Справа № 806/5402/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Житомир справа № 806/5402/14

категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представника позивача Наумової А.М.,

за участі представника відповідача Чернюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання податкових декларацій такими, що подані у момент фактичного їх отримання,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" (далі - ТОВ "САНСАРА ПЛЮС") звернулось до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Житомирська ОДПІ) від 25 листопада 2014 р. № 40864/10/18-03 про невизнання податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року податковою звітністю;

- визнати податкові декларації ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року з додатками такими, що подані у момент фактичного їх отримання Житомирською ОДПІІ, тобто 20 листопада 2014 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 27.11.2014 ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" отримано рішення Житомирської ОДПІ від 25.11.2014 № 40864/10/18-03, яким податкову декларації з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року не визнано податковою звітністю, оскільки декларації складена з порушенням вимог п. 46.1 ст. 46 та п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: відсутні додатки № 1 "Розрахунок коригування сум податку на додану вартість". Зазначає, що такі доводи контролюючого органу не відповідають дійсності і відмова відповідача з цієї підстави є неправомірною, оскільки вказані податкові декларації з додатками було оформлено відповідно до вимог законодавства та подано до Житомирської ОДПІ як особисто 20.11.2014, так і в електронному вигляді. А тому вважає, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним. Крім того, зазначає, що у випадку неправомірної відмови контролюючим органом у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання таким органом, тобто цим днем необхідно вважати 20.11.2014.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях. Пояснив, що лист-повідомлення Житомирської ОДПІ від 25.11.2014 № 40864/10/18-03 не є рішенням в розумінні пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України та не породжує настання правових наслідків для позивача, а лише інформує про підстави неприйняття контролюючим органом податкової звітності Товариства. Зазначив, що опрацьовуючи податкову звітність, працівниками контролюючого органу було встановлено, що звітність подана не в повному обсязі, а саме: додаток № 1 до декларацій. Оскільки позивачем не дотримано вимог п. 46.1 ст. 46 ПК України, вважає, що Житомирською ОДПІ правомірно не визнано податковою звітністю декларації ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що 20.11.2014 позивачем в електронному вигляді подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року (а.с. 8-105, 107-204).

Позивачем отримало квитанцію (а.с. 106) про те, що документ не прийнято. Також, зі змісту квитанції видно, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ.

20.11.2014 р. уповноваженою особою ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" особисто було подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року як на паперовому носії, так і на магнітному - флешці, про що свідчить штамп Житомирської ОДПІ "Отримано" на титульному аркуші декларацій (а.с. 8, 107).

25.11.2014 Житомирська ОДПІ рішенням № 40864/10/18-03 подані ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" податкові декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року не визнано податковою звітністю (а.с.7). Формулюючи мотивацію відмови у прийнятті податкової звітності, контролюючий орган зазначив, що за відповідні періоди не поданий додаток № 1 "Розрахунок коригування сум податку на додану вартість".

Позивач не погодився з такою позицією контролюючого органу, а тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно пункту 46.5 статті 46 ПК України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У такому ж порядку встановлюються форми податкових декларацій з місцевих податків і зборів, що є обов'язковими для застосування їх платниками (податковими агентами). Форма декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) встановлюється з урахуванням особливостей, визначених пунктом 179.9 статті 179 цього Кодексу. Форма спрощеної податкової декларації, що передбачена пунктом 49.2 статті 49 цього Кодексу, та порядок переходу платників податків на подання такої декларації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Форма, порядок та строки подання митної декларації, а також порядок прийняття контролюючим органом митної декларації визначаються з урахуванням вимог митного законодавства України. Державні органи, які встановлюють відповідно до цього пункту форми податкових декларацій, зобов'язані оприлюднити такі форми для використання їх платниками податків.

Відповідно до пунктів 48.1-48.3 статті 48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Приписами пункту 49.3 статті 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 49.8 статті 49 ПК України зазначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

З наведених законодавчих положень випливає, що стадія прийняття податкової декларації контролюючим органом є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник податкового органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Пунктом 49.9 статті 49 ПК України визначено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно пункту 49.10 статті 49 ПК України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У ході судового розгляду справи встановлено, що податкові декларації ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" за вересень та жовтень 2014 року мають усі обов'язкові реквізити, встановлені п. 48.3 ст. 48 ПК України.

Дійсно, при прийнятті декларацій контролюючим органом не було проставлено відмітку про її отримання на кожному аркуші декларацій та їх додатках, однак, на думку суду, висновки відповідача про те, що додатки № 1 до декларацій з ПДВ за вересень та жовтень 2014 року були відсутні є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на титульних аркушах декларацій проставлено штамп "Отримано", що свідчить про те, що посадовою особою контролюючого органу було перевірено наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів декларацій за вересень та жовтень 2014 року, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, а також наявність додатків до декларацій.

Разом з тим, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що додатки № 1 до декларацій з ПДВ за вересень та жовтень 2014 року не були подані позивачем.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що лист-повідомлення Житомирської ОДПІ від 25.11.2014 № 40864/10/18-03 не є рішенням в розумінні пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України та не породжує настання правових наслідків для позивача, а лише інформує про підстави неприйняття контролюючим органом податкової звітності Товариства, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 49.11 ПК України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови

Пунктом 49.12 ПК України передбачено, що у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Наведене свідчить, що рішення контролюючого органу про відмову у прийнятті податкової декларації оформлюється письмовим повідомленням, тому суд приходить до висновку, що лист Житомирської ОДПІ від 25.11.2014 № 40864/10/18-03 "Про невизнання звітності", є рішенням про відмову у прийнятті податкової декларації, яке може бути оскарженим у загальному порядку.

Також, у ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи контролюючого органу про розбіжність адресних даних позивача, зазначених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що стало підставою для відмови у реєстрації податкових накладних Товариства.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивач місце реєстрації не змінював, відомості про юридичну особу підтверджувались 4 вересня, 30 вересня та 7 жовтня 2014 р. (а.с. 213).

Отже, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невизнання вказаної податкової звітності позивача, з огляду на що рішення відповідача від 25.11.2014 № 40864/10/18-03, згідно якого податкові декларації ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року не визнані як податкова звітність є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання податкової декларації ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року з додатками такими, що подані у момент фактичного її отримання Житомирською ОДПІ, тобто 20.11.2014, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Оскільки судом встановлено факт неправомірної відмови контролюючим у прийнятті декларацій за вересень та жовтень 2014 року, а їх фактичне прийняття відбулось 20.11.2014, що вбачається з титульних аркушів декларацій із позначкою "Отримано Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області 20.11.2014", тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про визнання податкових декларацій ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року з додатками такими, що подані у момент фактичного її отримання Житомирською ОДПІ, тобто 20.11.2014, та задовольняє її.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 25 листопада 2014 р. № 40864/10/18-03 про невизнання податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року податковою звітністю.

Визнати податкові декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року з додатками такими, що подані у момент фактичного їх отримання Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області, тобто 20 листопада 2014 р.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" 73,08 грн сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 26 січня 2015 р.