Справа № 821/4937/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4937/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - Познякової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

встановив:

ОСОБА_3 (далі-позивач) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі-відповдіач, Новокаховська ОДПІ, податковий орган), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2014 р. та податкову вимогу №2330-25 від 03.11.2014 р.

Позов мотивований тим, що 17 червня 2014 року Новокаховською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 67171,71 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення позивач вважає незаконним, оскільки розмір орендної плати визначений договором оренди землі та з моменту його укладання, жодного разу не переглядався сторонами цього договору. Заборгованість зі сплати орендної плати відсутня. Зазначена в оспорюваному податковому повідомленні-рішенні сума заборгованості нарахована самостійно відповідачем, що суперечить нормам чинного законодавства. На підставі викладеного позивач вважає податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2014 р. та податкову вимогу №2330-25 від 03.11.2014 р. протиправними та просить скасувати їх.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові та просила задовольнити їх.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вважаючи їх необґрунтованими, посилаючись на те, що Законом України від 27.03.2014 № 1166- VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" внесеними змінами до Податкового Кодексу України (далі - ПК України) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки. Таким чином вчинені дії податковим органом представник відповідача вважає правомірними та виконаними з дотриманням вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановивши позицію відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства України, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 23 травня 2005 року між ОСОБА_3 та Новорайською сільською радою був укладений договір оренди землі, строком на 10 років, який зареєстрований у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 23.05.2005 р. №79.

Зі змісту вказаного договору вбачаться, що позивачем прийнято в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 107,50 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних границях Новорайської сільської ради, Бериславського району, Херсонської області.

З пункту 5 Договору оренди землі від 23.05.2005 р. вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1233462,39 грн. В той же час пунктом 9 цього ж договору закріплено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Новорайської сільської ради в розмірі 60,00 грн. за один гектар на рік.

Отже, договором установлено орендну плату у фіксованій сумі - 60,00 грн. за 1 гектар або 6 450,00 грн. на рік за всю земельну ділянку.

При цьому зміни щодо розміру орендної плати до вказаного договору не вносились, що сторонами не заперечується.

17 червня 2014 р. Новокаховською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу донараховано орендну плату за землю в сумі 67171,71 грн.

З наданого відповідачем розрахунку на 2014р. орендної плати за земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивача за вказаним вище договором, видно, що податковим органом визначено позивачу податкове зобов'язання окремо за січень-березень 2014р. та за квітень-грудень цього року.

При визначенні податкового зобов'язання з орендної плати за період січня-березня 2014р. відповідач застосував до установленого договором розміру орендної плати - 6 450,00 грн. на рік - коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за 2005, 2007, 2008, 2009р.р. та коефіцієнт окремої земельної ділянки 1,756, установлений постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2011р. №1185 "Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів". Внаслідок цього за вказаний період відповідачем визначено податкове зобов'язання в сумі 3 625,02грн.

При визначенні податкового зобов'язання з орендної плати за період квітня-грудня 2014р. відповідач з урахуванням положень пп. 288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 27.03.2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні") виходив з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки у сумі 1 233 462,39 грн. установленої у п.5 договору від 23.05.2005 р. відповідно до витягу від 19.04.2005р. №02-15/9-453/05 та проіндексованої згідно положень ст.289 Податкового кодексу України. В результаті цього відповідачем визначено податкове зобов'язання за квітень-грудень 2014р. в сумі 63 546,72 грн.

Як видно з квитанції до прибуткового касового ордеру від 26.08.2014р. позивачем сплачено орендну плату за 2014р. на суму 14 000,00 грн.

У зв'язку з цим на підставі ст..59 ПК України податковим органом виставлена податкова вимога від 03.11.2014 р. №2330-25 на суму 53171,02 грн.

Вказані податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу позивач вважає протиправними та просить скасувати їх.

Надаючи правову оцінку позиціям сторін, суд вважає за необхідне врахувати такі обставини та приписи законодавства.

Як видно зі змісту Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі", користування землею в Україні є платним.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим Кодексом України, що набрав чинності 01 січня 2011 р.

Підпунктом 14.1.147. п.14.1. ст.1 ПК України визначено плату за землю як загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Як встановлено підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Аналогічне положення закріплено і в Законі України "Про оренду землі".

Отже, ПК України визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Статтею 271 ПК України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК України, а у разі, якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Згідно з підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 ПК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XIII ПК України - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначені Законом України від 11.12.2003 р. № 1378-IV "Про оцінку земель" (далі - Закон № 1378-IV).

Відповідно до абзацу 5 статті 5 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно положень ст.. 289 ПК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Таким чином, відповідно до положень податкового законодавства України, індексації підлягає виключно нормативна грошова оцінка земель.

Як видно зі змісту договору оренди землі від 23.05.2005 р., орендна плата установлена у фіксованому розмірі - 60,00 грн. за 1 гектар або 6 450,00 грн. на рік за всю земельну ділянку і вона не пов'язана із нормативною грошовою оцінкою цієї земельної ділянки.

Дослідивши наданий відповідачем розрахунок орендної плати за земельну ділянку на 2014 р., судом встановлено, що податковим органом при визначені розміру орендної плати за січень-березень 2014 р. проведено індексацію саме фіксованої договором від 23.05.2005 р. суми орендної плати, що суперечить вищенаведеній нормі ПК України.

Отже, з урахуванням наведених вище норм Податкового кодексу України, дії Новокаховської ОДПІ щодо індексації фіксованої суми орендної плати з січня 2014 р. по березень 2014 р. є протиправними, як і визначене нею податкове зобов'язання за січень-березень 2014р. у розмірі 3 625,02грн.

Крім того, дослідивши правомірність збільшення податковим органом орендної плати за землю за період квітня-грудня 2014р. суд звертає увагу на наступне.

Відповідно п.288.1, п.288.5 ст.288 ПК України (в редакції на момент винесення спірного повідомлення-рішення) розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Підпунктом 288.5.1 п.288.5 ст.288 зазначеного Кодексу (в редакції до 01.04.2014 року) було встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" до Податкового кодексу України були внесені зміні, які набули чинності з 01.04.2014 року, якими підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України був викладений у новій редакції, яка встановила мінімальний розмір річної суми земельного податку в розмірі 3 відсотка нормативної грошової оцінки.

Тобто, з моменту набуття чинності Податковим кодексом на законодавчому рівні визначена нижня гранична межа річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України.

Аналогічної позиції притримується і Верховний суд України у справі 21-274а14.

З аналізу договору оренди землі від 23.05.2005 р., укладеного між Новорайською сільською радою та ОСОБА_3, вбачається, що після внесення Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII змін пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України, визначений цим договором розмір орендної плати вже є меншим, ніж мінімальний розмір орендної плати, що встановлений законом.

Однак відповідно до ст.4 ПК України одним з основних принципів податкового законодавства є стабільність, яка полягає в тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року (пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України).

Аналогічні положення принципу стабільності податкового законодавства визначено у пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України, щодо встановлення місцевими радами місцевих податків і зборів, а саме, рішення сільських, селищних та міських рад про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Цей же принцип закладений і в п.271.2 ст.271 ПК України, який передбачає обов'язок органів місцевого самоврядування офіційно оприлюднювати рішення щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Статтею 5 ПК України визначено порядок співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, а саме, що для регулювання відносин у сфері справлення податків і зборів, застосовуються поняття, правила та положення, які встановлено Податковим кодексом України.

Статтею 27 Бюджетного кодексу України закріплено, що закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

З наведеного слідує, що внесені з 01.04.2014 року зміни до пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України щодо збільшення мінімального розміру орендної плати за землю підлягають застосуванню з нового бюджетного року, тобто з 01.01.2015 року.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та приймаючи до уваги, що збільшення мінімального розміру орендної плати за землю на підставі змін до пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України, Новокаховською ОДПІ застосовано з квітня по грудень 2014 р., суд приходить до висновку про протиправність вказаного рішення.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 червня 2014 року № та податкову вимогу від 03 листопада 2014 року №2330-25.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09 лютого 2015 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 8.3.13