Справа № 464/8380/14-а
Суддя: Борачок М. В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8380/14-а
пр.№ 2-а/464/19/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого Борачка М.В.

при секретарі Гарасимович Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить скасувати постанову адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації м.Львова №95 від 07.01.2014 р.

В обґрунтування заявленого адміністративного позову покликається на те, що оскаржуваною постановою на нього накладено штраф в розмірі 850грн. за вчинення адміністративного правопорушення. Згідно протоколу про адміністративного правопорушення ним самочинно встановлено тимчасові споруди - МАФ в кількості 10шт., чим порушено ст.152 КУпАП. Зазначає, що він є директором Товариства з додатковою відповідальністю «Бавовняно-прядильна фабрика». Спірні тимчасові споруди (павільйони) були встановлені та перебувають на балансі підприємства ще до 1994 року, тобто до призначення його на посаду директора. Також, деякі з павільйонів мають ознаки капітальних споруд. Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 року, який визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності після жовтня 2011 року. Тому вважає, що неможливо порушити вимоги такого до 2011 року. Крім того, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» також прийнятий та набрав чинності у 2011 році. Оскільки відповідачем не встановлено чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи було воно вчинене саме позивачем, просить скасувати постанову адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації м.Львова №95 від 07.01.2014 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні доводам такого, додатково пояснив, що з 2004 року працює директором Товариства з додатковою відповідальністю «Бавовняно-прядильна фабрика» та спірних павільйонів не встановлював, такі були встановлені та перебувають на балансі підприємства ще до 1994 року. Крім того, на земельні ділянці по АДРЕСА_1 є шість павільйонів, а не десять, як зазначено в постанові. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснила, що постанова №95 від 07.01.2014р. є правомірною, позивачем було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, у зв'язку з чим накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Також зазначила, що позивачем не надано доказів, підтверджуючих право власності на встановлені павільйони. При винесенні оскаржуваної постанови комісія керувалась нормами КУпАП, а тому така постанова є правомірною, а позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що згідно ст.62 Закону України «Про господарські товариства» директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Згідно протоколу від 04.08.2014 року директор ТзОВ «БПФ» ОСОБА_1 при здійсненні обстеження був присутній та факт встановлення МАФ визнав. Факт наявності станом на 04.08.2014 року десяти тимчасових споруд-МАФ підтверджується топографічним планом в районі розташування тимчасових споруд на АДРЕСА_1. Факт самочинного встановлення тимчасових споруд підтверджується кадастровим планом від 23.02.2006 року, з якого вбачається що дана земельна ділянка є незабудованою. Також, спірні тимчасові споруди визнано самочинними розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 04.08.2014 року №288. Згідно з Правилами благоустрою м.Львова, самочинне встановлення (малої архітектурної форми, відкритого літнього майданчика, засобу зовнішньої реклами) - це встановлення малої архітектурної форми, дозвіл на встановлення якої не видавався або закінчився і не був продовжений у передбачені терміни або був скасований у встановленому порядку. Учасниками правовідносин у сфері благоустрою міста є власники, керівники, уповноважені інші особи підприємств, організацій, установ незалежно від форми власності та підпорядкування, фізичні особи, а також посадові особи. Враховуючи наведене просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.08.2014 р. постановою №95 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Із змісту даної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1, будучи директором Товариства з додатковою відповідальністю «Бавовняно-прядильна фабрика», самочинно встановив на АДРЕСА_1 тимчасові споруди - малі архітектурні форми в кількості 10шт.

Зазначене порушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення № 5-041б від 04.08.2014 р., складеним інженером КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_2, згідно з яким ОСОБА_1, будучи директором Товариства з додатковою відповідальністю «Бавовняно-прядильна фабрика», самочинно встановив на АДРЕСА_1 тимчасові споруди - малі архітектурні форми в кількості 10шт., чим порушив розділ 20 п.20.1.24 Правил благоустрою м.Львова.

Згідно з п.20.1.24 Правил благоустрою м.Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011 року відповідно до п.44 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» накладаються стягнення, передбачені ст.ст.82, 152 КУпАП за порушення вимог цих Правил, а саме за самочинне встановлення літніх майданчиків, відгороджень, постійних і тимчасових огорож, риштувань, дорожніх знаків, кіосків, яток стаціонарних, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та несвоєчасна їх перереєстрація, самовільне паркування автомобілів у межах зони паркування.

Статтею 152 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно з ч.2 ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до малих архітектурних форм належать, зокрема альтанки, павільйони, навіси; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об'єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Згідно з Правилами благоустрою м.Львова, затвердженими ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011 року самочинне встановлення (малої архітектурної форми, відкритого літнього майданчика, засобу зовнішньої реклами) - це встановлення малої архітектурної форми, відкритого літнього майданчика, засобу зовнішньої реклами, дозвіл на встановлення яких не видавався або закінчився і не був продовжений у передбачені терміни або був скасований у встановленому порядку.

Аналіз даної норми дає суду підстави прийти до висновку, що термін «самочинне встановлення» охоплює не лише сам факт встановлення малої архітектурної форми без відповідного дозволу, а й використання (експлуатацію) такої за умови, що дозвіл на встановлення не видавався, закінчився або був скасований у встановленому порядку.

Правила розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові і порядку надання дозволів на розміщення об'єктів торгівлі, ресторанного господарства та сфери послуг у малих архітектурних формах і схем та переліків розміщення малих архітектурних форм на території м.Львова затверджені ухвалою Львівської міської ради №1470 від 27.12.2007 року.

Згідно з довідкою ТзДВ «БПФ» №116 від 06.08.2014 р. станом на 31.03.2010 р. павільйони, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належать ТзДВ «БПФ» і перебувають на балансі підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, що знаходилась в оренді Товариства з додатковою відповідальністю «Бавовняно-прядильна фабрика», розміщено малі архітектурні форми.

Згідно з ч.2, 4 ст.62 Закону України «Про господарські товариства» дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Як вбачається з контракту від 26 січня 2004 року /а.с.70/, ОСОБА_1 призначено на посаду Голови правління закритого акціонерного товариства «Бавовняно-прядильна фабрика» з 26 січня 2004 року. З пояснень позивача вбачається, що останній працює на вказаній посаді по даний час.

Згідно п.1.3 контракту, керівник є повноважним представником товариства при реалізації прав, повноважень, функцій, обов'язків, що передбачені законодавчими актами України.

Крім того, згідно з 1.11.2. Правил благоустрою м.Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011 року учасниками правовідносин у сфері благоустрою міста згідно з цими Правилами є власники, керівники, уповноважені та інші посадові особи підприємств, організацій, установ незалежно від форм власності і відомчого підпорядкування, фізичні особи, а також посадові особи, які відповідно до вимог законодавства України уповноважені здійснювати контроль за станом благоустрою території міста.

Позивачем не надано доказів того, що оспорювані павільйони встановлені за наявності дозволу, а відтак, суд приходить до висновку, що такі встановлено самочинно.

Твердження позивача про те, що він не встановлював спірних тимчасових споруд, не виключають в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП України, оскільки позивач ОСОБА_1 на момент винесення оскаржуваної постанови був керівником ТзДВ «БПФ» на балансі якого знаходились оспорювані павільйони та яке використовувало їх в своїй діяльності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.152 КУпАП, Правил благоустрою м.Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011 року та керуючись ст.ст. 11, 70, 161-163, 171-2 КАС України, суд,-

постановив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий Борачок М.В.