Справа № 826/16507/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 лютого 2015 року 15:25 № 826/16507/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В., Кузьменка В.А. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаМіністерства аграрної політики та продовольства України Державне підприємство «Агроспецсервіс»
провизнання протиправними дії та скасування наказу,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі по тексту - відповідач) з урахуванням збільшених позовних вимог про:

- визнання дії відповідача з призначення позивача виконуючим обов'язки генерального директора ДП «Агроспецсервіс» та видачі наказів №83-п від 05.04.2013р. «Про призначення в.о. генерального директора ОСОБА_1» та №146-п від 08.09.2014р. «Про звільнення ОСОБА_1» незаконними;

- наказ №83-п від 05.04.2013р. «Про призначення в.о. генерального директора ОСОБА_1» скасувати, як такий, що виданий без законних підстав;

- наказ №146-п від 08.09.2014р. «Про звільнення ОСОБА_1» скасувати, як такий, що виданий відносно особи, яка не перебувала в трудових відносинах та не приступила до виконання обов'язків генерального директора ДП «Агроспецсервіс».

Ухвалою суду від 04.02.2015р. залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог щодо визнання дії відповідача з призначення позивача виконуючим обов'язки генерального директора ДП «Агроспецсервіс» та видачі наказу №83-п від 05.04.2013р. «Про призначення в.о. генерального директора ОСОБА_1» та скасування наказу №83-п від 05.04.2013р. «Про призначення в.о. генерального директора ОСОБА_1» на підставі пропуску строку звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ про звільнення ОСОБА_1 прийнято неправомірно, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали.

Відповідач проти заявленого позову заперечив з тих підстав, що перебування позивача в.о. генерального директора ДП «Агроспецсервіс» не відноситься до публічної служби.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

В судовому засіданні 28.01.2015р. суд по справі перейшов в письмове провадження на підставі статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №83-п від 05.04.2013р. призначено ОСОБА_1 виконуючим обов'язки генерального директора державного підприємства «Агроспецсервіс» на підставі його заяви.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №146-п від 08.09.2014р. на підставі службової записки Управління державного майна від 08.09.2014р. №27-4-25/103 звільнено виконуючого обов'язки генерального директора державного підприємства «Агроспецсервіс» ОСОБА_1

З службової записки начальника Управління державного майна від 08.09.2014р. №27-4-25/103 судом вбачається, що підставою пропозиції звільнення ОСОБА_1 виконуючого обов'язки генерального директора державного підприємства «Агроспецсервіс» було те, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.07.2014р. у кримінальному провадженні №1кс/752/2692/14 по справі №752/10701/14-к ОСОБА_1 було відсторонено від займаної посади в.о. генерального директора ДП «Агроспецсервіс» строком на два місяці з 04.07.2014р.

Також в даній службовій записці зазначено, що підставою звільнення ОСОБА_1 є призначення ОСОБА_2 генеральним директором ДП «Агроспецсервіс».

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011р. №500/2011, Міністерство аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статуту ДП «Агроспецсервіс», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 08.02.2014 року № 63, а саме пункту 1.1., вказане підприємство засновано на основі державної власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України і є підзвітним йому.

Відповідно до пункту 4.1 Статуту, підприємство є юридичною особою та має закріплене за ним майно. Права і обов'язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та законодавства.

Відповідно до пункту 5.1 Статуту, майно підприємства та доходи від використання цього майна є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Пунктом 9.1.3 Статуту передбачено, що підприємство має право укладати договори та угоди, набувати майнові права та особисті немайнові права, виконувати обов'язки, бути позивачем, відповідачем чи третьою особою у судах.

Відповідно до п. 10.2 Статуту, управління підприємством здійснюється його генеральним директором, який призначається Уповноваженим органом управління.

Пунктом 10.3 Статуту передбачено, що призначення генерального директора підприємства на роботу здійснюється уповноваженим органом управління на умовах, визначених у контракті, в якому зазначаються строк контракту, права, обов'язки і відповідальність генерального директора, умови його матеріального забезпечення, порядок та умови розірвання контракту та звільнення з посади генерального директора.

Разом з тим, відповідно до п.п. 17 п. 10 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011р. №500/2011, Міністр підписує накази Мінагрополітики України.

Оскаржуваний наказ №146-п від 08.09.2014р. підписаний Міністром Мінагрополітики України.

Таким чином, судом встановлено, що Мінагрополітики України в особі Міністра уповноважено чинним законодавством України видавати та підписувати накази, крім того, накази, що стосуються призначення та звільнення з посад директорів державних підприємств, які входять до сфери управління Мінагрополітики України.

Отже, судом не встановлено незаконних дій Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо видачі наказу №146-п від 08.09.2014р. «Про звільнення ОСОБА_1», а тому даний наказ прийнятий Міністерством аграрної політики та продовольства України на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, суд не дає оцінку доводам ОСОБА_1 щодо перебування чи не перебування його у трудових відносинах з ДП «Агроспецсервіс», оскільки дані відносини не відносяться до публічної служби.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно із пунктом 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, а тому в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя В.В. Амельохін

Судді: Є.В. Аблов

В.А. Кузьменко