Справа № 815/3917/14
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3917/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Берекет Н.В.,

за участю представника апелянта - Голоцвана Є.О.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Дубровіної Олени Володимирівни, за участю третьої особи - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Дубровіної О.В. №11743310 від 19.03.2014 року про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_5 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01); зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції скасувати запис про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_5 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва від 16.12.2004 року про право власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 04.02.2005 року було зареєстровано за ОСОБА_2 право приватної власності на вказану квартиру (а.с. 9, 10).

Згідно технічного паспорту на квартиру, виготовленого комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» станом на 05.08.2004 року, зазначена квартира має загальну площу 89,4 кв.м, складається з трьох жилих кімнат жилою площею 50,5 кв.м та підсобних приміщень площею 31,7 кв.м, (а.с. 11).

В подальшому, позивачем разом із чоловіком було здійснено самочинну реконструкцію зазначеної квартири, внаслідок якої загальна площа квартири збільшилась до 92,8 кв.м, кількість жилих кімнат зменшилась до двох житловою площею - 35,5 кв.м, а підсобна площа збільшилась до 55,6 кв.м. Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» було складено технічний паспорт квартири станом на 26.11.2010 року (а.с. 13-14).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.04.2011 року у цивільній справі №1512/2-1610/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є об'єктом спільної сумісної власності; за зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна, було визнано право власності по 1/2 частині за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 92,8 кв.м, у тому числі житловою 35,5 кв.м., підсобною 55,6 кв.м (а.с. 16, 72).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05.12.2012 року у цивільній справі №22-ц/1590/10592/2012 було встановлено, що реконструкція спірної квартири була здійснена самочинно, без дозволу відповідних органів та на даний час двокімнатна квартира загальною площею 92,8 кв.м. «де-юре» не існує, у зв'язку з чим вирішено змінити рішення Київського районного суду м.Одеси від 29.04.2011 року, виключивши із резолютивної частини рішення посилання суду на розмір загальної, житлової і підсобної площі квартири АДРЕСА_1 (а.с. 17-18, 73-74).

На підставі наданих ОСОБА_5 документів, а саме: заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, рішень Київського районного суду м. Одеси від 29.04.2011 року у справі №1512/2-1610/11 та Апеляційного суду Одеської області від 05.12.2012 року у справі №22-ц/1590/10592/2012, копії технічного паспорту квартири, виготовленого комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради 16.08.2013 року з відомостями про стан об'єкта нерухомості на 05.08.2004 року (а.с. 78-89) було прийнято рішення №11743310 від 19.03.2014 року про державну реєстрацію права приватної власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 (а.с. 97).

На підставі цього рішення, державним реєстратором було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запис про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права приватної власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1; характеристики квартири: трикімнатна; загальна площа 89,4 кв.м; житлова полоща 50,5 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на 1/2 частинну квартири АДРЕСА_1 прийнято без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення про держану реєстрацію прав на зазначений об'єкт нерухомості, та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Судова колегія на погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Обов'язковій державній реєстрації відповідно до статті 4 зазначеного Закону підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 24 вказаного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначаються Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

П. 42 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до п.6 Порядку документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав несе заявник.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що для проведення державної реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомості гр. ОСОБА_5 було надано документи: рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.04.2011 року рішення апеляційного суду Одеської області від 05.12.2012 року та технічний паспорт від 16.08.2013 року, який складено КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради.

Конституцією України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів місцевого самоврядування, підприємств, установ організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, тлумачення відомостей про заявлене право власності реєстратором забороняється, тому реєстрація прав на нерухоме майно має здійснюватись у відповідності до резолютивної частини рішення.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2012 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розподіл майна , що є об'єктом спільної сумісної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна -змінено. З резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2011 року виключено посилання суду на розмір загальної житлової і підсобної площі квартири АДРЕСА_1.

Таким чином державній реєстрації за ОСОБА_5 згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2011 року підлягала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1

Посилання позивача на те, що спірна квартира реконструйована і в даний час має іншу площу, а тому зареєстрована державним реєстратором у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно неправомірно не заслуговують на увагу, оскільки реконструкція квартири здійснена без дозволу відповідних органів, правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності від 16.12.2004 року існує і ніким не оспорюється а рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2011 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину квартири без виділу в натурі.

Оскільки в резолютивній частині судового рішення були відсутні відомості про технічну характеристику спірної квартири, ОСОБА_5 було надано технічний паспорт від 16.08.2013 року, що узгоджується з п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. Документи, які були подані реєстратору відображають однакову площу об'єкту нерухомості: загальна -89, 4, житлова - 50, 5 кв.м.

З огляду на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що державним реєстратором правомірно проведено реєстрацію спірної 1/2 частини квартири на виконання рішення суду за ОСОБА_5, що ніяким чином не порушило прав, свобод та інтересів ОСОБА_2

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року -скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Дубровіної Олени Володимирівни, за участю третьої особи - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2015 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик