Справа № 804/20726/14
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:головуючого - судді Боженко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області Семенюка Валерія Івановича про визнання дій незаконними., -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області Семенюка Валерія Івановича, в якому просить визнати незаконними дії інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, прапорщика міліції Семенюка Валерія Івановича, які полягали у зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 14 червня 2014р., визнати незаконними дії інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, прапорщика міліції Семенюка Валерія Івановича, які полягали у перевірці посвідчення водія ОСОБА_1 та свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб 14 червня 2014р., визнати незаконними дії інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, прапорщика міліції Семенюка Валерія Івановича, які полягали у розповсюджені персональних даних про особу ОСОБА_1 третім особам 14 червня 2014 р..
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що його було зупинено інспектором РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області Семенюком В.І. та запропоновано пред'явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. На його питання у інспектора про причину зупинки інспектор ВДАІ повідомив, що проводиться операція «П'яний водій - злочинець». Вважає такі дії незаконними, оскільки така операція не є заходом для перевірки документів на право користування і керування транспортним засобом.
Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі у письмовому провадженні, яке міститься в матеріалах справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу відповідача. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субґєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон №565) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Статтею 2 цього Закону передбачено, що основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.
У відповідності зі ст. 7 Закону №565 міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів до яких входить державна автомобільна інспекція.
Відповідно до п.21-1 ст.11 №565 Закону зупиняти транспортні засоби лише в разі: порушення правил дорожнього руху водіями; відсутності номерного знака на транспортному засобі або наявності номерного знака, який не відповідає встановленим вимогам, закріплений у не встановленому для цього місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів; наявності ознак, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; наявності даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; перебування транспортного засобу в розшуку; наявності даних про використання транспортного засобу з протиправною метою; необхідності опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного
засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних
пригод; проведення цільових заходів (операції, відпрацювання, оперативні плани) для перевірки документів на право користування і керування транспортним засобом, документів на транспортний засіб;
виконання рішень про обмеження чи заборону руху, прийнятих уповноваженими на це державними органами; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших
учасників дорожнього руху; порушення визначеного порядку встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Працівник підрозділу міліції повинен повідомити водія про причину зупинення транспортного засобу, суть вчиненого правопорушення.
При цьому, згідно із ст. 4 Закону №565 правовою основою діяльності міліції, як державного озброєного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.
Правовий статус Державної автомобільної інспекції, яка входить до складу міліції визначається Положенням про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 341 від 14 квітня 1997 року (далі - Положення №341).
Згідно п. 2 Положення №341 державтоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, декретами, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, цим Положенням, нормативними актами МВС.
У п. 5 Положення №341 зазначено про надання підрозділам ДАІ прав, передбачених законами України «Про міліцію», «Про дорожній рух», «Про оперативно-розшукову діяльність», іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Зокрема, працівники Державтоінспекції під час
виконання службових обов'язків мають право: перевіряти виконання власниками (володільцями) транспортних засобів вимог законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху і охорони довкілля, а також вимагати і отримувати від них
безплатно необхідні відомості та документацію; зупиняти транспортні засоби у разі порушення вимог правил, норм та стандартів забезпечення безпеки дорожнього руху, наявних ознак, що свідчать про їх технічну несправність або забруднення довкілля, а також у разі наявності даних про те, що вони
використовуються з протиправною метою, оглядати транспортні засоби і перевіряти у водіїв документи на право користування і керування ними, дорожні(маршрутні) листи та відповідність вантажів, що перевозяться, товарно-транспортним та іншим документам, а також перевіряти їх наявність у базах даних автоматизованих інформаційно-пошукових систем Державтоінспекції, у передбачених законодавством випадках затримувати ці документи та вантажі; вимагати від посадових і службових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання, а також від громадян документи, що підтверджують право власності на транспортні засоби та номерні агрегати до них.
Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств,
установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).
Статтєю 2 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII встановлено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.
Інструкція з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України № 111 від 27 березня 2009 року (далі - Інструкція №111) розроблена відповідно до Законів України "Про міліцію", "Про дорожній рух", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", постанов Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року N 341 "Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ", від 17 грудня 2008 року N 1102 "Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках", від 17 грудня 2008 року N 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", від 17 грудня 2008 року N 1086 "Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення", від 10жовтня 2001 року № 1306 "Про Правила дорожнього руху".
Дана Інструкція є чинною на момент вчинення дій відповідачем.
У відповідності до розділу 1 п. 1.1 Інструкція №111 визначає завдання та функції працівників підрозділів ДПС, що здійснюють нагляд за дорожнім рухом, взаємовідносини з учасниками дорожнього руху, дії під час отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду та порушень правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, а також організацію взаємодії з іншими підрозділами органів внутрішніх справ України.
Пунтом 14 Інструкії №111 передбачено, зокрема, що разі прийняття працівником підрозділу ДПС рішення про зупинку транспортного засобу останній повинен врахувати всі його наслідки (причину зупинки, дорожні умови, інтенсивність руху, освітлення або видимість ділянки дороги, можливий досвід водія). Після повної зупинки транспортного засобу працівник підрозділу ДПС повинен підійти до водія з дотриманням заходів особистої безпеки. Під час звернення до водія працівник Державтоінспекції зобов'язаний привітатися, чітко й зрозуміло назвати свою посаду, звання та прізвище, повідомити про причину зупинки транспортного засобу, суть скоєного правопорушення у випадку його вчинення та висловити вимогу про пред'явлення водієм для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса (сертифіката) обов'язкового
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Так, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).
Пунктом 2.1 Правил №1306 визначено, що водій (особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії) механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Підпункт «а» пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1..
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, відповідачем правомірно запропоновано позивачу пред'явити для перевірки документи, а також були вчиненні дії щодо зупинки транспортного засобу.
Щодо визнання незаконними дії інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, прапорщика міліції Семенюка Валерія Івановича, які полягали у розповсюджені персональних даних про особу ОСОБА_1 третім особам 14 червня 2014 р., слід зазначити наступне.
Закон України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI (надалі - Закон №2297) регулює правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв'язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів. Обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем. Персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Суб'єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються.
Згідно ст.6 Закону №2297 мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних. Первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім'я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе. Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, в задоволені таких позовних вимог суд відмовляє, так як незаконність дії відповідача щодо неправомірного розповсюдження персональних даних про особу позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, а дії відповідача щодо зупинки транспортного засобу та пред'явлення для перевірки документів були правомірними, оскільки вичинені у порядку та у спосіб визначений чинним законодавством України.
За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача.
Розподіл судових витрат здійснено відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 8, 69-71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора РДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області Семенюка Валерія Івановича про визнання дії незаконними - відмовити в повному обсязі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко