положення Інструкції №737, колегія суддів вважає, що за наявності рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2013 року про залишення позивача на квартирному обліку, житлова комісія Одеського гарнізону повинна була прийняти конкретне рішення про включення або не включення позивача до узагальнених списків військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, із зазначенням причин такого не включення.

В той же час, оскаржене рішення житлової комісії Одеського гарнізону від 04.04.2013 року щодо позивача таким вимогам не відповідає, оскільки не вирішує по суті питання про включення або не включення позивача до узагальнених списків військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, а містить лише роз`яснення про можливість вирішення спірного питання у судовому порядку.

Враховуючи, що за змістом Інструкції №737, реалізація позивачем свого права на отримання житла можлива не лише на підставі рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача на квартирний облік, а також і внаслідок включення позивача житловою комісією Одеського гарнізону та КЕВ м.Одеси до узагальнених списків військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, колегія суддів вважає, що неприйняття житловою комісією Одеського гарнізону на своєму засіданні 04.04.2013 року конкретного рішення з означеного питання також порушує і права позивача.

Отже, оскаржене рішення житлової комісії Одеського гарнізону не може вважатися правомірним, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позовних вимог в частині оскарження прийнятого житловою комісією Одеського гарнізону рішення щодо позивача від 04.04.2013 року.

Вирішуючи питання щодо способу відновлення прав позивача, колегія суддів вважає, що таким способом повинно бути зобов`язання житлової комісії Одеського гарнізону вирішити питання щодо включення до узагальнених списків військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.2 ст.11 КАС України вийти за межі заявлених позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивача, про захист яких він просить.

Слід зазначити, що заявлені позивачем вимоги про зобов`язання КЕВ м.Одеси та житлову комісію Одеського гарнізону поновити позивача на квартирному обліку в Одеському гарнізоні задоволені бути не можуть, оскільки, як вже зазначено вище, відсутність позивача станом на 01.01.2013 року в узагальнених списках військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, обумовлена виявленими КЕВ м.Одеси недоліками в обліковій справі позивача, що не заперечується позивачем та узгоджується з положеннями Інструкції №737, зокрема п.2.14 (в редакції станом на 01.01.2013 року).

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів не знаходить правових підстав для їх задоволення, оскільки відсутні докази того, що прийняття житловою комісією Одеського гарнізону рішення від 04.04.2013 року мало наслідком заподіяння позивачу моральних страждань чи призвело до втрат матеріального характеру.

В позовній заяві та в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що він, як ветеран Збройних сил України, повинен працювати на ЗАТ «Одеська цукрова компанія» задля отримання від цього підприємства кімнати у гуртожитку для проживання свої сім`ї, що завдає йому моральних страждань.

Колегія суддів з такими доводами погодитися не може, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між рішенням житлової комісії Одеського гарнізону від 04.04.2013 року та існуючими житловими умовами позивача.

На підставі всього вищевикладеного колегія судді приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст.202, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2014 року - скасувати.

Винести по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення житлової комісії Одеського гарнізону, яке викладене в п.9.1 протоколу засідання житлової комісії Одеського гарнізону від 04 квітня 2013 року №8 стосовно ОСОБА_1 .

Зобов`язати житлову комісію Одеського гарнізону вирішити питання щодо включення ОСОБА_1 до узагальненого списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов, до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, та до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 січня 2015 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: Ю.М. Градовський О.В. Лук`янчук