Справа № 803/1798/14
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 р. Справа № 876/10657/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Підприємства «Волиньавтомотосервіс» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року у адміністративній справі №803/1798/14 за позовом Підприємства «Волиньавтомотосервіс» до Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Підприємство «Волиньавтомотосервіс» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28 серпня 2014 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2014р. в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що оскільки митна вартість ввезених автомобілів була визначена у відповідності із резервним методом, для підтвердження митної вартості митному органу були надані всі необхідні документи, і з вказаною митною вартістю та сумами податкових зобов'язань погодився митний орган, тому зазначені транспортні засоби були розмитнені та випущені у вільний обіг. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Сторони в судове засіданні явку уповноважених осіб не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Згідно із наказом Головного управління Міндоходів у Волинській області від 06 серпня 2014 року №598 «Про проведення невиїзної документальної перевірки приватного підприємства «Волиньавтомотосервіс» було призначено документальну позапланову невиїзну перевірку в частині перевірки правильності визначення бази оподаткування товарів, оформлених згідно митних декларацій №205070000/2012/071189 від 17 грудня 2012 року, №205070000/2013/015324 від 20 березня 2013 року, №205070000/2012/060363 від 05 листопада 2012 року, №205070000/2012/055804 від 15 жовтня 2012 року, №205070000/2013/010976 від 08 травня 2013 року, №205070000/2012/024418 від 21 травня 2012 року, №205070000/2012/025188 від 23 травня 2012 року, №205070000/2013/011060 від 27 лютого 2013 року, №205070000/2012/061336 від 08 листопада 2012 року, №205070000/2013/006251 від 05 лютого 2013 року.

За результатами перевірки складено акт документальної невиїзної перевірки стану дотримання приватним підприємством «Волиньавтомотосервіс» вимог законодавства України з питань державної митної справи №31/03-20-22-04-18/ від 15 серпня 2014 року.

В акті перевірки №31/03-20-22-04-18/ від 15 серпня 2014 року зазначено, що на адресу Головного управління Міндоходів у Волинській області від Ягодинської митниці Міндоходів надійшли листи від 30 грудня 2013 року №1/1.1-14/3695, від 10 лютого 2014 року №14/1.1-14/2090, від 05 березня 2014 року №03-70-54/959, від 30 квітня 2014 року №03-70-54/1895, від 30 травня 2014 року №03-70-54/2317, від 11 червня 2014 року №03-70-54/2451, у яких із посиланням на листи Міністерства доходів і зборів України йшлося про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки щодо підтвердження фактів оформлення митними органами України транспортних засобів, та отримано копії запитів митних органів Литовської Республіки, копії декларацій іноземних держав та документів, що були підставою для митного оформлення транспортних засобів на митній території України.

Під час опрацювання вищевказаних листів проведено порівняння документів, надісланих з митних органів Литовської Республіки та документів, які були підставою для митного оформлення на Ягодинській митниці Міндоходів за митними деклараціями №205070000/2012/071189 від 17 грудня 2012 року, №205070000/2013/015324 від 20 березня 2013 року, № 205070000/2012/060363 від 05 листопада 2012 року, №205070000/2012/055804 від 15 жовтня 2012 року, №205070000/2013/010976 від 08 травня 2013 року, №205070000/2012/024418 від 21 травня 2012 року, №205070000/2012/025188 від 23 травня 2012 року, №205070000/2013/011060 від 27 лютого 2013 року, №205070000/2012/061336 від 08 листопада 2012 року, №205070000/2013/006251 від 05 лютого 2013 року. Перевірці підлягали транспортні засоби, головною ідентифікаційною ознакою яких є індивідуальний номер (номер кузова), а саме: вантажний автомобіль: марка Volkswagen, модель Transporter Т 5, бувший у використанні, кузов - WV1ZZZ7HZ6H071440, оформлений за митною декларацією від 05 лютого року № 205070000/2013/006251; вантажний автомобіль: марка Peugeot Partner, бувший у використанні, кузов - VF3GC9HXC96211284, оформлений за митною декларацією від 17 грудня 2012 року № 205070000/2012/071189; вантажний автомобіль: марка Volkswagen, модель Transporter Т 5, такий, що був у використанні, номер кузова WV1ZZZ7HZ5H034933, оформлений за митною декларацією від 20 березня 2013 року № 205070000/2013/015324; вантажний автомобіль: марка Ореl, модель Combo-C-VAN, бувший у використанні, кузов W0L0XCF25A4140415, оформлений за митною декларацією № 205070000/2012/060363 від 05 листопада 2012 року; вантажний автомобіль: марка Volkswagen, модель Caddy SDI, бувший у використанні, кузов WV1ZZZ2KZ8X048474, оформлений за митною декларацією від 15 жовтня 2012 року № 205070000/2012/055804; моторний транспортний засіб: марка PEUGEOT, модель PARTNER, номер кузова VF3GBWJYB96195707, оформлений за митною декларацією від 08 травня 2013 року №205070000/2013/010976; вантажний автомобіль: марка Мегсеdеs-Веnz, модель Sprinter 411, кузов WDB9046621R849519, оформлений за митною декларацією від 21 травня 2012 року №205070000/2012/024418; вантажний автомобіль: мapкa Renault, модель Kangoo, бувший у використанні, кузов VF1FC07AF33820661, оформлений за митною декларацією від 23 травня 2012 року № 205070000/2012/025188; вантажний автомобіль: марка Volkswagen, модель Transporter Т 5, такий, що був у використанні, номер кузова - WV1ZZZ7HZ8H115892, оформлений за митною декларацією від 27 лютого 2013 року №205070000/2013/011060; вантажний автомобіль: мapкa Renault, модель Trafic, бувший у використанні, кузов VFlFLAMA67V302449, оформлений за митною декларацією від 08 листопада 2012 року №205070000/2012/061336.

Аналіз та співставлення даних, отриманих у відповідях з митних органів іноземних країн, надає можливість ідентифікувати товар, зазначений у документах, отриманих з митних органів іноземних країн, як товар, митне оформлення якого здійснювалося за митними деклараціями, що підлягали перевірці. В результаті співставлення даних встановлено, що при митному оформленні товару, його вартісні показники були задекларовані недостовірно.

В ході перевірки встановлено, що при митному оформленні підприємством було надано недостовірні відомості щодо вартості товарів. Аналіз документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, свідчить про те, що вартість товару є вищою ніж та, що була задекларована при митному оформленні.

На підставі акту перевірки №31/03-20-22-04-18/ від 15 серпня 2014 року Головним управлінням Міндоходів у Волинській області 28 серпня 2014 року було прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів на 36 061 грн. 97 коп., в тому числі: за основним платежем - 24 041 грн. 30 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 12 020 грн. 67 коп.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що в ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження висновки перевірки про факти недостовірного декларування вартісних показників товару (транспортних засобів) позивачем, неправильного визначення митної вартості товарів та факти заниження податкових зобов'язань.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає її їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Як встановлено судом, позивачем на митну територію України буди ввезені транспортні засоби, бувші у використанні, на підставі митних декларацій №205070000/2012/071189 від 17 грудня 2012 року, №205070000/2013/015324 від 20 березня 2013 року, №205070000/2012/060363 від 05 листопада 2012 року, №205070000/2012/055804 від 15 жовтня 2012 року, №205070000/2013/010976 від 08 травня 2013 року, №205070000/2012/024418 від 21 травня 2012 року, №205070000/2012/025188 від 23 травня 2012 року, №205070000/2013/011060 від 27 лютого 2013 року, №205070000/2012/061336 від 08 листопада 2012 року, №205070000/2013/006251 від 05 лютого 2013 року.

Разом з тим, в ході перевірки органом доходів і зборів було встановлено, що при митному оформленні позивачем вказаних товарів надано недостовірні відомості щодо вартості товарів, аналіз документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, свідчить про те, що вартість товарів є вищою ніж та, що була задекларована при митному оформленні.

Отримані від уповноважених органів Литви документально підтверджені відомості (а саме експортні митні декларації) щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, в силу приписів статті 352 Митного кодексу України правомірно були використані посадовими особами відповідача в ході проведення перевірки, є належними та допустимими доказами для прийняття їх судом при вирішенні даного спору.

Відповідно до п. 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до частини 4 статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Згідно із статтею 352 Митного кодексу України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Пунктом 4 частини 5 статті 54 цього ж Кодексу передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Згідно із частиною 1 статті 354 Митного кодексу України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Частиною 6 статті 345 цього ж Кодексу визначено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження висновки перевірки про факти недостовірного декларування вартісних показників товару (транспортних засобів) позивачем, неправильного визначення митної вартості товарів, факти заниження податкових зобов'язань, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства України, відсутні підстави для його скасування, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є протиправним, а натомість вказують на те, що прийняте відповідачем рішення є обґрунтованим та прийнятим з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для його скасування не вбачається.

Що стосується доводів апелянта про те що митним органом самостійно було визначено митну вартість товару при пропуску на територію України, тому він в подальшому не було правових підстав для прийняття будь - яких рішень, то колегія суддів апеляційного суду вважає такі безпідставними, оскільки за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов'язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недоплату.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.07.2013 у справі №21-202а13 за позовом ТОВ «Техно-Інвест» до Черкаської митниці Державної митної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Підприємства «Волиньавтомотосервіс» - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року у адміністративній справі №803/1798/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс