Справа № 2-а-878/09
Суддя: Іванова О. М.
Дата ухвалення: 2015-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-878/09
Провадження № 2-а/419/1/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,

при секретарі - Краснопольському С.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Новоайдар адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області, зобов'язання проведення перерахунку та здійснення виплати пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського райсуду з позовом до УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області, зобов'язання проведення перерахунку та здійснення виплати пенсії. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, інвалідом 3-ої групи інвалідності по захворюванню, яке пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС з 12 грудня 1991 року, з 01 січня 2003 року - інвалід 2-ї групи, у зв'язку з чим йому була призначена пенсія, відповідно до ст.ст. 49, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», яка складається з пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду відповідної групи. Згідно зі ст. 54 вказаного закону, позивачу, як інваліду 3-ої групи по захворюванню, причинний зв'язок із Чорнобильською аварією якого встановлено експертною комісією, призначена пенсія не може бути нижче 6-ти мінімальних пенсій за віком, як інваліду 2-ої групи - 8-ми мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст. 50 вказаного закону, позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, повинна призначатись додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, як інваліду 3 групи та 75%, як інваліду 2-ї групи. Відповідно до ч.2 ст. 46 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

У зв'язку з чим позивач просить суд, визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати пенсії по інвалідності з 01.09.1999р. по 31.01.2006р. у зниженому розмірі, зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити пенсію у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії з 01.09.1999р. по 31.12.2002р. та у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії з 01.01.2003р. по 31.01.2006р. та з 01.10.2006р. по 30.09.2008р., виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом у відповідний термін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області Коробка О.О. у судове засідання надала письмову заяву, в якій просить у задоволенні позову відмовити у зв"язку зі спливом річного строку для звернення до суду та розглянути справу без її участі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, з 12 грудня 1991 року по 31 грудня 2002 року був інвалідом ІІІ групи, а з 1 січня 2003 року йому встановлена інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.4,5,6). Позивач перебуває на обліку в УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області.

Відповідно до ст. 50 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІІ та ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% та 75%, як інваліду 2-ї групи.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІІ та ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з ЧАЕС, не може бути нижчим 6-ти та 8-ми мінімальних пенсій за віком відповідно.

У зв'язку з чим, позивач дійсно мав право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6-ти мінімальних пенсій за віком, на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю., у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за період з 01.09.1999р. по 31.12.2002 року, та 8-ми мінімальних пенсій за віком, на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2003р. по 31.01.2006р. та з 01.10.2006р. по 30.09.2008р.

Таким чином, відповідач УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області при нарахуванні та виплаті пенсії позивачу ОСОБА_1 повинний був керуватись вимогами закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом 12 жовтня 2009 року.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції, яка була чинна на час звернення позивача до суду) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом позову ОСОБА_1 є порушення відповідачем УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області його права, передбаченого ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», яке за поясненнями позивача мало місце у період з 01 вересня 1999 року по 31 січня 2006 року та з 01 жовтня 2006 року по 30 вересня 2008 року.

Суд, з'ясовуючи питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановив, що позивачем ОСОБА_1 пропущений встановлений законом річний строк звернення до суду, який у даному випадку обчислюється за період з 01 вересня 1999 року по 31 січня 2006 року - з 31 січня 2006 року, за період з 01 жовтня 2006 року по 30 вересня 2008 року - з 30 вересня 2008 року.

Вимоги щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, позивач не ставить.

Посилання позивача на те, що на дані спірні правовідносини строк позовної давності не застосовується відповідно до вимог ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд находить необґрунтованими виходячи з наступного.

Частина 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що сума пенсії виплачується за минулий час, якщо вона була нарахована. При цьому, у даному випадку нарахування пенсії позивачу ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» не проводилось, розмір пенсії, призначений з урахуванням положень вказаного Закону відповідачем встановлений не був.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України (в редакції, яка була чинна на час звернення позивача до суду) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з письмового клопотання представника відповідача, УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зв"язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 99-103, 159, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб УПФУ в Новоайдарському районі Луганській області, зобов'язання проведення перерахунку та здійснення виплати пенсії - залишити без задоволення у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо було подано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: О.М. Іванова

Повний текст постанови виготовлено 31.01.2015р.