Справа № 814/8/15
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

27 січня 2015 року Справа № 814/8/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. секретар судового засідання Зощак В.В. розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54030

доБілгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, вул. Леона Попова, 24, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67719

провизнання протиправної бездіяльності відповідача, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області (далі по тексту також - відповідач, РДА) щодо ненадання йому другого примірнику (дублікату) розпорядження від 11.01.2010 р. № 5/А-2010 «Про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована на території Приморської сільської ради, за межами населеного пункту, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд» (далі по тексту також - розпорядження), та зобов'язати відповідача видати йому другий примірник (дублікат) цього розпорядження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на протиправну бездіяльність відповідача щодо ненадання йому другого примірника (дубліката) розпорядження від 11.01.2010 року №5/А-2010, оригінал якого пошкоджено, з посиланням на недостовірну інформацію про неможливість задоволення його заяви, у зв'язку з вилученням вказаного розпорядження працівниками ОВД УБОП ГУМВС України в Одеській області відповідно до протоколу від 05.01.2011 року.

Відповідач позов не визнав, зазначивши, що в зв'язку з відсутністю оригіналу розпорядження від 11.01.2010 року №5/А-2010 РДА не мала можливості задовольнити заяву позивача, про що йому надано змістовну відповідь.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

Розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області № 5/А-2010 від 11.01.2010 року позивачу передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,12 га, яка розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, с.Попаздра, вул.Верхня,20 за межами населеного пункту, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, а також надано дозвіл на виготовлення технічної документації зі складання та видачі державного акта на земельну ділянку.

В зв'язку з пошкодженням отриманого тексту розпорядження, 18.06.2014 року позивач звернувся до РДА із заявою про надання дублікату розпорядження.

26.06.2014 року відповідачем надана відповідь №Т-768/3992, якою позивача повідомлено про неможливість надання копії розпорядження №5/А-2010 від 11.01.2010 року, оскільки 05.01.2011 року працівником ОВД УБОП ГУМВД України в Одеській області розпорядження разом з документами, які стали підставою для його прийняття, вилучено (протокол виїмки від 05.01.2011 року).

Відповідь такого ж змісту надано РДА 26.06.14 р. за №1733/01-46/1 на адвокатський запит в інтересах позивача про надання йому належним завіреної копії розпорядження від 11.01.2010 р. № 5/А-2010.

12.07.2014 року позивач через адвоката, що діяв від його імені на підставі договору про надання правової допомоги, звернувся до УМВС України в Одеській області з запитом про надання відомостей стосовно того, чи було вилучено працівником ОВС УБОЗ ГУМВС України в Одеській області розпорядження РДА від 11.01.10 р. № 5/А-2010 та чи повернуто його відповідачу.

УБОЗ ГУМВС України в Одеській області листом від 24.07.2014 р. № 32/9а/з повідомило, що у 2011 році виїмка, за результатами якої складається відповідний протокол, здійснювалась на підставі постанови слідчого в рамках кримінальної справи. Протокол та вилучені документи залучалися до матеріалів справи, яка знаходилась в провадженні СУ ГУМВС України в Одеській області.

15.08.2014 року позивач звернувся до слідчого управління ГУМВС в Одеській області з запитом про надання відомостей стосовно того, чи було вилучено 05.01.2011 року під час виїмки працівником ОВС УБОЗ ГУМВС України в Одеській області розпорядження РДА від 11.01.2010 року №5/А-2010 з документами, які стали підставою для його прийняття, та чи повернуто його відповідачу.

28.11.2014 року слідчим управлінням ГУМВС України в Одеській області надано відповідь №4/Р1537, у якій зазначено, що оскільки у запиті не вказано номеру кримінальної справи, по якій вилучено розпорядження від 11.01.2010 року, були вивчені кримінальні справи за 2010 рік, зупинені на підставі п. 3 ст. 206 КПК України, які знаходяться в архіві слідчого управління, однак запитувані документи по ним не вилучались. Разом з цим, позивача просили повідомити, по якій кримінальній справі вилучалися запитувані документи, з підстав того, що працівники УБОЗ ГУМВС України в Одеській області здійснюють оперативне супроводження кримінальних справ (проваджень), досудове розслідування по яким, проводиться також іншими слідчими підрозділами.

Виходячи зі змісту наведеного вище листа ГУМВС України в Одеській області, позивач вважає, що РДА, відмовляючи йому у наданні дублікату розпорядження від 11.01.2010 року №5/А-2010, протиправно посилається на недостовірну інформацію про вилучення цього розпорядження, оскільки воно відсутнє в слідчому відділі.

Однак, на думку суду, зазначені судження не є переконливими, оскільки листом ГУМВС України в Одеській області позивача повідомлено саме про неможливість надання запитуваної інформації у зв'язку з тим, що не вказано номер кримінальної справі, по якій вилучено розпорядження та документи, які стали підставою для його прийняття, а також про те, що з метою надання позивачу запитуваної інформації слідчим управлінням були вивчені кримінальні справи за 2010 рік, зупинені на підставі п. 3 ст. 206 КПК України, які знаходяться в архіві, однак ці дії не дали результатів, оскільки розпорядження від 11.01.2010 року з документами, на підставі яких воно прийнято, по цим справам не вилучалось.

З наведеного слідує, що позивач розтлумачив зміст наведеного вище листа, як відсутність у слідчому відділі розпорядження відповідача з документами, на підставі яких воно прийнято, а тому й впевнений в наданні відповідачем недостовірних відомостей, хоча відсутність вилучення розпорядження по кримінальним справам за 2010 рік, зупинених на підставі п. 3 ст. 206 КПК України, які знаходяться в архіві слідчого управління, жодним чином не вказує на відсутність вилучення зазначених документів взагалі.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідачем, на підтвердження правомірності своїх дій (бездіяльності), додано протокол виїмки від 05.01.2011 року, текстом якого підтверджується вилучення правоохоронними органами розпорядження від 11.01.2010 року, та лист - відповідь УБОЗ ГУ МВС України в Одеській області від 18.07.2014 року №32/4960 на запит РДА, яким повідомлено про те, що документи вилучені відповідно до протоколу виїмки від 05.01.2011 року залучені до матеріалів справи, що знаходились в провадженні СУ ГУМВС в Одеській області.

Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні та оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, на думку суду, відповідачем повністю доведено правомірність своїх дій та достовірність відомостей, зазначених у відповіді на заяву позивача про надання йому другого примірника (дублікату) розпорядження № 5/А-2010 від 11.01.2010 року. А відтак доводи позивача, викладені у позові, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язання його винити певні дії.

До того ж, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів АРК, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1242 та Інструкції з діловодства Білгород-Дністровської районної державної адміністрації не передбачено видання дублікатів розпоряджень, але передбачено видання копій розпорядчих документів, що не є тотожними поняттями.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, у відповідності з ч. 1 ст. 90 КАС України несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Судові витрати, понесені позивачем, не підлягають присудженню з Державного бюджету України згідно зі ст.94 КАС України, оскільки рішення ухвалено не на його користь.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І. В. Желєзний