Справа № К/9991/46934/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/46934/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С. Я.

Зайця В.С.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Техмашремонт" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2011 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до відкритого акціонерного товариства "Техмашремонт" про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2011 року позов управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області задоволено частково. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Техмашремонт" на користь управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області 9953 грн. 85 коп. витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позову на суму 63 589, 49 грн. та в цій частині позовні вимоги задоволено. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням апеляційного суду, відповідач звернувся з касаційною скаргою та просить його скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, 10 червня 1993 р. відповідач зареєстрований Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області та є страхувальником в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування в Україні, як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду.

Згідно наданих управлінням Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області відповідачу розрахунків витрат на виплату і доставку пенсій, відшкодування яких вимагає здійснити позивач, включено 31 пенсіонера, з яких: 17 осіб, які набули права на пенсію до 1 січня 2004 р. (сума витрат на виплату і доставку пенсій цим пенсіонерам, що включена позивачем до розрахунку, становить 40 650 грн. 83 коп.); 13 осіб, які набули права на пенсію після 1 січня 2004 р. (сума витрат на виплату і доставку пенсій цим пенсіонерам, що включена позивачем до розрахунку становить 9953 грн. 85 коп.); 8 осіб, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи і набули права на пенсію за віком, з урахуванням їх соціального статусу (для чоловіків - 55 років; для жінок - 50 років) (сума витрат - 13 963 грн. 99 коп.).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції свої рішення мотивував тим, що поширення положень Закону №1058-ІУ на відносини з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій особам, які набули права на пенсію до 1 січня 2004 р., означатиме надання цьому закону зворотної дії в часі, що суперечить положенням ст. 58 Конституції України. Крім того, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що складені позивачем згідно з додатком 7 до п. 6.4 Інструкції не містять інформації про витрати Пенсійного фонду на виплату пенсії (розмір основної пенсії та інших витрат - додаткової пенсії, доплат, надбавок чи підвищень, призначених відповідно до законодавства України), а також про витрати на доставку таких пенсій. При цьому, такі розрахунки не можуть вважатися доказами понесення фактичних витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, апеляційний суд виходив з того, що витрати на виплату та доставку пенсій особам призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які набули право на пільгову пенсію до 01 квітня 2004 року також підлягають відшкодуванню за рахунок підприємств, оскільки в п. 2 Прикінцевих положень Закону не міститься норми про те, що момент призначення пенсії (чи набуття права на пенсію) і момент початку відшкодування витрат на виплату та доставку цих пенсій (чи момент набуття обов'язку підприємством по її відшкодуванню) є тотожними поняттями. Також, п. 6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція) передбачено обов'язок підприємств відшкодовувати витрати на пільгові пенсії протягом додаткового заниження віку виходу на пенсію, передбаченого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду та вбачає за доцільне зазначити про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до вимог ст. 13 Закону №1788-XII, управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві було призначено пенсії на пільгових умовах працівникам ВАТ «Техмашремонт», які мали право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи або мали особливий характер роботи або умови праці, та відповідно підпадали під дію пунктів «а», «б»- «з» ст. 13 цього Закону.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-ІV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-ІV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "є" та "ж" статті 13 Закону № 1788-ХІІ, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу п'ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Так, зі змісту статті 14 Закону № 1788-ХІІ вбачається, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV у контексті статті 14 Закону № 1788-ХІІ дає підстави для висновку про те, що порядок за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону № 1788-ХП.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій щодо осіб, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи і набули права на пенсію за віком, з урахуванням їх соціального статусу (для чоловіків - 55 років; для жінок - 50 років) (сума витрат - 13 963 грн. 99 коп.), слід зазначити про таке.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім цього, згідно з пунктом 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить зазначеному Закону.

Таким чином, стаття 55 Закону №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як загальна до спірних правовідносин застосовуватися не може. Натомість застосуванню підлягають норми Закону №1058-IV, оскільки спір виник, зокрема, стосовно обов'язку товариства відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №1 до набуття права на пенсію за віком, а не визначення права на пенсію особам, що мають статус постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Вказане свідчить про обов'язок відповідача відшкодувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам, які мають статус постраждалих внаслідок аварії на чорнобильській АЕС.

Згідно з п. 6.1 ст. 6 Інструкції, витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, підлягають відшкодуванню, а згідно з п. 6.8 ст. 6 цієї Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, місячну суму цих витрат.

Відповідно до п.6.4 Інструкції розмір відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів ПФУ щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплат та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону, які надсилаються підприємствам, що є підставою для відшкодування коштів ПФУ. Надання будь-яких інших документів в підтвердження витрат на доставку пільгових пенсій чинним законодавством не передбачено.

Статтями 14, 15 Закону № 1058-IV передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи страхувальники, окрема, роботодавці підприємства, установи та організації, створені відповідно до законодавства України.

Відповідно до абз. 6 ч. 2 ст. 17, ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції вірно встановлені обставини справи, судове рішення щодо задоволення позовних вимог ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Техмашремонт" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: