Справа № 815/6878/14
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6878/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року 10 год.40 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.

секретар судового засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представників позивача - Гайчієвої Ф.Н. (за довіреністю);

Тімощенко О.Д. (за довіреністю)

представника відповідача - Демінської М.В. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КМК-БУД» до державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, суд, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов підприємства «КМК-БУД» (далі - ТОВ «КМК-БУД») до державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - ДПІ у Київському районі м. Одеси), в якому позивач просить суд визнати протиправним і скасувати прийняті ДПІ у Київському районі м. Одеси податкові повідомлення-рішення від 23.06.2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальній сумі 193919,00 грн. та податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 204125,00 гривень.

У своєму позові позивач зазначив, що з 19.05.2014 року по 23.05.2014 року ДПІ у Київському районі м. Одеси було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «КМК-БУД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року по взаємовідносинам з ТОВ "Авесбуд", , яким встановлено порушення п.п.138.1.1 п.138.1, 138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету, у сумі 155135,00 грн., а також п.198.3 ст. 198, п. 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201, п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, у сумі 163300,00 грн.. На підставі складеного за результатами перевірки акта, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.06.2014 року № та № відповідно. Позивач вважає, що висновки акта перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси не відповідають існуючим фактам і діючому податковому законодавству, та відповідно прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Так, зокрема, позивач зазначає, що для перевірки ТОВ «КМК-БУД» ДПІ у Київському районі м. Одеси було використано висновки акту ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Авесбуд», , за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року щодо штучного формування податкового кредиту третім особам-покупцям та сприянню в отриманні податкової вигоди у вигляді заниження сплати суми податку на додану вартість, що підлягала б оплаті до бюджету у грудні 2013 року. Зазначені висновки були зроблені перевіряючими у зв'язку з незнаходженням ТОВ «Авесбуд» за юридичною адресою. При цьому, як стверджує позивач, висновки, у тому числі, щодо з'ясування реальності господарських відносин та повноти відображення їх в обліку платника податків, можуть бути зроблені та викладені у довідці за результатами проведення зустрічної звірки лише у випадку співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання. Складений ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області акт про неможливість проведення зустрічної звірки свідчить, що звірка фактично не проводилась. Посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, Верховного суду України, Вищого адміністративного суду України позивач зазначає, що платник податків не несе відповідальності за дії своїх контрагентів, при цьому чинним законодавством на сторону цивільно - правової угоди - платника податків, не покладено обов'язку перевіряти відповідність законодавству установчих документів постачальників товару (робіт, послуг) та дотримання ними вимог податкового законодавства. При цьому, як стверджує позивач, на період здійснення господарських операцій його контрагент у реєстрі підприємств не був з негативною історією. Посилаючись на норми ст.ст. 198, 201 Податкового кодексу України а також Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позивач стверджує, що ним було виконано всі передбачені законодавством умови для формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування. При цьому, факт здійснення реалізації/придбання робіт підтверджується наданими актами виконаних робіт, фотофіксацією.

Позивач зазначив, що перед при отриманні наказу про проведення перевірки ним було повідомлено відповідача про втрату первинної бухгалтерської документації, зокрема, були направлені заяви-повідомлення про втрату бухгалтерської документації та перенесення строків початку проведення перевірки відповідно до п.44.5 ст. 44 Податкового кодексу України. При цьому, позивач зауважив, що відповідачем вже проводилась позапланова виїзна перевірка ТОВ «КМК-БУД» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 12.03.2011 року по 31.12.2013 року. При цьому згідно акту перевірки від 07.03.2014 року №475/22-01/37550831 зауважень щодо наданих первинних документів не було, завищення або заниження податкового кредиту не встановлено та вказана перевірка не встановила будь-яких порушень чинного законодавства.

Під час адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень з метою з'ясування виявлених під час перевірок розбіжностей з 13.10.2014 року по 16.10.2014 року відповідачем проведена документальна невиїзна позапланова перевірка ТОВ «КМК-БУД». При цьому, на думку позивача, перевіряючими не було дотримано вимог п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, зокрема, не направлено на адресу позивача копії наказу та повідомлення про проведення відповідної перевірки, у зв'язку з чим дії відповідача щодо проведення перевірки є неправомірними. Отже, відповідач діяв з порушенням вимог податкового законодавства, а також ст. 19 Конституції України.

Відповідач надав до суду заперечення (т.2 а.с. 134-135), в яких зазначив, що під час проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «КМК-БУД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року по взаємовідносинам з ТОВ «Авесбуд», , встановлено завищення позивачем собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) по витратах за отримані транспортно-експедиційні послуги, які не підтверджено первинним документами, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, у сумі 816500,00 грн., в т.ч. з 4 квартал 2013 року в сумі 816500,00. При цьому ним до уваги взяті висновки акта ДПІ у Приморському районі м. Одеси «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Авесбуд» , щодо підтвердження взаємовідносин з контрагентами їх реальності та повноти відображення в обліку за період: грудень 2013 року», в якому зазначено про неможливість проведення зустрічної звірки, у зв'язку з відсутністю посадових осіб та будь-яких ознак діяльності вказаної юридичної особи за її місцезнаходженням. Перевіркою встановлено, що ТОВ «Авесбуд» сформувало собі податковий кредит від підприємства ТОВ «ВЕЛСАНТ», , та ТОВ «САНТОРГ ЮГ», код 37946267, які мають ознаки ризиковості, підприємства за податковою адресою не знаходяться, відсутні основні засоби, трудові ресурси та виробничі потужності. Таким чином, відповідач зазначив, що у періоді з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року позивачем сформовано витрати, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування, в тому числі за рахунок придбання товарів (послуг) у ТОВ «Авесбуд», за результатами перевірки якого встановлено факт неможливості здійснення останнім діяльності, незважаючи на надання покупцям всіх необхідних документів, які супроводжують операції придбання-продажу.

Стосовно того, що період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року вже перевірявся відповідно до акта перевірки від 07.03.2014 року №475/22-01/37550831, відповідач у додаткових поясненнях (т.2 а.с.165-166) пояснив, що позапланова виїзна перевірка ТОВ «КМК-БУД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року по взаємовідносинам з ТОВ «Авесбуд», за результатами якої було складено акт перевірки від 26.05.2014 року №1081/22-01/3755083, проводилась на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст. 79 Податкового кодексу України на підставі отриманого ДПІ у Київському районі м. Одеси акту про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Авесбуд» за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року. Серед покупців ТОВ «Авесбуд» у грудні 2013 року було ТОВ «КМК-БУД», який штучно сформував податковий кредит з податку на додану вартість у грудні 2013 року в сумі 163300,00 грн. та витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування за 2013 рік у сумі 816500,00 грн.. Зазначений акт було складено 03.04.2014 року, тобто на час складання акта перевірки від 07.03.2014 року №475/22-01/37550831 у відповідача була відсутня податкова інформація, якою встановлюється факт заниження позивачем податку на прибуток та податку на додану вартість.

З урахуванням заперечень на позов позивач надав відгук на заперечення (т.2 а.с.161-162), де зауважив, що ТОВ «КМК-БУД» отримувало від ТОВ «Авесбуд» будівельно-монтажні роботи, а не транспортно-експедиційні послуги, як зазначив відповідач. Позивач зазначає, що чинним законодавством не передбачено права відповідача при складанні акта перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого. При цьому, якщо у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, відповідний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, який не передбачає зазначення інформації про реальність господарських операцій чи чинність господарських правочинів.

У судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись при цьому на доводи, викладені у наданих до суду запереченнях та поясненнях.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову, заперечень проти позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив таке.

На підставі наказу ДПІ у Київському районі м. Одеси від 07.05.2014 року № 310-п (т. 2 а.с.139) та направлення на перевірку від 07.05.2014 року № 332 (т. 2 а.с.140) згідно з вимогами пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78, ст.79 Податкового кодексу України у період з 19.05.2014 року по 23.05.2014 року ДПІ у Київському районі м. Одеси проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «КМК-БУД», , з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року по взаємовідносинам з ТОВ «Авесбуд» .

За результатами проведення вищевказаної перевірки складено акт перевірки від 26.05.2014 року №1081/22-01/37550831, яким встановлено порушення ТОВ «КМК-БУД» п.п.138.1.1 п.138.1, 138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток у перевіряємому періоді у загальній сумі 155135,00 грн., а також п.п.198.3 ст. 198, п. 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, у загальній сумі 163300,00 грн., в тому числі за грудень 2014 року - у сумі 163300,00 грн. (т. 2 а.с. 35-53).

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки, позивач надав до ДПІ у Київському районі м. Одеси заперечення до акту невиїзної позапланової податкової перевірки від 10.06.2014 року №312 (т.1 а.с. 55-61).

На підставі складеного за результатами перевірки акта відповідачем були прийняті: податкове повідомлення-рішення від 23.06.2014 року №, яким ТОВ «КМК-БУД» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток у загальній сумі 193919,00 грн., в тому числі за основним платежем - у сумі 155135,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - у сумі 38784,00 грн. (т. 1 а.с. 17); податкове повідомлення-рішення від 23.06.2014 року №, яким ТОВ «КМК-БУД» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у загальній сумі 204125,00 грн., в тому числі за основним платежем - у сумі 163300,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - у сумі 40825,00 грн. (т.1 а.с. 18).

Не погодившись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся зі скаргою від 09.07.2014 року №347 до Головного управління Міндоходів в Одеській області в порядку адміністративного оскарження (т.2 а.с.62-69).

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 03.09.2014 року №1830/10/15-32-10-02-07 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення (т.2 а.с.70-72).

Позивач повторно звернувся зі скаргою на податкові повідомлення-рішення від 23.06.2014 року № та № до Державної фіскальної служби України (т.2 а.с.77-84).

Рішенням про продовження строку розгляду скарги від 02.10.2014 року №4385/6/99-99-10-01-15 продовжено строк розгляду скарги та доручено ГУ Міндоходів в Одеській області забезпечити проведення ДПІ у Київському районі м. Одеси документальної позапланової перевірки ТОВ «КМК-БУД» з питань, що стали предметом оскарження (т.2 а.с.85).

Так, на підставі наказу «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» від 13.10.2014 року №684-п та повідомлення від 13.10.2014 року №169 була проведена перевірка ТОВ «КМК-БУД» по взаємовідносинам з ТОВ «Авесбуд», , що стали предметом оскарження. За результатами проведеної перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси складено акт від 16.10.2014 року №3358/22-01/37550831 (т.2 а.с.87-107). Перевіркою встановлено порушення ТОВ «КМК-БУД» п.п.138.1.1 п.138.1, 138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток у перевіряємому періоді у загальній сумі 155135,00 грн., а також п.п.198.3 ст. 198, п. 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, у загальній сумі 163300,00 грн., в тому числі за грудень 2014 року - у сумі 163300,00 грн..

Не погодившись із висновками акта перевірки позивачем надано ДПІ у Київському районі м. Одеси заперечення до акту невиїзної позапланової податкової перевірки від 27.10.2014 року №421 (т.2 а.с.108-109).

Рішенням про результати розгляду скарги від 29.10.2014 року №5823/6/99-99-10-01-25 (т.2 а.с.110-112) Державна фіскальна служба України залишила оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, зокрема, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, виходячи з положень пп. 138.1.1. п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати операційної діяльності включають, в тому числі, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.4 вищезгаданої статті передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139 ПК України, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Таким чином, право платника податку на прибуток на формування витрат, що враховуються під час визначення об'єкта оподаткування податком, знаходиться у прямій залежності від підтвердження таких витрат розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, а також з фактом їх використання у власній господарській діяльності.

При цьому витрати підприємства враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування лише у разі фактичності відповідних витрат, оскільки сам факт їх здійснення є визначальною ознакою формування витрат. В свою чергу, фактичність здійснення витрат повинна підтверджуватись розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, однак, самі по собі документи без реального здійснення операції, за наслідком якої сформовані витрати підприємства, не мають юридичної сили та не можуть бути підставою для формування валових витрат підприємства.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним законодавством обов'язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного право платника на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто зміст господарської операції превалює над її формою. За таких умов наявність належним чином оформлених первинних документів з приводу проведення певної господарської операції не може розглядатись як безумовне підтвердження наявності у платника податку права на формування витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту з податку на додану вартість по відповідних господарських операціях.

Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Як вбачається з акта перевірки, висновки щодо встановлених з боку позивача порушень податкового законодавства пов'язуються ДПІ у Київському районі м. Одеси із фактами відсутності реальності здійснення господарської діяльності позивача з його контрагентом ТОВ «Авесбуд». Оскільки сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що право платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, є, перш за все, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, з метою визначення правомірності формування позивачем вказаних показників податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток дослідженню підлягає реальність відповідних господарських операцій, що відбувались між позивачем та його контрагентом. Крім того, оцінки суду підлягають наявність належним чином оформлених первинних документів, які стали підставою для формування показників податкової звітності, використання платником податків придбаних товарів (робіт, послуг) в межах господарської діяльності.

Досліджуючи обставини справи, суд встановив таке.

27.06.2013 року між ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» (генеральний підрядник) та позивачем (субпідрядник) укладено договір субпідряду в капітальному будівництві на виконання робіт по прокладенню мережі водопроводу і каналізації №27/06/2013 (т.1 а.с.55-64), відповідно до якого генеральний підрядник доручає, а субпідрядник забезпечує виконання будівельних, монтажних та інших робіт по прокладенню мережі водопроводу і каналізації по етапу 1, а також прокладення мережі водопроводу і каналізації по етапу 2, відповідно до проекту: «Будівництво контейнерного терміналу на Карантином молу Одеського порту: тендер на покриття та інженерні роботи», пов'язані з будівництвом 1-го етапу об'єкта будівництва по проекту «будівництво першої черги (гідротехнічного спорудження) контейнерного терміналу на Карантинному молу ДП «Одеський торгівельний порт» за рахунок штучно створеної території». Відповідно до п.5.1 Договору забезпечення робіт матеріалами, технікою та устаткуванням здійснює субпідрядник. Відповідно до п.6.1 Договору залучення до виконання робіт робочої сили забезпечує субпідрядник. Пунктом 14.1 Договору визначено, що прийом-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання актів виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт на протязі 5 днів з дня отримання.

Умовами договору визначено наявність додатків №1-5, які є невід'ємною частиною цього договору, зокрема, договірна ціна, тендерна документація, проектна документація, план фінансування, графік виконання робіт.

Разом з тим, до суду позивачем надано тільки додаток до договору щодо договірної ціни (т.1 а.с.65-66), локальні кошториси (т.1 а.с.67-76). Решта додатків позивачем до суду надано не було.

На підтвердження реальності господарської операції, яка здійснювалась сторонами за вказаним договором, позивач надав до суду копії довідок про вартість виконаних будівельних робіт (т.1 а.с.93-94), акту прийомки виконаних будівельних робіт №1 за формою № КБ-2в (т.1 а.с.95-105) та підсумковоі відомості ресурсів (т.1 а.с.106-115).

Дослідивши вказані документи, суд зауважує на відсутність у них реквізитів, обов'язкові вимоги для зазначення яких у первинних документах встановлені чинним законодавством, а саме, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та акт прийомки виконаних будівельних робіт, що за своїм змістом є первинними документами, на підставі яких здійснюється бухгалтерський та податковий облік відповідних господарських операцій, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати не містять дати їх складання, що, виходячи з вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позбавляє їх характеристики належним чином складених первинних документів на підтвердження здійснення відповідних господарських операцій, а також не дозволяє дослідити відповідність змісту господарських операцій наданим податковим накладним, правильність оформлення яких є безпосередньо пов'язаною із датами здійснення господарських операцій, з приводу яких складаються такі податкові накладні.

Крім того, у наданій до суду підсумковій відомості ресурсів відсутні відомості про осіб, якими забезпечувалось їх складання та перевірка, що позбавляє їх ознак документа як такого та є додатковим свідченням неналежності та недопустимості відповідних доказів як свідчення реальності здійснення відповідних господарських операцій.

На виконання умов зазначеного договору субпідряду позивачем (підрядник) укладено договір підряду з ТОВ «Авесбуд» (субпідрядник) від 01.11.2013 року №1/11-13 (т.1 а.с.124-126), відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на власний ризик виконати будівельно-монтажні роботи об'єкта «Будівництво контейнерного терміналу на Карантином молу Одеського порту: улаштування покриття та інженерних мереж, пов'язаних з будівництвом 1-го етапу об'єкта будівництва за проектом «Будівництво 1-ї черги контейнерного терміналу на Карантинному молу ДП «Одеський торгівельний порт». Водозниження голкофільтрами, причал 2»». За умовами договору роботи виконуються із матеріалів субпідрядника, підрядника чи замовника (за узгодженням). Загальна вартість робіт визначається договірною ціною та кошторисом. Оплата здійснюється на протязі трьох банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт або по узгодженню сторін в обґрунтованих розмірах. Субпідрядник зобов'язаний розпочати виконання робіт на протязі трьох днів з моменту підписання договору. Після завершення виконання робіт субпідрядник зобов'язаний повідомити підрядника про готовність до здачі на протязі двох днів.

Крім того, позивачем (підрядник) укладено договір підряду з ТОВ «Авесбуд» (субпідрядник) від 28.11.2013 року №28/11-13 (т.1 а.с.127-129), відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на власний ризик виконати будівельно-монтажні роботи об'єкта «Будівництво контейнерного терміналу на Карантином молу Одеського порту: улаштування покриття та інженерних мереж, пов'язаних з будівництвом 1-го етапу об'єкта будівництва за проектом «Будівництво 1-ї черги контейнерного терміналу на Карантинному молу ДП «Одеський торгівельний порт». Улаштування водопроводу (інженерні мережі), причал 2». Роботи виконуються із матеріалів субпідрядника, підрядника чи замовника (за узгодженням). Загальна вартість робіт визначається договірною ціною та кошторисом. Оплата здійснюється на протязі трьох банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт або по узгодженню сторін в обґрунтованих розмірах. Субпідрядник зобов'язаний розпочати виконання робіт на протязі трьох днів з моменту підписання договору. Після завершення виконання робіт субпідрядник зобов'язаний повідомити підрядника про готовність до здачі на протязі двох днів.

Позивачем (підрядник) укладено договір підряду з ТОВ «Авесбуд» (субпідрядник) від 02.12.2013 року №2/12-13 (т.1 а.с.130-132), відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на власний ризик виконати будівельно-монтажні роботи об'єкта «Будівництво контейнерного терміналу на Карантином молу Одеського порту: улаштування покриття та інженерних мереж, пов'язаних з будівництвом 1-го етапу об'єкта будівництва за проектом «Будівництво 1-ї черги контейнерного терміналу на Карантинному молу ДП «Одеський торгівельний порт». Улаштування водопроводу (інженерні мережі) та пісколовки, причал 2». Роботи виконуються із матеріалів субпідрядника, підрядника чи замовника (за узгодженням). Загальна вартість робіт визначається договірною ціною та кошторисом. Оплата здійснюється на протязі трьох банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт або по узгодженню сторін в обґрунтованих розмірах. Субпідрядник зобов'язаний розпочати виконання робіт на протязі трьох днів з моменту підписання договору. Після завершення виконання робіт субпідрядник зобов'язаний повідомити підрядника про готовність до здачі на протязі двох днів.

Позивачем (підрядник) укладено договір підряду з ТОВ «Авесбуд» (субпідрядник) від 04.12.2013 року №4/12-13 (т.1 а.с.133-135), відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на власний ризик виконати будівельно-монтажні роботи об'єкта «Будівництво контейнерного терміналу на Карантином молу Одеського порту: улаштування покриття та інженерних мереж, пов'язаних з будівництвом 1-го етапу об'єкта будівництва за проектом «Будівництво 1-ї черги контейнерного терміналу на Карантинному молу ДП «Одеський торгівельний порт». Улаштування каналізації дощової К2 (інженерні мережі), причал 2». Роботи виконуються із матеріалів субпідрядника, підрядника чи замовника (за узгодженням). Загальна вартість робіт визначається договірною ціною та кошторисом. Оплата здійснюється на протязі трьох банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт або по узгодженню сторін в обґрунтованих розмірах. Субпідрядник зобов'язаний розпочати виконання робіт на протязі трьох днів з моменту підписання договору. Після завершення виконання робіт субпідрядник зобов'язаний повідомити підрядника про готовність до здачі на протязі двох днів.

Позивачем (підрядник) укладено договір підряду з ТОВ «Авесбуд» (субпідрядник) від 05.12.2013 року №5/12-13 (т.1 а.с.136-138), відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на власний ризик виконати будівельно-монтажні роботи об'єкта «Будівництво контейнерного терміналу на Карантином молу Одеського порту: улаштування покриття та інженерних мереж, пов'язаних з будівництвом 1-го етапу об'єкта будівництва за проектом «Будівництво 1-ї черги контейнерного терміналу на Карантинному молу ДП «Одеський торгівельний порт». Каналізація дощова К2, причал 2». Роботи виконуються із матеріалів субпідрядника, підрядника чи замовника (за узгодженням). Загальна вартість робіт визначається договірною ціною та кошторисом. Оплата здійснюється на протязі трьох банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт або по узгодженню сторін в обґрунтованих розмірах. Субпідрядник зобов'язаний розпочати виконання робіт на протязі трьох днів з моменту підписання договору. Після завершення виконання робіт субпідрядник зобов'язаний повідомити підрядника про готовність до здачі на протязі двох днів.

До зазначених договорів позивачем надано договірну ціну (т.1 а.с.139-140, 143-144, 149-150, 156-157, 161-162, 165-166 ), локальні кошториси (т.1 а.с.141-142, 145-148, 151-155, 158-160, 163-164, 167-170).

На підтвердження реальності господарських операцій, які здійснювались сторонами за вказаними договорами, позивач надав до суду копії довідок про вартість виконаних будівельних робіт (т.1 а.с.171-172, 179-180, 190-191, 203-204, 213-214, 222-223), актів прийомки виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в (т.1 а.с.173-176, 181-185, 192-197, 205-208, 215-218, 224-228) та підсумкових відомостей ресурсів (т. 1 а.с.177-178, 186-189, 198-202, 209-212, 219-221, 229-233), копії податкових накладних (т. 1 а.с. 176-181), а також виписку по рахунку ТОВ «КМК-БУД», відкритому у банківській установі, стосовно зроблених на підставі зазначених договорів платежів на користь ТОВ «Авесбуд» (т. 1 а.с. 234-238), витяг з реєстру податкових накладних (т.1 а.с.45-54, 239), податкові накладні (т.1 а.с.240-245, 247, 249, т.2 а.с.1), оборотно - сальдову відомість по рахунку 631 за грудень 2013 року (т.2 а.с. 3).

Поряд з цим позивачем зазначені документи на запит ДПІ у Київському районі м. Одеси на надання інформації від 14.04.2014 року № 9026/22-01 (т.2 а.с.141-142) та під час проведення перевірки з 19.05.2014 року по 23.05.2014 року до перевірки не надавались.

Так, ДПІ у Київському районі м. Одеси на адресу позивача було направлено запит на надання інформації від 14.04.2014 року № 9026/22-01 (т.2 а.с.141-142).

Листом від 28.04.2014 року №288 (т.2 а.с.143) позивач відмовив ДПІ у Київському районі м. Одеси у наданні інформації та повідомив, що витребовувані документи згідно запиту вже надавалися під час попередньої перевірки та згідно акту перевірки від 07.03.2014 року №475/22-01/37550831 будь яких порушень чинного законодавства встановлено не було.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з початком проведення позапланової виїзної документальної перевірки 21.05.2014 року до ДПІ у Київському районі м. Одеси від позивача надійшли заяви-повідомлення про втрату бухгалтерської документації (т.2 а.с.30-31, 32-34), в яких зазначено, що при транспортуванні документів у ході проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «КМК-БУД» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 12.03.2011 року по 31.12.2013 року, яка проводилась з 04.03.2014 року по 06.03.2014 року, співробітниками підприємства була частково загублена документація.

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право: проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 78 ПК України регламентований порядок проведення документальних позапланових перевірок. Згідно з пп. 78.1.1. п. 78.1 цієї статті визначено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. Відповідно до пп.78.1.4. п.78.1, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до положень ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Відповідно до п.п. 44.5 ст.44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Дії суб'єкта господарювання у разі втрати первинної документації передбачені п. 6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, відповідно до якого у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітів керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення. Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду. Результати роботи комісії оформляються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. Копія акта надсилається органу, в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також державній податковій інспекції - підприємствами та місцевому фінансовому органу - установами, в 10-денний строк.

Позивачем надано до суду копію акта №1 про втрату справ тимчасового зберігання за 2011-2013 роки, затвердженого директором ТОВ «КМК-БУД» від 09.04.2014 року (т.2 а.с.114-116). В той же час позивачем не надана до суду будь яка інформація про звернення до правоохоронних органів з цього приводу та докази такого звернення.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення до правоохоронних органів при втраті документації. При цьому, досліджуючи наявні матеріали справи судом встановлено, що на запит відповідача про надання інформації та її документального підтвердження позивачем не надано необхідних пояснень та документального підтвердження на запит ДПІ у Київському районі м. Одеси. Таким чином, відповідач діяв відповідно до порядку проведення перевірок, визначеного ПК України.

Крім того, суд зазначає, що з наданих до суду первинних документів, зокрема, у підсумкових відомостях ресурсів відсутні відомості про осіб, якими забезпечувалось їх складання та перевірка, що позбавляє їх ознак документа як такого та є додатковим свідченням неналежності та недопустимості відповідних доказів як свідчення реальності здійснення відповідних господарських операцій, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позбавляє їх характеристики належним чином складених первинних документів на підтвердження здійснення відповідних господарських операцій.

Згідно наданої позивачем виписки по рахунках, підтверджено оплату за виконані будівельно-монтажні роботи згідно договорів підряду від 01.11.2013 року № 1/11-13, а також від 02.12.2013 року № 2/12-13. По решті платежів оплату позивачем не підтверджено.

Крім того, за умовами укладених позивачем договорів підряду з ТОВ «Авесбуд», зокрема, п.6.1 договорів визначено, що оплата здійснюється на протязі трьох банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт або по узгодженню сторін в обґрунтованих розмірах. Разом з тим, з наданих актів прийомки виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в вбачається, що більшість з них датовані 30.12.2013 року, 31.12.2013 року. Що не узгоджується з датами проведення платежів у визначеному договором порядку. Так, згідно виписки по рахунку, наданої позивачем до суду, за договором від 01.11.2013 року №1/11-13 здійснено платіж 02.12.2013 року на суму 40000,00 грн., акт прийомки виконаних будівельних робіт підписано 30.12.2013 року (т.1 а.с.176).

Поряд з цим, всупереч вимог ст. 71 КАС України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, позивачем не надано до суду доказів бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, що унеможливлює дослідження судом питання руху та змін у складі активів учасників відповідних операцій, що, в свою чергою, є обов'язковим критерієм для встановлення реальності відповідних господарських операцій.

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши у взаємному зв'язку наявні у матеріалах справи докази, враховуючи, що позивачем у справі не підтверджено належними та допустимими доказами реальність господарських операцій із ТОВ «Авесбуд», не надано належним чином оформлених первинних документів, які визначають право платника податків на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, не підтверджено належними засобами доказування фактичний рух та зміну складу активів контрагентів під час здійснення наведених господарських операцій, в також використання придбаних робіт в оподатковуваних операціях в межах власної господарської діяльності, не підтверджено належними доказами факту втрати документації суд дійшов висновку про безпідставність формування позивачем відповідних показників податкового кредиту з податку на додану вартість у податковій звітності за грудень 2013 року, а також витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування за 2013 рік, що в свою чергу свідчить про правомірність висновків акта перевірки від 26.05.2014 року №1081/22-01/3755083 в частині порушення ТОВ «КМК-БУД» п.п.138.1.1 п.138.1, 138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток у перевіряємому періоді у загальній сумі 155135,00 грн., а також п.п.198.3 ст. 198, п. 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, у загальній сумі 163300,00 грн., в тому числі за грудень 2014 року - у сумі 163300,00 грн..

Згідно з пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. Пунктом 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

З урахуванням наведеного суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, прийняття ДПІ у Київському районі м. Одеси податкових повідомлень-рішень від 23.06.2014 року № та № .

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «КМК-БУД» до державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.06.2014 року № та № - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 10.02.2015 року.

Суддя С.М. Корой

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «КМК-БУД» до державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.06.2014 року № та № - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 10.02.2015 року.

Суддя С.М. Корой

10 лютого 2015 року.