Справа № 2-а-7667/11
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-7667/11 Головуючий у 1-й інстанції: Слободян Н.П. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2014 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 11 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання проведення перерахунку та виплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання проведення перерахунку та виплати пенсії.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 11 жовтня 2011 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з постановою суду, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України, апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач віднесена до 1 категорії осіб, які постраждали від наслідків аварії на ЧАЕС та є інвалідом 2 групи, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 28.02.1991р. № 796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України № 796-XII, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, зокрема: інвалідам 2 групи - 75 % мінімальної пенсії за віком.

В силу ч. 4 ст. 54 Закону України № 796-XII, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Однак, всупереч ст.ст. 50 та 54 Закону України № 796-XII, позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному, відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 та від 16.07.2008 р. № 654.

Враховуючи те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановами Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 та від 16.07.2008 р. № 654, колегія суддів вважає, що відповідач неправомірно виплачував доплату, пенсію та додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст.ст. 50, 54 зазначеного Закону.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на перерахунок та виплату доплати, державної та додаткової пенсій в розмірі, передбаченому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Законом України № 3491-VI від 14 червня 2011 року внесені зміни до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", яким доповнено прикінцеві положення пунктом 4 такого змісту; установити, що у 2011 році норми і положення статей 39,50,51,52,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 06 липня 2011 року, яка набула чинності 23 липня 2011 року.

Відтак, особам, які мають право на пенсію та щомісячну додаткову пенсію, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 23 липня 2011 року дані виплати виплачуються у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745.

Тому, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача за період після 23 липня 2011 року.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача виплачувати державну та додаткову пенсію довічно, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зі змісту положень ст. 2 КАС України вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

А тому, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд не може розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому, у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду конкретної справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі позивача, не знайшли свого підтвердження, а тому постанова суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 183 - 2, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 11 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.