Справа № 813/8133/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року № 813/8133/14

о 16 год., 32 хв. м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Саковець Б.П., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Приватного підприємства «СЦ - Сервіс - Центр Стрий», представник - Рісна Ю.Б.
до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, представник - Онисько З.Х.
про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення № від 28.09.2012 року

Позивач - Приватне підприємство «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом.

Згідно ст. 55 КАС України, судом проведено заміну відповідача у справі - Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області Державної податкової служби на його правонаступника - Стрийську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідача є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки в частині збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем відповідачем не враховані заяви працівників позивача про самостійне обрання місця застосування податкової пільги, а в частині штрафних (фінансових) санкцій відповідачем неправомірно застосовано таку у розмірі 50%, через невідповідність фактичним обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення та просила суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю з підстав, що перевіркою позивача правомірно встановлено порушення податкового законодавства. Докази надані позивачем не спростовуються встановлених порушень податкового законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримала, надала додаткові пояснення та докази, просила суд в задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

05.09.2012 року відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.03.2012 року валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.03.2012 року. За результатами проведеної перевірки складено акт № 1144/22-10/32053949.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.31.1 ст.31, пп. 168.1.1,пп. 168.1.2,п.168.1,ст.168, пп.169.2.3,п.169.2, ст. 169, абз. „а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2960,91 грн., у тому числі: січень 2011 року - 352,86 грн., лютий 2011 року - 282,29 грн., березень 2011 року - 211,72 грн., квітень 2011 року - 184,40 грн., травень 2011 року - 211,73 грн., червень 2011 року - 211,73 грн., липень 2011 року - 211,72 грн., серпень 2011 року - 211,72 грн., вересень 2011 року - 211,73 грн., жовтень 2011 року - 141,16 грн., листопад 2011 року - 141,16 грн., грудень 2011 року - 141,15 грн., січень 2012 року - 125,63 грн., лютий 2012 року - 160,96 грн., березень 2012 року - 160,95 грн.;

- п.164.5 ст.164, пп.165.1.11 п.165.1 ст.165, абз. «б» пп.170.9.1, абз. «б» пп.170.9.2 п.170.9. ст.170, ст.171, абз. «а» п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України та наказу ДПА України від 19.09.2003 року № 440 «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт та порядку складання вказаного звіту» (зареєстровано в Мін'юсті України 09.10.2003р. за №915/8236), в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1039,85 грн., а саме; грудень 2011 року - 1039,85 грн.;

- п.31.1 ст.31, п.57.1 ст.57, пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення щодо своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 73121,47 грн., станом на 31.03.2012 року в тому числі: лютий 2011 року - 9627,54 грн., серпень 2011 року - 10 766,36 грн., січень 2012 року - 15428,21 грн., лютий 2012 року - 19651,59 грн., березень 2012 року - 17647,77 грн.

28.09.2012 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за № , яким згідно п.п. 54.3.5. п. 54.3 ст. 54, абз. 1, 2 п. 123.1. ст. 123, п. 127.1. ст. 127 ПК України, на підставі акта перевірки за № 1144/22-10/32053949 від 05.09.2012 року встановлено порушення п. 31.1. ст. 31, п. 57.1. ст. 57, п. 164.5. ст. 164, п.п. 165.1.11. п. 165.1. ст. 165, п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2., п.п. 168.1.5. п. 168.1. ст. 168, п.п. 169.2.3. п. 169.2. ст. 169, абз. «б» п.п. 170.9.1., абз «б» п.п. 170.9.2. п. 170.9. ст. 170, ст. 171, абз «а» п. 176.2. ст. 176 ПК України, у зв'язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 39397,64 грн. в тому числі 4000,76 грн. - за основним платежем та 35396,88 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 31.1. ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно п. 57.1. ст. 57 цього ж Кодексу, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим же Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим же Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим же Кодексом.

Згідно п. 164.5. ст. 164 цього ж Кодексу, під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим же Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об'єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Згідно п.п. 165.1.11. п. 165.1. ст. 165 цього ж Кодексу, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9. статті 170 цього ж Кодексу, а також суми компенсаційних виплат в іноземній валюті, що виплачуються відповідно до закону працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження.

Згідно п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2., п.п. 168.1.5. п. 168.1. ст. 168 цього ж Закону:

- Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього ж Кодексу.

- Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

- Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим же Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п.п. 169.2.3. п. 169.2. ст. 169 цього ж Кодексу, Вибір місця отримання (застосування) податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга не може бути застосована до:

доходів платника податку, інших ніж заробітна плата;

заробітної плати, яку платник податку протягом звітного податкового місяця отримує одночасно з доходами у вигляді стипендії, грошового чи майнового (речового) забезпечення учнів, студентів, аспірантів, ординаторів, ад'юнктів, військовослужбовців, що виплачуються з бюджету.

Податкова соціальна пільга до заробітної плати державних службовців застосовується під час її нарахування до завершення нарахування таких доходів без подання відповідних заяв, зазначених у підпункті 169.2.2 цього пункту, але з поданням підтвердних документів для встановлення розміру пільги.

Згідно абз. «б» п.п. 170.9.1. п. 170.9. ст. 170 цього ж Кодексу, Податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.

Для цілей цього пункту до суми перевищення не включаються та не оподатковуються документально підтверджені витрати, здійснені за рахунок готівкових чи безготівкових коштів, наданих платнику податку під звіт роботодавцем на організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків, у встановлених межах, що здійснені таким платником та/або іншими особами з рекламними цілями.

Сума податку, нарахована на суму такого перевищення, утримується особою, що видала такі кошти, за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) платника податку за відповідний місяць, а у разі недостатності суми доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної сплати суми такого податку.

У разі коли платник податку припиняє трудові або цивільно-правові відносини з особою, що видала такі кошти, сума податку утримується за рахунок останньої виплати оподатковуваного доходу під час проведення остаточного розрахунку, а у разі недостатності суми такого доходу непогашена частина податку включається до податкового зобов'язання платника податку за наслідками звітного (податкового) року.

Якщо повне утримання такої суми податку є неможливим внаслідок смерті платника податку чи визнання його судом безвісно відсутнім або оголошення його судом померлим, така сума утримується під час нарахування доходу за останній для такого платника податку податковий період, а в непогашеній частині визнається безнадійною до сплати.

Згідно абз «б» п.п. 170.9.2. п. 170.9. ст. 170 цього ж Кодексу, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.

Згідно ст. 171 цього ж Кодексу, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Згідно абз «а» п. 176.2. ст. 176 цього ж Кодексу, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Стаття 161 КАС України встановлює, що суд крім іншого повинен перевірити кожну обставину, що входить до підстав позову або підстав заперечення, і з'ясувати, якими саме доказами кожна з них підтверджується або спростовується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Позивачем на підтвердження обґрунтування позовних вимог надано суду копії наступних доказів:

- податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, з квитанціями про отримання звітності;

- платіжних доручень із призначенням платежу - податок з доходів громадян, з терміном сплати за попередні періоди;

- виписок про рух коштів із призначенням платежу - податок з доходів громадян, з терміном сплати за попередні періоди;

- відомостей на виплату грошей;

- заяв про застосування податкової соціальної пільги.

Будь яких інших належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог позивачем суду не надано.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог позивача в частині протиправності спірного рішення на суму 4000,76 грн. - за основним платежем, оскільки:

- з матеріалів справи вбачається, що у грудні 2011 року позивачем видано кошти під звіт на оплату послуг за спожиту електроенергію в загальній сумі 5892,50 гривень директору Чернер К.Р. ідентифікаційний код . Під час проведення перевірки встановлено відсутність підтверджуючих документів на видані кошти під звіт на оплату послуг за спожиту електроенергію в загальній сумі 5892,50 грн., а саме відсутні підтверджуючі документи по Чернер К.Р. на суму 5892,50 гривень. Відсутність підтверджуючих документів на видані кошти під звіт на оплат послуг за спожиту електроенергію в загальній сумі 5892,50 гривень призвело до порушення вищевказаних вимог ПК України та наказу ДПА України від 19.09.2003 року за №440 «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт та порядку складання вказаного звіту» (зареєстровано в Мінюсті України 09.10.2003 року за №915/8236), що призвело до не утримання та не перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 1039,85 грн.

- з матеріалів справи вбачається, що при обчисленні податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати за 2011 рік та 1 квартал 2012 року безпідставно надавалась податкова соціальна пільга працівникам без заяви про самостійне обрання місця застосування податкової пільги, в результаті чого не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичної особи в сумі 2960,91 грн.

Згідно п. 44.6. ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Надані позивачем до справи копії заяв про застосування податкової соціальної пільги, судом не враховуються, оскільки позивачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджено їх наявність на момент перевірки.

З цих же підстав судом враховуються заперечення відповідача щодо вказаної частини спірного податкового повідомлення-рішення. Відтак в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом також не враховуються обґрунтування позовних вимог позивача в частині протиправності спірного рішення на суму 35396,88 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, оскільки проведеною перевіркою позивача правомірно встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб податковим агентом у строки, визначені ПК України для місячного податкового періоду:

- за липень 2011року в сумі 19106,26 грн.

- за серпень 2011року в сумі 14473,34 грн.

- за вересень 2011року в сумі 15063,79 грн.

- за жовтень 2011року в сумі 19200,79 грн.

- за листопад 2011року в сумі 19176,85 грн.

- за грудень 2011року в сумі 16932,60 грн.

- за січень 2012 року в сумі 15428,21 грн.

- за лютий 2012року в сумі 16937,78 грн.

Позивач обставини справи, щодо несвоєчасного перерахування до бюджету податку з доходів фізичних не заперечує, однак зазначає, що відповідачем неправильно застосовано відповідальність до позивача за ст. 127 ПК України, яка встановлює, що за не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету за ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, оскільки склад порушення позивачем вимог ПК України по даній справі відповідає обставинам ст. 126 ПК України, яка встановлює, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим же Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Вказані норми (ст. ст. 126, 127 ПК України), які передбачають відповідальність за різні порушення вимог ПК України не є взаємовиключні, а є самостійними і незалежні одна від одної нормами. В даному випадку факт порушення позивачем вимог п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2., п.п. 168.1.5. п. 168.1. ст. 168 ПК України сторонами не заперечується, відповідно податковий орган скористався своїм дискреційним правом та правомірно застосував до позивач відповідальність встановлену ПК України.

Крім цього, суд зазначає, що наведені вище норми права не дають підстави вважати, що положення п.п. 168.1.2. п. 168.1. ст. 168 ПК України, відповідно до яких сплата (перерахування) із сум доходу на користь платника податку здійснюється податковим агентом одночасно з виплатою оподаткованого доходу, звільняє податкового агента від обов'язку сплати такого податку у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду, що передбачено п.п. 168.1.5. п. 168.1. ст. 168 ПК України.

Вказана позиція суду повністю узгоджується із позицією ВАС України викладено у ухвалі 24 березня 2014 року за К/800/52155/13.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем зроблено не було.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги про визнання протиправним і скасування прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення за № від 28.09.2012 року, яким правомірно встановлено порушення п. 31.1. ст. 31, п. 57.1. ст. 57, п. 164.5. ст. 164, п.п. 165.1.11. п. 165.1. ст. 165, п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2., п.п. 168.1.5. п. 168.1. ст. 168, п.п. 169.2.3. п. 169.2. ст. 169, абз. «б» п.п. 170.9.1., абз «б» п.п. 170.9.2. п. 170.9. ст. 170, ст. 171, абз «а» п. 176.2. ст. 176 ПК України, у зв'язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 39397,64 грн. в тому числі 4000,76 грн. - за основним платежем та 35396,88 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «СЦ - Сервіс - Центр Стрий» (, вул. Шашкевича, 21, м. Стрий, Львівська область) на користь Державного бюджету України 1644,30 грн. судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 09.02.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.