Справа № 804/3332/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/3332/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

іменем України

"23" грудня 2014 р.

справа 804/3332/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Чепурнов Д.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2014 у справі за адміністративним позовом Нікопольської об’єднаної державної податкової інспекції до Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна

ВСТАНОВИВ:

Нікопольська об’єднана державна податкова інспекція звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго», в якому просить надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі на суму податкового боргу по платежам до бюджету по податку на додану вартість в розмірі 1’ 013’ 542,57гр.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2014 позовні вимоги задоволені. Наданий дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 1’ 013’ 542,57гр за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі згідно актів опису майна від 31.01.2013 та від 26.02.2014.

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що податкова інспекція не зверталась до Нікопольської міської ради про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, а також не прийнято до уваги, що у відповідача відсутнє власне майно.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради на виконання рішення сесії міської ради №80 від 05.07.2002 «Про надання згоди на прийняття цілісного майнового комплексу ДП «Нікопольтеплоенерго» ОКП «Дніпротеплоенерго» в комунальну власність територіальної громади м.Нікополя» прийнято рішення №646 від 25.12.2002 «Про безоплатну передачу в повне господарське віддання (на баланс) НКП «Нікопольтеплоенерго» цілісного майнового комплексу ДП Нікопольтеплоенерго» ОКП «Дніпротеплоенерго».

Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради 12.09.2002 зареєстрований статут Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго».

Згідно пунктів 4.2, 4.4 Розділу IV статуту, майно підприємства є власністю територіальної громади міста в особі Нікопольської міської ради і закріплюється за ним на праві повного господарського відання підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та Статуту підприємства. Відчуження майна підприємства, що є у власності територіальної громади закріплені за підприємством, здійснюється з дозволу власника у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 25.03.2014 відповідач має податковий борг з податку на додану вартість в сумі 2’ 315’ 435гр.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового Кодексу України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Оскільки відповідачем не сплачено суму узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в установлені законодавством строки, податковою інспекцією на адресу відповідача було направлено першу податкову вимогу №1/827 від 03.12.2004 та другу податкову вимогу №2/4 від 11.01.2005, які отримані відповідачем.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового Кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового Кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою погашення податкового боргу позивач звертався до суду з позовом про стягнення коштів з рахунків відповідача.

Між позивачем та відповідачем були укладені договори про розстрочення грошових зобов’язань від 29.03.2013 №№35, 36 та від 30.04.2013 №42.

В зв’язку з несплатою відповідачем чергових часток розстроченої суми у встановлені строки, позивачем 16.07.2013 прийняті рішення №№6, 7, 8 про скасування розстрочення сплати грошових зобов’язань.

З метою виконання рішення суду позивачем до установи банку направлялись інкасовані доручення №№ 8, 9, 10, 11, 12 від 14.12.2014, які були повернуті банком без виконання.

Відповідачем на адресу податкової інспекції направлено лист №104 від 27.01.2014, в якому зазначено, що відповідач має об’єкти нерухомості, що не використовуються в господарській діяльності, підприємство не заперечує проти рішення власника об’єктів нерухомості – Нікопольської міської ради щодо продажу зазначених у листі об’єктів з метою погашення заборгованості з податкових платежів.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з норм статей 59, 95 Податкового Кодексу України та дійшов висновку, що податковий орган виконав приписи податкового законодавства.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 96.1 статті 96 Податкового Кодексу України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

З урахуванням податкового законодавства, податковим органом здійснений опис майна платника податків, описане майно передано у податкову заставу, але позивач не звертався до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, який є власником об’єктів нерухомості, які зазначені в акті опису майна та які перебувають у користуванні відповідача.

Таким чином, майно відповідача перебуває в управлінні Нікопольської міської ради Дніпропетровської області.

Також, відповідач у своєму листі до позивача №104 від 27.01.2014 не заперечував проти рішення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області щодо продажу об’єктів, які не використовуються відповідачем у господарській діяльності.

Відтак, недотримання податковим органом процедури, передбаченої статтею 96 Податкового Кодексу України, виключає можливість надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу з податку на додану вартість за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що відповідачем власноручно вказано перелік об’єктів нерухомості, що не використовуються ним у господарській діяльності, щодо продажу наступних об’єктів з метою погашення заборгованості з податкових платежів, оскільки такі доводи не узгоджуються зі статутом НКП «Нікопольтеплоенерго», рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області №646 від 25.12.2002 «Про безоплатну передачу в повне господарське віддання (на баланс) НКП «Нікопольтеплоенерго» цілісного майнового комплексу ДП Нікопольтеплоенерго» ОКП «Дніпротеплоенерго» та приписами статті 96 Податкового Кодексу України, яка прямо передбачає порядок продажу майна комунального підприємства, внесеного у податкову заставу, з метою погашення податкового боргу.

Зазначені обставини дають підстави для висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Керуючись статтями 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» задовольнити.

Скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2014 та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову Нікопольської об’єднаної державної податкової інспекції відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: Н.А. Олефіренко