Справа № 320/2213/14-а(6а/320/25/14)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" січня 2015 р. справа № 320/2213/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області

на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2014 р. у справі № 320/2213/14-а за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 2а-7377/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У лютому 2011 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- поновити пропущений строк для звернення до суду з 01.01.2006 і до часу подання позову;

- визнати протиправним рішення відповідача про відмову у призначені ні підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни";

- зобов'язати відповідача нарахувати та платити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2006 року по 30.09.2010 року з урахуванням підвищення в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язати відповідача прийняти рішення про дальше призначення та виплату мені щомісячної державної соціальної допомоги, обчислюючи її з урахуванням підвищення в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 01.10.2010 року.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.02.2011 року позов в частині вимог за період з 01.01.2006 року по 17.08.2010 року залишено без розгляду.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2011 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу

підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни";

- зобов'язано відповідача нарахувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням виплачених сум за цей період, починаючи з 17 серпня 2010 року до внесення змін до законодавства або зміни правового статусу особи - позивача.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2012 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.03.2011 року залишено без змін.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28.04.2014 року задоволено подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області та змінено спосіб та порядок подальшого виконання виконавчого документу №2а-7377/11 від 08.04.2013 року, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням виплачених сум у цей період, починаючи з 17 серпня 2010 року до внесення змін до законодавства або зміни правового статусу особи-позивача, вказавши "Стягнути з управління Пенсійного фонду у м. Мелітополі Запорізької області на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року, виходячи з розмірі встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року у розмірі 1937 (одна тисяча дев'ятсот тридцять сім) гривень 44 (сорок чотири) копійки".

Не погодившись з ухвалою суду від 28.04.2014 року, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В судове засідання представники учасників процесу не з'явилися, повідомлені належним чином, справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що під час виконавчого провадження з виконання виконавчого документа за постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.03.2011 року боржник листом від 18.12.2013 року №11713/13 повідомив державного виконавця, що на виконання постанови проведено перерахунок пенсії позивачу, в результаті чого позивачу нараховано 1937,44 грн., проте, вказана сума не може бути виплачена у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування.

У зв'язку з наведеним, державний виконавець, посилаючись на вимоги ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" та Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" звернувся до суду першої інстанції з поданням про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28.04.2014 року подання державного виконавця задоволено та змінено спосіб і порядок виконання рішення із зобов'язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на стягнення цих виплат.

Колегія суддів приходить до висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В постанові від 11 листопада 2014 року у справі №21-394а14 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що "зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу ПФУ здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною".

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду від 28.04.2014 р. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.199, 202, 205, 206 КАС України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2014 року у справі № 320/2213/14-а скасувати.

Відмовити державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області у задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун