Справа № 817/2547/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нор У.М.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"05" лютого 2015 р. Справа № 817/2547/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "05" листопада 2014 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс» звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними дій податкового органу щодо проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, за наслідками яких складено акт від 04.08.2014 року №256 та про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області форми «Ш» від 12.08.2014 року №, яким ТОВ «Рівненський МЖК» за затримку на 1093 календарних дні сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 32821,08 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 6564,21 грн. за платежем орендна плата з юридичних осіб.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області щодо проведення перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, за наслідком яких складено акт перевірки за №256 від 04.08.2014 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області форми "Ш" № від 12.08.2014 року.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказану постанову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Судами встановлено, що ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області було проведено перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності ТОВ «Рівненський МЖК».

За наслідками проведення перевірки ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області складено акт від 04.08.2014 року №256, зі змісту якого слідує, що перевірку проведено на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (т.1 а.с.10-11).

У відповідності до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначено види перевірок, які мають право проводити органи державної податкової служби, а саме: камеральні, документальні, фактичні. У свою чергу, документальні перевірки можуть бути плановими або позаплановими, а також виїзними або невиїзними.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено ст.79 Податкового кодексу України. Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судами встановлено, що ТОВ «Рівненський МЖК» не було обізнане, що стосовно нього за наявності відповідних обставин у певний час та у певному місці здійснюватиметься документальна невиїзна позапланова перевірка. Податковим органом не приймалося будь-яке рішення, що оформлене наказом керівника податкового органу, про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Рівненський МЖК», копія наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки не була вручена (надіслана) посадовим особам позивача, відповідачем не було надіслано (вручено) посадовим особам позивача письмове повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, а тому, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що податковий орган вийшов за межі наданих йому повноважень і діяв поза межами правового поля.

Крім того, як встановлено судами форма акту, яким оформлено результати перевірки, не затверджена жодним наказом Міністерства доходів і зборів України, а самостійно розроблена відповідачем.

Відтак, зафіксована інформація у акті перевірки від 04.08.2014р. №256 не може бути взята до уваги судом в силу приписів ч.3 ст.70 КАС України, оскільки така інформація одержана з порушенням закону.

Що стосується оскарження податкового повідомлення - рішення форми "Ш" від 12.08.2014 року № (т.1 а.с.13) винесеного за результатом проведеної перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Податковий орган приймаючи спірне податкове повідомлення-рішеня дійшов висновку, що ТОВ «Рівненський МЖК» порушено граничний строк сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб, визначеного п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, на 1093 календарних дні у розмірі 32821,08 грн., за що у відповідності до ст.126 Податкового кодексу України позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 6564,21 грн.

Як вбачається з акту перевірки від 04.08.2014 року №256 ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області стверджує, що ТОВ «Рівненський МЖК» в порушення п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України затримано сплату узгодженої суми грошового зобов'язання нарахованого згідно звітної податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2011 року від 28.01.2011 року №2652, звітної податкової декларації з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2013 року №, а саме: на 51 день по строку сплати 30.10.2013 року, фактично погашено 20.12.2013 року на суму 7912,59 грн.; 20.12.2013 року погашено згідно рішення ГУ Міндоходів у Рівненській області №10 від 30.09.2013 року про розстрочення податкового боргу на суму 2039,95 грн. (платіжне доручення №221 від 20.12.2013 року); 23.12.2013 року погашено згідно рішення ГУ Міндоходів у Рівненській області №10 від 30.09.2013 року про розстрочення податкового боргу на суму 1286,20 грн. (платіжне доручення №230 від 23.12.2013 року); 27.12.2013 року погашено згідно рішення ГУ Міндоходів у Рівненській області №10 від 30.09.2013 року про розстрочення податкового боргу на суму 6000,00 грн. (платіжне доручення №260 від 27.12.2013 року); 30.12.2013 року погашено згідно рішення ГУ Міндоходів у Рівненській області №10 від 30.09.2013 року про розстрочення податкового боргу на суму 1990,22 грн. (по уточнюючій податковій декларації з плати за землю № від 22.03.2013 року); 27.06.2014 року погашено згідно рішення ГУ Міндоходів у Рівненській області №10 від 30.09.2013 року про розстрочення податкового боргу на суму 2641,92 грн. (платіжне доручення №1271 від 27.06.2014 року); 02.07.2014 року погашено згідно рішення ГУ Міндоходів у Рівненській області №10 від 30.09.2013 року про розстрочення податкового боргу на суму 175,82 грн. (платіжне доручення №644 від 02.07.2014 року); 30.07.2014 року погашено згідно рішення ГУ Міндоходів у Рівненській області №10 від 30.09.2013 року про розстрочення податкового боргу на суму 1647,16 грн. (платіжне доручення №699 від 30.07.2014 року); 30.07.2014 року погашено згідно рішення ГУ Міндоходів у Рівненській області №10 від 30.09.2013 року про розстрочення податкового боргу на суму 8981,23 грн. (платіжне доручення №703 від 30.07.2014 року); 30.07.2014 року погашено згідно рішення ГУ Міндоходів у Рівненській області №10 від 30.09.2013 року про розстрочення податкового боргу на суму 145,99 грн. (по уточнюючій податковій декларації з плати за землю № від 24.04.2014 року) (т1 а.с.10-11).

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до поданих податкових декларацій за 2013 рік ТОВ «Рівненський МЖК» задекларовано до сплати орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у наступних розмірах:

- у відповідності до поданої 19.02.2013 року основної звітної декларації за 2013 рік ТОВ «Рівненський МЖК» задекларовано до сплати орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за вересень у розмірі 18840,33 грн. (т.1 а.с.143-147).

- у відповідності до поданої 22.03.2013 року уточнюючої декларації за 2013 рік ТОВ «Рівненський МЖК» задекларовано до сплати орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за вересень у розмірі 16850,11 грн. Нараховано до зменшення податкового зобов'язання по орендній платі за землі державної або комунальної власності на 2013 рік за вересень у розмірі 1990,22 грн. (т.1 а.с.151-155).

Сплачено за вересень 2013 року у розмірі 16850,11 грн. у відповідності до платіжного доручення від 16.10.2013 року №1080 на суму 14572,43 грн., від 16.10.2013 року №1081 на суму 1763,10 грн., від 16.10.2013 року №1082 на суму 514,58 грн. (т1 а.с.156-158).

Судом встановлено, що сплачені кошти за орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності за вересень 2013 року податковим органом спрямовано в погашення податкового боргу, що існував у 2009-2010 роках.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що на момент сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, а саме за 2009 - 2010 роки, був чинний Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року №2181-ІІІ (із змінами та доповненнями), яким (п 7.7 ст.7 Закону) був визначений принцип рівності бюджетних інтересів і встановлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

В силу приписів пп.7.1.1 п.7.7 ст.7 вказаного Закону України грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Зі змісту норм Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за №377/89/76 випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому, суми податкових зобов'язань або податкового боргу з урахуванням пп.16.5.2 п.16.5 ст.16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який був спеціальним законом з питань оподаткування і установлював порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків. Крім того, вказаний Закон визначав вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів не передбачено зміна призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

За таких обставин самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Приписами Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено вичерпний перелік порушень, за які встановлено відповідальність за порушення податкового законодавства і перелік таких порушень не підлягає розширеному тлумаченню. Серед таких порушень відсутнє недотримання порядку погашення податкового боргу та податкових зобов'язань, встановленого п.7.7 ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що чинним законодавством України (на час сплати ТОВ «Рівненський МЖК» узгодженої суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2009-2010 роках) не передбачено застосування спеціальних заходів відповідальності за порушення платником податків вимог щодо першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань у порядку календарної черговості їх виникнення. У вказаних випадках до платника податків вживаються передбачені Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» заходи примусового стягнення податкового боргу, а також застосовуються штрафні санкції за порушення граничних строків сплати податкових зобов'язань.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.06.2011 року у справі №21-80а11.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін (ч.2 ст.255 КАС України).

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що обставини щодо недотримання податковим органом законодавства щодо зміни призначення платежів без згоди платника податків у 2009 - 2010 роках були предметом розгляду адміністративними судами, за наслідками яких ухвалено судові рішення, що набули чинності:

- постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2012 року в адміністративній справі №2а/1770/5490/2011 за позовом ТОВ «Рівненський МЖК» до ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2010 року №/0, від 13.03.2010 року №/0, від 18.03.2010 року №/0, від 15.04.2010 року №/0, від 25.05.2010 року №/0, від 30.08.2010 року №/0, від 24.09.2010 року №/0, від 19.11.2010 року №/0, від 09.12.2010 року №/0, від 23.12.2010 року №/0, від 11.02.2011 року №/0, від 16.03.2011 року №/0, від 07.04.2011 року №/0, від 18.05.2011 року №/0, від 21.07.2011 року №, від 10.08.2011 року №, від 07.09.2011 року №, від 18.10.2011 року №, від 30.11.2011 року №, від 30.11.2011 року №, від 19.12.2011 року №, від 30.01.2012 року №, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2012 року;

- постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 року в адміністративній справі №817/55/13-а за позовом ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС до ТОВ «Рівненський МЖК» про стягнення податкової заборгованості на загальну суму 59749,08 грн., залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013 року;

- постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 13.02.2013 року в адміністративній справі №817/56/13-а за позовом ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС до ТОВ «Рівненський МЖК» про стягнення податкової заборгованості на загальну суму 108857,53 грн., залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2013 року;

- постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 30.04.2013 року в адміністративній справі №817/228/13-а за позовом ТОВ «Рівненський МЖК» до ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС про визнання протиправними дій ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС щодо проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, за наслідками якої складено акт від 16.11.2012 року №281, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 27.11.2012 року №, залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013 року;

- постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 15.03.2013 року в адміністративній справі №817/424/13-а за позовом ТОВ «Рівненський МЖК» до ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.03.2012 року №, залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2013 року.

Вказаними судовими рішеннями встановлено спрямування податковим органом поточних платежів позивача на погашення податкового боргу в порядку черговості його виникнення в попередніх звітах, до набрання чинності Податковим кодексом України, що призвело до викривлення показників задекларованих та сплачених сум у обліковій картці платника податку та, як наслідок, до невірного визначення суми недоїмки станом на 01.01.2011 року.

Також, судами встановлено, що всупереч приписам пп.66.1.5 п.66.1 ст.66 Податкового кодексу України податковий орган не вніс змін до облікових даних платника податків на підставі рішень суду, що набрали законної сили.

Крім того, аналіз розрахунку штрафних санкцій свідчить, що уточнюючі декларації з плати за землю від 22.03.2013 року, 24.04.2014 року розцінювалися податковим органом як сплата податного боргу з орендної плати, а дата прийняття цих уточнюючих декларацій розцінювалася відповідачем як дата фактичної сплати податкових зобов'язань.

Такіи дії податкового органу суперечать приписам п.1 та п.2 ст.50, пп. 14.1.152, 14.1.175, п.14.1 ст.14, ст.87 Податкового Кодексу зі змісту яких випливає, що податковий борг, про який йдеться в ст.126 Податкового кодексу України може бути погашено коштами та іншим майном (майновими правами) платника податків.

Відтак, подання ТОВ «Рівненський МЖК» у відповідності до вимог ст.50 Податкового кодексу України, уточнюючих розрахунків, якими зменшено суми самостійно визначених грошових зобов'язань, не є тотожним поняттю «погашення податкового боргу», тобто сплатою боргу зі сплати за землю за рахунок майна платників податків. Подання уточнюючих розрахунків тягне за собою зміну раніше задекларованих податкових зобов'язань, в даному випадку шляхом їх зменшення у зв'язку із виявленою помилкою, і ніяким чином не може бути прирівнено до поняття «погашення податкового боргу», як це зазначено в розрахунку штрафних санкцій.

Також, судом встановлено, що 30.09.2013 року між ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області та ТОВ «Рівненський МЖК» укладено Договір про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №170. За цим Договором - ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області надала ТОВ «Рівненський МЖК» розстрочення (відстрочення) сплати податкового боргу на загальну суму 724268,62 грн. На підставі Договору ГУ Міндоходів у Рівненській області було прийнято Рішення №10 про розстрочення податкового боргу від 30.09.2013 року (т.1 а.с.113-117).

У відповідності до п.100.1 ст.100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання (п.100.2 ст.100 Податкового кодексу України).

Відповідач здійснюючи зарахування (сплату) поточних зобов'язань в рахунок погашення податкового боргу встановлює, що така сплата здійснена в рахунок погашення сум грошових зобов'язань, розстрочених рішенням ГУ Міндоходів у Рівненській області від 30.09.2013 року №10.

Однак, судом встановлено, що до складу податкової заборгованості, яка відображена у рішенні ГУ Міндоходів у Рівненській області від 30.09.2013 року №10 входить податкова заборгованість по декларації від 30.01.2012 року №1430, щодо стягнення якої вже відмовлено податковому органу постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 року у справі №817/55/13-а (залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013 року) та постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.02.2013 року у справі за № 817/56/13-а (залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2013 року).

Відтак, подальше спрямування поточних платежів платника податків на погашення податкового боргу, розстроченого рішенням ГУ Міндоходів у Рівненській області від 30.09.2013 року №10, в який включено декларацію від 30.01.2012 року №1430, є неправомірним та як наслідок спичиняє недостовірність відомостей в інформаційних системах податкового органу щодо суми податкового боргу ТОВ «Рівненський МЖК».

Таким чином, через неналежний облік ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області задекларованих та сплачених сум платником податку, відповідач безпідставно зарахував поточні платежі з податкових зобов'язань за вересень 2013 року в рахунок погашення податкового боргу у 2009-2010 роках.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "05" листопада 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" вул.Д.Галицького,5,кв.1,м.Рівне,33027

3- відповідачу: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,