Справа № 822/4485/14
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/4485/14 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

29 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.

за участю представників сторін:

представника позивача - Савченко Ярослава Васильовича,

представника відповідача - Сурника Максима Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка" до Хмельницької митниці Міндоходів про визнання неправомірними, скасування картки відмови та рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької митниці Міндоходів про визнання неправомірною та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.07.2014 року №400050000/2014/00097; визнання неправомірним та скасування рішення Хмельницької митниці Міндоходів від 24.07.2014 року №400000003/2014/000009/1.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.11.2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне.

ТОВ "ПМТЗ "Агропромтехніка" в рамках здійснення зовнішньоекономічної діяльності 16.12.2013 року уклало з компанією "CNHI International SA" (Швейцарія) Контракт №UA-APT-T-2-2013, предметом якого була поставка позивачу Товару (механізму для збирання й обмолоту сільськогосподарських культур до зернозбирального комбайна мод. СХ8080, жниварка зернозбиральна мод.24GHCP-1 шт., довжиною 7,32 м., серійний номер 249996075. Виробник - CNH PolskaSp. Zoo, торг. марка-NEW HOLLAND).

З метою проведення митного оформлення товару, позивачем подана до митного посту "Хмельницький-центральний" Хмельницької митниці Міндоходів електронну митну декларацію №400050000/2014/008882, та товаросупровіні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів: міжнародна автомобільна накладна; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; рахунок-фактура (інвойс) з інформацією про позитивні результати здійснення фітосанітарного та радіологічного контролю товару; зовнішньоекономічний договір (контракт); додатки до контракту №№1, 2 від 16.12.2013 року; специфікація до контракту; договір (контракт) про перевезення; сертифікат відповідності.

Відповідачем встановлено, що подані разом із митною декларацією документи містять розбіжності:

згідно пункту 2.1.5 та 2.1.6 договору на транспортно-експедиційні послуги від 19.08.2013 №90/АК замовник зобов'язується організувати (забезпечити) завантаження вантажу, тоді як згідно довідки про транспортні витрати №2 від 21.01.2014 вантажно-розвантажувальні роботи входять до вартості перевезення;

згідно ІНКОТЕРМС 2010 при застосуванні умов поставки ЕХW втирати на навантаження сплачує покупець, тоді як згідно довідки про транспортні витрати №2 від 21.01.2014 вантажно-розвантажувальні роботи входять до вартості перевезення;

відсутні документи, що підтверджують вартість транспортування із міста Плоцьк (Польща), яку задекларовано у сумі 3764 грн. 44 коп., а згідно поданих до митного оформлення документів на виконання ч.2 статті 53 МКУ, вартість транспортування складає 40024 грн. 97 коп., із міста Зедельгем (Бельгія).

Крім того документи, зазначені у чатистині 2 статті 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме:

відсутні документи, що підтверджують вартість навантаження, яку згідно ІНКОТЕРМС 2010 при застосуванні умов поставки ЕХW сплачує покупець;

відсутні документи, що підтверджують вартість транспортування із міста Плоцьк (Польща).

Відтак, митним органом було зобов'язано декларанта надати додаткові документи для підтвердження митної вартості із складанням переліку: виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Так, на виконання вимог відповідача товариством було надано калькуляцію ціни виробника товару, цінову довідку ТПП, прайс-лист, накладну, експортну митну декларацію.

З огляду на недостатність відомостей щодо відсутніх складових митної вартості товарів та стосовно виявлених розбіжностей, відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості від 24.07.2014 року №400000003/2013/000009/1.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням митного органу, декларант оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заявленого адміністративного позову, виходив з того, що в даному випадку метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не міг бути застосований, оскільки у відповідності до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції по суті та вважає за потрібне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, відповідно до частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З огляду на те, що митним органом встановлено розбіжності у наданих декларантом документах, ним витребувано додаткові документи в порядку частини 3 статті 53 МК України.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Так, для підтвердження митної декларації позивачем було надано копію інформаційної цінової довідки Хмельницької торгово-промислової палати від 23.07.2014 №22-05/483, копію довідки-підтвердження постачальника про ціну товару від 32.07.2014 року, копію бухгалтерської накладної від 22.01.2014 року №1, копію митної декларації від 20.01.2014 року №14PL445010E000886.

Надані документи не містили інформацію стосовно відсутніх складових митної вартості товарів, а також вони не спростовували виявлені митним органом розбіжності.

Відповідно до частини 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Тож, суд приходить до висновку, що митний орган, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №400050000/2014/00097 від 24.07.2014 року, діяв в межах, спосіб та порядку, передбаченому митним законодавством.

Крім того, як зазначено митним органом та не заперечується позивачем, декларант не скористався правом, передбаченим частиною 4 статті 57 МК України, відповідно до якої застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем під час розгляду справи було надано достатньо належних доказів, які свідчать про законність прийнятого рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 , статтею 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 лютого 2015 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.