Справа № 542/1744/14-а
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 р.Справа № 542/1744/14-а

Головуючий 1 інстанції: Івко В.М.
Доповідач: Водолажська Н.С.
Колегія суддів у складі:
Головуючий суддя Водолажська Н.С.,
Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області на постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.12.2014р. по справі № 542/1744/14-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області
про визнання незаконною відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом, в якому просив: визнати незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які працювали у зоні відчуження з 01.07.86 р. по 31.12.86 р. не менше 5 календарних днів, викладену в рішенні № 93 від 16.09.14 р., та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі за № 93 від 16.09.14 р.; зобов`язати Управління пенсійного фонду в Новосанжарському районі Полтавської області нарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження не менше 5 календарних днів з 01.07.86 р. по 31.12.86 р., починаючи з дня подачі заяви.
Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.12.14 р. по справі № 542/1744/14-а позов був задоволений: визнано незаконним та скасоване рішення № 93 від 16.09.14 р. Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як такому, що працював у зоні відчуження з 01.07.86 р. по 31.12.86 р. не менше 5 календарних днів; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію на пільгових умовах згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як такому, що працював у зоні відчуження з 01.07.86 р. по 31.12.86 р. не менше 5 календарних днів, починаючи з 17.06.14 р.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.12.14 р. по справі № 542/1744/14-а та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р., віднесений до 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 09.03.93 р., 17.06.14 р. звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області за призначенням пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку на 10 років, як такий, що працював у зоні відчуження в період з 22.07.86 р. по 02.09.86 р., тобто не менше як 5 календарних днів, надавши до заяви відповідні документи. За результатами розгляду його звернення відповідачем прийняте рішення № 93 від 16.09.14 р., яким було відмовлено у задоволенні заяви.
Не погоджуючись з прийнятою відповідачем відмовою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач не надав належної оцінки як вказаним вище документам позивача, так і власне архівній довідці, де окрім іншого, зазначено також і про участь ОСОБА_2 в ліквідації наслідків аварії, і про те, що журнал обліку доз опромінення, книга алфавітного обліку особового складу в/ч НОМЕР_2 за період з червня по вересень 1986 р. були знищені в в/ч у зв`язку з великою дозою опромінення.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку на 10 років слугував висновок відповідача про те, що згідно абз. 7 п. 5 p. II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», затвердженого постановою Правління ПФУ № 22-1 25.11.05 р. (у редакції постанови від 07.07.14 р. № 13-1), до заяви про призначення пенсії додаються такі документи - посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Як було правильно встановлено судом першої інстанції та це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, позивачем при зверненні до відповідача із заявою про пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років були надані наступні документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, довідка військової частини, довідка Галузевого архіву Міноборони України, копія військового квитка.
Обґрунтовуючи своє рішенні про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років, відповідач, зокрема, зазначив, що в довідці Галузевого Державного архіву Міноборони України від 14.03.14 р. не вказаний період прийняття участі позивачем у ліквідації аварії на ЧАЕС, оскільки там лише зазначена дата початку робіт - 22.07.86 р. без зазначення дати їх закінчення, місце дислокації частини вказано д. Целуйки, а з 04.09.86 р. м. Лубни. Також відповідач послався на те, що в наданій копії довідки № 5, виданої 27.10.92 р. в/ч № 61511, зазначено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 22.06.86 р. по 02.09.86 р. у складі військової частини, яка дислокувалася у с. Савичі Брагинського району Гомельської області і працював у зоні відчуження - в липні 9 днів, в серпні 31 день, у вересні 1 день, однак довідка не є первинним документом, а також в ній відсутні посилання на первинні документи, на підставі яких вона видана. Крім того, відповідач послався на те, що в копії військового квитка позивача, виданого 10.09.82 р., зазначений період його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - з 22.07.86 р. по 02.09.86 р.
Колегія суддів зазначає, що не зазначення в довідці Галузевого Державного архіву Міноборони України від 14.03.14 р. дати закінчення робіт не може бути підставою для відмови позивачу при призначенні пенсії за віком, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку на 10 років, оскільки в цій же довідці зазначено, що в наказах командира в/ч 61511 по стройовій частині з 22.07.86 р. по 01.09.86 р. відображені неоднократні виїзди команд військовослужбовців в/ч 61511 кількісно (іменні списки не додаються) на виконання робіт в особливій зоні м. Прип`ять Чорнобильського району. Також у вказаній довідці зазначено, що журнал обліку доз опромінення, книга алфавітного обліку особового складу в/ч НОМЕР_2 за період з червня по вересень 1986 р. були знищені у в/ч у зв`язку з великою дозою опромінення.
Що стосується посилання відповідача на те, що в наданій копії довідки № 5, виданої 27.10.92 р. в/ч № 61511, зазначено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 22.06.86 р. по 02.09.86 р. у складі військової частини, яка дислокувалася у с. Савичі Брагинського району Гомельської області і працював у зоні відчуження - в липні 9 днів, в серпні 31 день, у вересні 1 день, однак довідка не є первинним документом, колегія суддів зазначає, що згідно вказаної довідки, копія якої долучена до матеріалів справи, вбачається, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 22.07.86 р. (в довідці зазначено « 22 июля 1986 года»), а не з 22.06.86 р., як на це вказує відповідач.
Щодо посилання відповідача на те, у зазначених вище довідках вказані різні місця дислокації в/ч 61511, а саме с. Савинці Брагинського району та д. Целуйки, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено та відповідачем в доводах апеляційної скарги не спростовано, що як Целуйки так і село Савічі розташовані на території Брагінського району Гомельської області Республіки Білорусія та, як пояснив позивач, неподалік дислокації їх військової частини дійсно знаходилося село Целуйки і їх командами возили на роботи в зону відчуження, а потім вони поверталися до місця дислокації.
Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України. Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Положеннями ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. В 55 вказаного Закону визначено, що особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для отримання державних пенсій. Зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менш, ніж 5 календарних днів, - передбачено зменшення віку на 10 років.
В ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.93 р., для підтвердження спеціального трудового стажу (пільгового стажу або за вислугу років) приймаються лише уточнюючі довідки підприємств, установ організацій, або їх правонаступників.
За правилами ч. 1 ст. 101 Закону «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Це означає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган.
За таких обставин, в п. 2 наведеної вище постанови передбачено, що у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Крім того, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Таким чином, призначаючи пенсію на пільгових умовах, необхідно врахувати її вид та особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
Зокрема, особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення для підтвердження періоду роботи можна надавати документи, передбачені постановою КМУ від 20.01.97 р. «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зазначеній категорії осіб згідно ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Такі посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь в ліквідації аварії; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Тобто, основним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 р. підтверджена наявною в матеріалах справи копією посвідчення.
В п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22- 1 від 25.11.05 р., встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Зі змісту п. 7 вказаного Порядку № 22-1 випливає, що підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем при зверненні до відповідача з заявою щодо призначення пенсії надані документи, якими підтверджена його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 р. протягом періоду, що є не меншим, ніж відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є достатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років.
Крім того, колегія суддів зазначає, що пенсійний орган не спростував належність та достатність для підтвердження спеціального трудового стажу наданих позивачем документів, що є обов`язком відповідача.
Наведені вище обставини стали підставою для висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.
Зважаючи на те, що постанова Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.12.14 р. по справі № 542/1744/14-а прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.
Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області на постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.12.14 р. по справі № 542/1744/14-а залишити без задоволення.
Постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.12.14 р. по справі № 542/1744/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області про визнання незаконною відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Бенедик А.П.