Справа № 185/8094/14-а (2-а/185/205/14)
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2015 рокусправа № 185/8094/14-а (2-а/185/205/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області в якому просила суд зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в районі крайньої півночі в Будівельно-монтажному потягу № 269 Управління будівництва «Тюменьстройпуть» з 22.08.1980 р. по 15.09.1980 р., Будівельно-монтажному потягу № 611 Управління будівництва «Тюменьстройпуть» з 16.09.1980 р. по 07.04.1984 р. в розмірі один рік за один рік і шість місяців.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню а постанова суду скасуванню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт укладення трудового договору з роботодавцем підтверджується записами в трудовій книжці позивача, а також архівними довідками, що згідно із п. 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» є достатніми документами для перерахунку пенсії.

Апеляційний суд вважає необґрунтованим такий висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в період часу з 22.08.1980р. по 15.09.1980р. працювала в Будівельно-монтажному потягу № 269 Управління будівництва «Тюменстройпуть» на ст. Ноябрьськ Тюменської області секретарем - машиністкою, з 15.09.1980р. була переведена до Будівельно-монтажного потягу № 611 Управління будівництва «Тюменстройпуть» на ст. Ноябрьськ Тюменської області на посаду касира, з 15.02.1983р. переведена істопником бані на цьому ж підприємстві, звільнена 07.04.1984р. в зв'язку з доглядом за дитиною дошкільного віку, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5).

Відповідно до заяви від 27.01.2011 року, позивач була попереджена про те, що робота в районі Крайньої Півночі буде зарахована в одинарному розмірі у зв'язку неможливістю надання трудових договорів (а.с. 22).

На момент звернення з адміністративним позовом, ОСОБА_1 не зверталась до відповідача з вимогою зарахувати періоди роботи з 22.08.1980 р. по 15.09.1980 р. та з 16.09.1980 р. по 07.04.1984 р. в розмірі один рік за один рік і шість місяців.

З відповідною заявою позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області лише 30 вересня 2014 року (а.с. 25).

Листом № Л/215 від 08.10.2014 року управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області відмовило позивачу в зарахуванні періодів роботи з 22.08.1980 р. по 15.09.1980 р. та з 16.09.1980 р. по 07.04.1984 р. до загального стажу в пільговому обчисленні, у зв'язку з відсутністю трудового договору (а.с. 28-30).

Апеляційний суд вважає обґрунтованим таке рішення Пенсійного органу з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Указом Президії Верховної ради СРСР від 10.02.1960 р., встановлено, що пільги по обчисленню стажу роботи (один рік за півтора) надавались переведеним, направленим або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і місцевості, прирівняні до цих районів, з інших місцевостей країни, за умови, що вказані працівники заключили трудові договори на роботу в цих районах на термін п'ять років.

Відповідно до статті 15 Кодексу про працю РСФСР від 09.12.1971 року визначено, що, «Трудовой договор (контракт) есть соглашение между трудящимся и предприятием, учреждением, организацией, по которому трудящийся обязуется выполнять работу по определенной специальности, квалификации или должности с подчинением внутреннему трудовому распорядку, а предприятие, учреждение, организация обязуется выплачивать трудящемуся заработную плату и обеспечивать условия труда, предусмотренные законодательством о труде, коллективным договором и соглашением сторон».

З аналізу даних норм вбачається, що підставою для зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні, є обов'язкове укладання трудового договору.

Відповідно до статті 39 Кодексу про працю РСФСР від 09.12.1971 року «Трудовая книжка является основным документом о трудовой деятельности работника».

Разом з тим, трудова книжка позивача не містить відомостей про укладання між позивачем та роботодавцем трудових договорів на період роботи з 22.08.1980 р. по 15.09.1980 р. та з 16.09.1980 р. по 07.04.1984 р.

Що стосується наданих позивачем архівної виписки та листів відділу по справам архіву м. Ноябрьськ Ямало - Ненецького автономного округу Тюменської області від 20.08.2010р., 27.12.2013р., 20.03.2014р. (а.с. 6-9), апеляційний суд зазначає, що вони також не містять доказів укладання відповідних трудових договорів.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що у позивача відсутнє право на зарахуванні періодів роботи з 22.08.1980 р. по 15.09.1980 р. та з 16.09.1980 р. по 07.04.1984 р. до загального стажу в пільговому обчисленні а саме в розмірі один рік за один рік і шість місяців.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, суд, -

П О С ТА Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року - скасувати.

В задоволенні позовних ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Повний текст виготовлено 4 лютого 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов