Справа № 821/4754/13-а
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

03 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4754/13-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

за участю: особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні Шевченко Тетяни Анатоліївни про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні Шевченко Т.А. про скасування рішення №7027501 від 21 жовтня 2013 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що у позивача на підставі судового рішення виникло право на нерухоме майно, однак державним реєстратором протиправно було відмовлено у реєстрації таких прав.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні Шевченко Т.А. з заявою про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину домоволодіння із надвірними спорудами, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки, що розташована під вказаним домоволодінням.

21 жовтня 2013 року державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 7027501, що стало підставою звернення до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача, оскільки судовими рішеннями не було визначено частку спільної часткової власності, тому вважав позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Також, згідно до ч. 5 статті 15 Закону, державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів (крім випадків, встановлених у частині сьомій цієї статті) з моменту надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію та передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Статтею 24 Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заявлене право вже зареєстровано.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації оформлюється рішення за зразком, встановленим Міністерством юстиції України.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для звернення з заявою про державну реєстрацію права власності були судові рішення.

Так, рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 жовтня 2011 року у справі № 2-1983/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ТОВ "МС-ЮГ" про визнання недійсним договір купівлі - продажу домоволодіння, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, ОСОБА_2 виділено 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 визнавши за нею право власності на вказану частину домоволодіння.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22 грудня 2011 року, рішення Комсомольського районного суду м. Херсона в частині виділення ОСОБА_2 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та виділення 1/2 частини земельної ділянки - скасовано. Рішення суду, в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_1, який був укладений 20 травня 2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ "МС-ЮГ", та повернення сторін в первісний стан, - доповнено, зобов'язавши ОСОБА_4 повернути ТОВ "МС-ЮГ" грошові кошти у розмірі 593510 грн., суд зобов'язав Товариство з обмеженою відповідальністю "МС-ЮГ" повернути співвласникам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Решта частини рішення суду залишено без змін.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Також, згідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Виходячи з зазначеного, на підставі ст. 60 СК України, у ОСОБА_1, як дружини ОСОБА_4 виникло право спільної сумісної власності на житловий будинок, та відповідно до ст. 355 ЦК України питання щодо переведення виду права спільної власності у спільну часткову не вирішувалось.

Як було встановлено, ОСОБА_2 звернулась з заявою про реєстрацію саме права спільної часткової власності, в той час як щодо предмета права власності такий правовий режим не встановлено, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження (ч.4 ст. 15 Закону).

Вказане виключає можливість здійснення реєстрації спільної часткової власності на житловий будинок відповідно до поданої заяви.

З наведеного вбачається, що відповідач, приймаючи, оспорюване у даній справі, рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України, а саме рішення відповідає критеріям правомірності, переліченим у ч.3 ст. 2 КАС України.

А тому, підстави для його скасування відсутні, що було правильно встановлено судом першої інстанції.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова