Справа № 826/15687/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дабрадєя» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дабрадєя» до Міністерства економічного розвиту і торгівлі України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міністерства економічного розвиту і торгівлі України про визнання протиправним та скасування рішення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем порушено положення Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (надалі - Закон №185), Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1409 від 29.12.2007 р. (надалі - Порядок №1409), а саме виніс рішення №4122-09/64 від 30.01.2014 р., яким протиправно відмовив в наданні висновку про продовження строків розрахунку за зовнішньоекономічною операцією. Просив суд скасувати рішення Департаменту зовнішньоекономічної діяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №4122-09/64 від 30.01.2014 р.; зобов'язати Департамент зовнішньоекономічної діяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України видати висновок про продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями ТОВ «Дабрадєя» за контрактом №9вн від 09.10.2013 р.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 09.10.2013 р. між ТОВ «Добрадєя» та ЕООД «СЬНСЕТ09» укладено контракт №9вн (надалі - Контракт №9вн), відповідно до якого постачальник (ЕООД «СЬНСЕТ09») зобов'язаний поставити, а Покупець (ТОВ «Добрадєя») прийняти та оплатити газову ПТГ 25м.кв. хлібопекарську без теплоізоляції, шафи кінцевої расстойки з укладальником, тістоокруглюючем.

Сума контракту 69 104,00 доларів США (п.6.3 Контракту №9вн). Оплата проводиться в доларах США в такому порядку: передоплата в розмірі 40% вартості Контракту, до моменту відвантаження товару; кінцевий розрахунок 60% після підписання акту введення в експлуатацію частинами до 20.01.2014 р. (п.6.5 Контракту №9вн).

В п.4.2 Контракту №9вн зафіксовано, що умовою поставки є СІР Київ-Овруч. Продавець відвантажує товар протягом 90 днів з моменту отримання передоплати 40% у відповідності до п.6.5 даного Контракту, але не пізніше 27.02.2014 р. (пункт 4.3. в редакції Додатку №1 від 20.10.2013 р. до Контракту №9 вн).

Позивач, 23.01.2014 р. звернувся до Міністерства економіки та розвитку торгівлі України з листом №9, в якому просив продовжити строк проведення розрахунків за зовнішньоекономічними операціями по контракту №9 від 09.10.2013 р., заключного між ТОВ «Добрадєя» та ЕООД «СЬНСЕТ09» до 27.02.2014 р.

Листом №4122-09/64 від 30.10.2014 р. Міністерство економічного розвиту і торгівлі України повідомило про відсутність підстав для надання висновку щодо продовження строків продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Позивач про протиправність винесення Відповідачем рішення №4122-09/64 від 30.10.2014 р. дізнався лише після винесення Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м.Києві податкового повідомлення-рішення №000472206 від 14.05.2014 року, то є обґрунтованими посилання останнього про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Згідно із положеннями ч.1 та ч.4 ст.2 Закону №185 (в редакції чинній на момент звернення позивача із листом відповідача), імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені ч.1 цієї статті.

При цьому, п.1 постанови Правління Національного Банку України №475 від 16.11.2012 р. «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» (надалі - Постанова №475) установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в ст.1 та ст.2 Закону №185, здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.6 Закону №185, строки, зазначені у ст.1 і ст.2 цього Закону встановлені Національним банком України відповідно до ст.1 і ст.2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення. Порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у ч.1 цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у ст.1 і у ст.2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до ст.1 і ст.2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядок №1409 визначає механізм віднесення операцій резидентів до таких, що здійснюються за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, а також умови видачі висновків щодо перевищення встановлених у ст.1 та ст.2 Закону №185 строків проведення розрахунків за такими операціями.

В п.4 Порядку №1409 визначено, що для одержання висновку резидент подає Мінекономрозвитку такі документи: складений у довільній формі лист-звернення, що містить дані про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення, із зазначенням суми заборгованості та обґрунтуванням необхідності продовження встановленого строку на певний період; засвідчені в установленому порядку: копія зовнішньоекономічного договору (контракту), в якому зазначаються адреса та банківські реквізити іноземних контрагентів (якщо договір укладено іноземною мовою, заявник додає його переклад на українську мову); копії документів, що підтверджують здійснення зовнішньоекономічної операції, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, вантажних митних декларацій, коносамента, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг).

Відповідно до п.3 Порядку №1409 висновок стосовно віднесення операцій резидента до таких, що здійснюються за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення, та продовження встановлених строків видається Мінекономрозвитку.

Таким чином, відповідач наділений повноваженнями надавати висновок щодо продовження строків продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями покладається саме на відповідача.

Водночас, критичне ставлення до посилання позивача про протиправність винесення Відповідачем оскаржуваного рішення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, передоплата від позивача до Постачальника надійшла в кілька етапів: 28.01.2013 р. - 10 000,00 доларів США (платіжне доручення №1 від 28.01.2013 р.); 12.11.2013 р. - 3 000,00 доларів США (платіжне доручення №2 від 12.11.2013 р.); 24.12.2013 р. - 20 000,00 доларів США (платіжне доручення №4 від 24.12.2013 р.).

Таким чином, враховуючи, що сума передоплати була перерахована 24.12.2013 р., тому саме з 24.12.2013 р. рахується строк поставки продукції за Контрактом №9вн.

Відповідно до п.4.3 Контракту №9вн, Продавець відвантажує товар протягом 90 днів з моменту отримання передоплати 40% у відповідності до п.6.5 даного Контракту, але не пізніше 27.02.2014 р. (Додаток №1 від 20.10.2013 р.).

Як наслідок, відповідач правомірно дійшов висновку, що оскільки строк для поставки з 24.12.2013 р. по 27.02.2104 р. становив 65 календарних днів, тобто в межах строків визначених Законом №185 та Постановою №475, тому підстави для надання висновку щодо продовження строків продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями відсутні.

Як зазначав позивач та підтверджено відповідачем, до листа позивача №9 від 23.01.2014 р. було надано копію Контракту №9вн (із специфікацією №1 та додатковою угодою №1 від 20.10.2013 р. до Контракту №1), та копії платіжних доручень №1 від 28.10.2013 р., №2 від 12.11.2013 р. та №4 від 24.12.2013 р.

Жодних інших документів до листа позивача №9 від 23.01.2014 р., який направлявся до Відповідача, ТОВ «Добродєя» не подавалось.

Таким чином, можливо прийняти до уваги посилання відповідача, що позивачем не надано до відповідача жодних доказів, які б посвідчували що товар за Контрактом №9вн є складним технічним виробом, та потребує більшого часу як на виготовлення так і на доставку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дабрадєя» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 10 лютого 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 05 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.