Справа № 0870/4806/12(ПР/808/6/14)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 рокусправа № 0870/4806/12(ПР/808/6/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного підприємства "Гидростандарт" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року по справі за позовом Приватного підприємства "Гидростандарт" до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області та Мелітопольського управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення суми бюджетної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства "Гидростандарт" ) до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області та Мелітопольського управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області , в якому, з наступними уточненнями просив суд:

-визнати протиправним наказ про проведення позапланової невиїзної перевірки ПП "Гидростадарт" виданий в.о. начальника Мелітопольскої об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Запорізькій області та Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області щодо бюджетного відшкодування ПП "Гидростандарт" сум податку на додану вартість за грудень 2008 року, липень-грудень 2009 року, січень-березень 2010 року, липень-грудень 2010 року, вересень 2011 року;

-стягнути з Державного бюджету України на користь ПП "Гидростандарт" суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість згідно податкових декларацій за звітні періоди: грудень 2008 року - 1775грн., липень 2009 року - 27376грн., серпень 2009 року - 25586грн., вересень 2009 року - 4465грн., жовтень 2009 року - 8167грн., листопад 2009 року - 9520грн., грудень 2009 року - 99320грн., січень 2010 року - 44454грн., лютий 2010 року - 18149грн., березень 2010 року - 53263грн., липень 2010 року - 43935грн., серпень 2010 року - 99477грн., вересень 2010 року - 126615грн., вересень 2011 року - 5166грн., всього на суму 567 528грн.;

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 30.12.2011, № від 30.12.2011, № від 12.01.2012, №5 від 04.04.2012.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з'ясування судом обставин справи, просив постанову суду в скасувати та прийняти нову постанову , якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство "Гидростандарт" зареєстроване Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради як юридична особа за адресою: 72319, Запорізька область, місто Мелітополь, вул. Свердлова, буд. 231/8, ідентифікаційний код 33470962. Мелітопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на підставі службового посвідчення №005072 серії УЗП, згідно п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п.79.1, 79.2 ст. 79, п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України, п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №1238 від 27.12.2010, відповідно до наказу Мелітопольської ОДПІ від 22.12.2011 №3979 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку приватного підприємства "Гидростандарт" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2011 року у розмірі 86 104грн., за липень 2009 року у розмірі 97 801грн., за серпень 2009 року у розмірі 99 206грн., за вересень 2009 року у розмірі 86 362грн., за жовтень 2009 року у розмірі 99 737грн., у листопаді 2009 року у розмірі 87 601грн., у грудні 2009 року у розмірі 99 320грн., у січні 2010 року у розмірі 44 454грн., у лютому 2010 року у розмірі 18 149грн., у березні 2010 року у розмірі 53 263грн., у липні 2010 року у розмірі 65 884грн., у серпні 2010 року у розмірі 99 477грн., у вересні 2010 року у розмірі 259 536грн., у жовтні 2010 року у розмірі 61 158грн., у листопаді 2010 року у розмірі 71 901грн., у грудні 2010 року у розмірі 81 031грн., у вересні 2011 року у розмірі 5 166грн., заявлених на відшкодування на розрахунковий рахунок. За результатами перевірки складено Акт №3147/23/33470962 від 29.12.2011 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП "Гидростандарт" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за грудень 2008 року, липень-грудень 2009 року, січень-березень 2010 року, липень-грудень 2010 року, вересень 2011 року (далі - Акт).

Згідно висновків перевірки на порушення підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.4 пункту 7.4, підпункту 7.7.1. пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ПП"Гидростандарг" завищенно податковий кредит: за листопад 2008р. на суму 5854 грн.; за червень 2009 року на суму 39896 грн.; за липень 2009 року на суму 33333 грн.; за серпень 2009 року на суму 19255 грн.; за вересень 2009 року на суму 8333 грн.; за жовтень 2009 року на суму 256656 грн.; за листопад 2009 року на суму 92562 грн.; за грудень 2009 року на суму 60500 грн.; за січень 2010 року на суму 19505 грн.; за лютий 2010 року на суму 56938 грн.; за березень 2010 року на суму 20256 грн.; за квітень 2010 року на суму 50538 грн.; травень 2010 року на суму 48980грн.; за червень 2010 року на суму 89886 грн.; за липень 2010 року на суму 65515 грн.; за серпень 2010 року на суму 25331 грн.; за вересень 2010 року на суму 61204 грн.; за жовтень 2010 року на суму 14333 грн.; листопад 2010 року на суму 52406 грн.; серпень 2011 року на суму 185108 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за листопад 2009 року на суму 3 608грн., за грудень 2009 року на суму 16046 грн.; за січень 2010 року на суму 1356 грн.; за лютий 2010 року на суму 3675 грн.; за липень 2010 року на суму 2397 грн.; за вересень 2010 року на суму 46 грн. за жовтень 2010 року на суму 2505 грн.; за листопад 2010 року на суму 451 грн. за вереснь 2011 року на 26296 грн.; завищення від'ємного значення різнині між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за: листопад 2008 року на суму 5865 грн.; за червень 2009 року на суму 39896 грн.; за липень 2009 року на суму 33333 грн.; за серпень 2009 року на суму 19255 грн.; за вересень 2009 року на суму 8333 грн.; за жовтень 2009 року на суму 256656 грн.; за листопад 2009 року на суму 88954 грн.; за грудень 2009 року на суму 44454 грн.; за січень 2010 року на суму 18149 грн.; за лютий 2010 року на суму 53263 грн.;за березень 2010 року на суму 20256 грн.; за квітень 2010 року на суму 50538 грн.; травень 2010 року на суму 48980грн.; за червень 2010 року на суму 89886 грн.; за липень 2010 року на суму 63118 грн.; за серпень 2010 року на суму 25331 грн.; за вересень 2010 року на суму 61158 грн.; за жовтень 2010 року на суму 11828 грн.;листопад 2010 року на суму 51955 грн.; вереснь 2011 року на суму 158112 грн.; завищення бюджетного відшкодування ПДВ: за грудень 2008 року на суму 5854 грн.; за липень 2009 року на суму 39896 грн.; за серпень 2009 року на суму 33333 грн.; за вересень 2009 року на суму 8889 грн.; за жовтень 2009 року на суму 8333 грн.; за листопад 2009 року на суму 29264 грн.; за грудень 2009 року на суму 99120 грн.; за січень 2010 року на суму 44454 грн.; за лютий 2010 року на суму 18149 грн.; за березень 2010 року на суму 53263 грн.; за липень 2010 року на суму 49198 грн.; за серпень 2010 року на суму 99477 грн.; за вересень 2010 року на суму 145151 грн.; за жовтень 2010 року на суму 54040 грн.; за листопад 2010 року на суму 25672 грн.; за грудень 2010 року на суму 34474 грн.; за вереснь 2011 року на суму 5166 грн.; заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.27/25 декларації з ПДВ): за грудень 2009 року на суму 16046 грн.; за січень 2010 року на суму 1356 грн.; за лютий 2010 року на суму 3675 грн.; за жовтень 2010 року на суму 2505 грн.; за листопад 2010 року на суму 451 грн.; за вереснь 2011р. на суму 19150 грн.; завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24 декларації з ПДВ за вересень 2011 року) на суму 376 233грн. На підставі Акту прийняті податкові повідомлення-рішення № від 30.12.2011, яким зменшено суму бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість у розмірі 753 933грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 20 705,25грн.; № від 30.12.2011, яким збільшено суму грошового зобов'язання ПП "Гидростандарт" за платежем податок на додану вартість у сумі 58 766,25грн., в т.ч. 43 183грн. за основним платежем та 15 583,25грн. за штрафними санкціями; № від 12.01.2012, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 158 112грн.; № від 04.04.2012, яким збільшено суму грошового зобов'язання ПП "Гидростандарт" за платежем податок на додану вартість у сумі 26221,50грн., в т.ч. за основним платежем 17 481грн., за штрафними санкціями 8740,50грн.

Податковий кредит звітного періоду, згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Згідно з підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Отже, до складу податкового кредиту звітного періоду відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при їх придбанні. Для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару, до податкового кредиту платника податку, який придбав зазначений товар, законодавством не передбачено умов про сплату цих сум до бюджету. Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Згідно із положеннями статті 7 закону України «Про податок на додану вартість» платник податку виключно на підставі проведеної оподаткованої операції та належним чином оформленої контрагентом податкової накладної має право відносити суми витрат на сплату податку на додану вартість до складу податкового кредиту звітного періоду, незважаючи на сплату контрагентом сум податку на додану вартість до бюджету за відповідною оподаткованою операцією і виходячи з цього визначати суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за звітний період.

Відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. Закон України «Про податок на додану вартість» не передбачає, у періоди за які проводились перевірки, надання даних податкових декларацій контрагентів платника податків і не ставить в залежність отримання бюджетного відшкодування платником податків від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Сама по собі несплата податку продавцем при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування. Таким чином, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних). Крім того, законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт реальності придбання товарів, вартість яких відноситься до податкового кредиту з податку на додану вартість. Для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товару мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у перевіряємий податковим органом період, позивач мав взаємовідносини з наступними контрагентами: ПП "Торг-сервіс", ТОВ "Такт-М", Поліпром НТ, ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ТОВ ВБК "Моноліт", ТОВ "Завод "Рукав-ГСТ", ВАТ "Дніпрошина", ПП "Канкорс", МКП "Арта", ТОВ "Металпромсервіс", ТД "Ікар", ТОВ "Нифедимпекс", ФОП ОСОБА_3, ФОП Шестало, ТОВ "Альвіс", ТОВ "Баркор", ТОВ "ВСТ", ТОВ "Югпромсервіс", ТОВ "Технокабель", ТОВ "Лекттранссервіс", ТОВ "АВ метал груп", ТОВ "Промислові мастила", ФОП Стародуб. В матеріалах справи наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне виконання позивачем та його контрагентами зобов'язань за спірними правочинами, а саме: платіжні доручення, рахунки-фактури, податкові накладні, та наявність даних документів відповідачем не заперечується.

Крім того, вимогами податкового обліку не передбачено обов'язковості складання ТТН в підтвердження віднесення витрат до складу валових, оскільки, наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням чи порушенням тільки правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства та не впливає на формування податкового кредиту та звітності. Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин. Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту. Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейського суду з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності». Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом. Крім того, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2012 р. постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.12.2011 р. скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено: визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення № від 31.05.2011 р. та № від 01.09.2011 р. у зв'язку з реальністю господарських опрацій між ПП «Гидростандарт» та його контрагентами: ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ПП «Ферро-Л», ПП «Кронос-Днепр», ТОВ «Завод «Рукав-ГТС». Таким чином, висновки податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства, щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з вказаними контрагентами за період, що перевірявся, мають характер припущень та є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень. Пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України визначено, у разі, якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі, зобов'язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Аналіз вказаної норми права свідчить про те, що саме податковий орган має визначити суму податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету і саме на підставі відповідного висновку із зазначенням конкретної суми вона може бути відшкодована із Державного бюджету. Отже, визначена у даній статті процедура бюджетного відшкодування полягає саме у зобов'язанні державної податкової служби у відповідний термін подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України передбачено, що лише на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Таким чином право позивача не може бути порушено до вирішення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування ППР, оскільки тільки після вирішення питання вимог щодо скасування ППР та набрання судовим рішенням законної сили виникають правовідносини з відшкодування бюджетної заборгованості та тільки після цього позивач може довести, що порушенні його права щодо не отримання бюджетного відшкодування. Керуючись ст. ст. 195, 196,198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Гидростандарт" задовольнити частково. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року скасувати. Адміністративний позов Приватного підприємства "Гидростандарт" задовольнити частково. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 30.12.2011, № від 30.12.2011, № від 12.01.2012, №5 від 04.04.2012. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту винесення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук