Справа № 815/5499/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року 11год.25хв. м. Одеса Справа № 815/5499/14

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іванова Е.А.

суддів Завальнюка І.В. Стефанова С.О.

секретар Сакара М.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представників: позивача ОСОБА_2

відповідача РС ОМУЮ Кисильова Д.Д., третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідачів Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, в якому позивач просить скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової А.О. про державну реєстрацію за ПАТ «Банк Фінанси та кредит» права власності на квартиру №10, що знаходиться в м. Одесі по вул.. 25-ї Чапаївської дивізії в будинку під номером 14 (індексний номер 14901955 від 04.08.2014 року); зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень відомості про скасування запису №6583297 щодо державної реєстрації за ПАТ «Банк Фінанси та кредит» права власності на квартиру №10, що знаходиться в місті Одесі по вул.. 25-ї Чапаївської дивізії в будинку під номером 14..

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між позивачем та ТОВ «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та кредит» (Далі - Банк), 11 липня 2006 року укладено кредитний договір №13к-23, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 52000 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5 процентів річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та позивачем укладено договір іпотеки від 12 липня 2006 року серії ВЕА №408392, відповідно до якого іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором від 11 липня 2006 року №13к-23. Предметом іпотеки є квартира під номером АДРЕСА_1. В подальшому, в процесі виконання кредитного договору між Банком та ОСОБА_1 виникли суперечки щодо стану виконання договору та Банк звернувся до Арцизького районного суду Одеської області з позовом про стягнення боргу за кредитним договором та 08.11.2012 року позов Банку був задоволений та стягнуто з позивачки 679445,95 грн.. Проте вказане рішення не набрало законної сили та оскаржується в апеляційному порядку. В серпні 2014 року до позивача надійшла вимога банку №2962 від 18.08.2014 року, в якій Банком ставиться питання про звільнення позивачем та її неповнолітнім сином ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, квартири під номером АДРЕСА_1 в будинку під номером 14, оскільки Банком прийнято рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення. При цьому, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень позивачу стало відомо, що державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Єрміловим А.Г. 04.08.2014 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, за ПАТ «Банк Фінанси та кредит», про що у реєстрі зроблено запис №6583297. Проте як зазначає позивач, наявність та розмір його заборгованості перед банком ще не встановлено, судовий спір з цього приводу триває, що свідчить про не встановлення розміру забезпечених іпотекою вимог, що також свідчить про незаконність звернення Банком стягнення на предмет іпотеки. Крім того загальна площа квартири становить 45,9 кв.м., та в ній постійно проживає позивач з неповнолітнім сином та іншого нерухомого майна у м. Одесі не має.

Представник відповідача Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про день, чат та місце проведення судового засідання, проте надав на адресу суду письмові заперечення проти позову, які мотивовані тим, що вичерпний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлено частиною першою ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно». Заявником - ПАТ «Банк Фінанси та кредит» були надані всі необхідні документи для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, підстав для відмови у державній реєстрації прав не було, у зв'язку з чим в установленому законом порядку державним реєстратором Ніловою А.О., прийнятне рішення про державну реєстрацію прав від 04.08.2014 року №14901955. Та також зазначає, що застосування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стосується заборони лише примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, що є предметом іпотеки. Та при укладені договору іпотеки від 12.07.2006 року між ТОВ «Банк Фінанси та кредит» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) сторони досягли згоди з усіх істотних умов, на час укладення договору іпотеки володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що передбачено ст.ст. 203, 638 Цивільного кодексу України. Згода власника житлового майна, що є предметом іпотеки, на звернення стягнення Іпотекодержателя на предмет іпотеки у випадку порушення Іпотекодавцем обов'язків за іпотечним та/або кредитним договором передбачена умовами даного договору, а саме пункт 4.2. відповідно до якого додаткової згоди власника нерухомого майна, що є предметом іпотеки, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, не потребується. Беручи до уваги все наведене, державним реєстратором не вчинялись будь-які незаконні дії щодо позивача, а рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Представник відповідача - Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та надав до суду письмові заперечення проти позову які мотивовані тим, що відповідно до п. 2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим порядком. Згідно до п. 2.6 Порядку 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього порядку. Також слід зазначити, що згідно з абзацом 3 п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141, внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції не порушувала права, свободи та інтереси позивача, шляхом винесення рішення, дії чи бездіяльності, так як для фактичного вступу у правові відносини між суб'єктами права необхідне волевиявлення позивача у формі заяви та необхідних документів визначених Порядком. Таким чином відповідач вважає, що для скасування державної реєстрації обтяження на нерухоме майно необхідно дотримуватись вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи - ПАТ «Банк Фінанси та кредит» в судовому засіданні заперечував проти позову, та надав письмові заперечення проти позову, які мотивовані тим, що позивач, як на одну з підстав скасування рішення відповідного державного реєстратора посилається на те, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки необхідно визначити його вартість з посиланням на ч. 3. ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що не було зроблено, проте дана обставина спростовується звітом суб'єкта оціночної діяльності, який на час реєстрації права власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно був діючим та актуальним, що вказує на те, що банком дотримано процедуру визначення майна на момент набуття предмету іпотеки у власність. Також в позові позивач посилається про незаконність звернення стягнення на предмет іпотеки Банком те, що розмір заборгованості перед Банком не встановлений та судовий спір з цього приводу триває. Проте дана обставина спростовується ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», згідно якої наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не потрібно. Також позивач в позові посилається на те, що квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Проте позивач не надав доказів про відсутність у неї права власності на інше нерухоме житлове майно. На підставі вищевикладеного, представник третьої особи вважає, що дії державного реєстратора під час державної реєстрації права власності на предмет іпотеки є такими, що відповідають чинному законодавству України.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача - Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, представника третьої особи, вивчивши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про іпотеку» та Постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», держаний реєстратор 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 81) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.

Згідно ч. 1, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Судом встановлено, що 11.07.2006 року між ТОВ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №13к-23 (а.с. 6-8).

Згідно п. 2.1. даного договору, Банк надає позивальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 52000 (п'ятдесят дві тисячі доларів США) з оплатою по процентній ставці 14,50 % річних.

Відповідно до п. 2.3 договору кредитні ресурси отриманні позивальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м..

Відповідно до п. 5.1 даного договору забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є застава нерухомості (іпотека): двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м.. Позичальник зобов'язується укласти з банком договір (іпотеки) зазначеної нерухомості в термін до 18 липня 2006 року.

Та 12.07.2006 року між ТОВ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки (а.с. 9-12).

Згідно п. 1.1 цього договору іпотека за цим договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором №13к-23 від 11 липня 2006 року укладеним між Іпотекодержателем і ОСОБА_1, за умови якого останній зобов'язаний Іпотекодержателю до 11 липня 2026 року повернути кредит у розмірі 52000 (п'ятдесят дві тисячі доларів США), сплатити проценти за користування ним у розмірі 14,5 % річних та штрафні санкції у розмірі у випадках, передбачених кредитним договором.

Згідно п. 1.2 даного договору предметом іпотеки є - квартира під номером 10, що знаходиться в місті Одесі по вул.. 25 Чапаєвської дивізії в будинку під номером чотирнадцять, та складається в цілому з двох житлових кімнат, площею 30,5 кв.м., та підсобних приміщень. Загальна площа квартири 45,9 кв., належну ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського округу ОСОБА_11 12 липня 2006 року Р№4111.

Згідно пункту 1.3 договору Іпотеки, сторони оцінюють предмет іпотеки у 280068 грн.

Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до п. 4.4 договору Іпотеки сторони досягли згоди, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1 цього договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів, зокрема: шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки, в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з абзацом 2 частини 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, для проведення державної реєстрації права власності на підставі іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Судом встановлено, що заявником ПАТ «Банк Фінанси та кредит» під час реєстрації права власності на нерухоме майно було подано до реєстраційної служби наступні документи: заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; документ, що підтверджує сплату держаного мита; довіреність ОСОБА_12; паспорт ОСОБА_12 (; ідентифікаційний код ОСОБА_12; статут ПАТ «Банк Фінанси та кредит»; зміни до статуту ПАТ «Банк Фінанси та кредит»; копія письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові; документ що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги; договір іпотеки; технічний паспорт; звіт про незалежну оцінку майна (т.1, а.с. 65-142), тобто усі документи визначенні Постановою КМУ від 17.10.2013 року №868.

Відповідно до п. 2 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, зокрема на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п. 3 Порядку №607/5 протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4 Порядку №607/5 орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Згідно п. 5 Порядку №607/5 державний реєстратор прав на нерухоме майно Укрдержреєстру з дотриманням процедури, визначеної Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року N 868, розглядає заяву, подані до неї електронні копії документів, поданих для державної реєстрації прав, та приймає відповідне рішення.

Судом встановлено, що 15.07.2014 року ПАТ «Банк Фінанси та кредит» звернувся до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1..

04 серпня 2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілова А.О. розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 15.07.2014 року за реєстраційним номером 7383372 прийняла рішення №14901955 провести держану реєстрацію права власності, форма власності приватна на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1, за суб'єктом ПАТ «Банк Фінанси та кредит» (т.1, а.с. 150).

Згідно пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», передбачено, що під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Під час перевірки інформації державний реєстратор зробила запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

З інформації отриманої з вказаних реєстрів станом на 04.08.2014 року вбачається, що у ОСОБА_1 у власності також перебуває ? частина квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач в судовому засіданні підтвердила, що у неї у власності перебувала ? частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 до жовтня 2014 року та в жовтні 2014 вона подарувала її сину за договором дарування, тобто було на час реєстрації за Банком права власності інше житло.

Таким чином суд не приймає до уваги як аргумент позивача Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» оскільки у позивача станом на 04.08.2014 року перебула у власності ? частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 та подальша передача вказаного нерухомого майна за договором дарування не впливає на оцінку дій реєстратора які відбулись до цього.

Крім того, як встановлено судом в зв'язку з несплатою кредиту ОСОБА_1 та утворенням заборгованості перед Банком, ПАТ «Банк Фінанси та кредит» звертався до Арцизького районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, виходячи з того, що вартість квартири менше ніж сума заборгованості по кредитному договору.

В зв'язку з чим, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки державним реєстратором дотримані вимоги норм актів які регулюють порядок його дій, а рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та те що за формою та змістом рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень повністю відповідає вимогам законодавства, відповідно і відсутні підстави для скасування вищевказаного рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи, що ОСОБА_1 під час укладення договору Іпотеки досягла згоди з Банком, що у разі настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекождержатель вправі задовольнити свої вимоги, зокрема шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання, та те, що у ОСОБА_1 станом на 04.08.2014 року перебула у власності ? частина квартири за адресою: АДРЕСА_2, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. .

Керуючись ч.2 ст..11, ст..ст. 158 - 163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» права власності на квартиру АДРЕСА_1, та зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень про скасування запису №6583297 щодо державної реєстрації за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» прав власності на квартиру №10 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 04 лютого 2015 року.

Суддя Е.А.Іванов

Суддя І.В. Завальнюк

Суддя С.О. Стефанов

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» права власності на квартиру АДРЕСА_1, та зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень про скасування запису №6583297 щодо державної реєстрації за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» прав власності на квартиру №10 відмовити.

04 лютого 2015 року.