Справа № 344/6180/14-а 2-а/344/294/14
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Справа № 6355/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Довга О.І.

суддів Запотічний І.І., Ліщинський А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про зобов'язання провести перерахунок пенсії з 07 березня 2014 року.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що в квітні 2014 року вона звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про перерахунок пенсії державного службовця з врахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, які не були враховані при нарахуванні пенсії позивача, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак листом від 7 квітня 2014 року йому було відмовлено у перерахунку пенсії. Вважає таку відмову неправомірною. Просить позов задоволити.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 червня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії з врахуванням у заробіток для обчислення пенсії суми виплаченої матеріальної допомоги та виплачених сум пенсії та в подальшому виплачувати пенсію з врахуванням проведеного перерахунку.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач знаходиться на обліку в управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську та з 07.03.2014 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

В квітні 2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

Однак, відповідач своїм листом від 7 квітня 2014 року відмовив у задоволені вимог які містились у заяві.

Згідно з статтею 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частиною 2 статті 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України "Про державну службу" передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Системний аналіз наведеного дає змогу колегії суддів вважати, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація та компенсація за невикористані дні відпустки входила до системи оплати праці державного службовця.

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у який зазначено, що є неправильними висновки суду про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 червня 2014 року у справі №344/6180/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі. На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Довга О.І.

Судді: Запотічний І.І.

Ліщинський А.М.