Справа № 461/12955/14-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 р. Справа № 876/11679/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сагайдака Д.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області на постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2014 року по справі № 461/12955/14-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про примусове повернення та заборону в'їзду на територію України, -

В С Т А Н О В И В:

29.10.2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення від 23.10.2014 року про примусове повернення та заборону вїзду на територію України громадянину Республіки Індія ОСОБА_3, прийняте т.в.о. завідувача сектору протидії нелегальній міграції управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області Жураківским А.І..

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення т.в.о. завідувача сектору протидії нелегальній міграції управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області Жураківського А.І.. від 23.10.2014 року про примусове повернення та заборону вїзду на територію України громадянину Республіки Індія ОСОБА_3.

Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що наявність у національному паспорті позивача штампу підрозділу міграційної служби АР Крим про видачу йому посвідки на тимчасове проживання є підтвердженням законності перебування позивача на території України, а відсутність в позивача оригіналу посвідки не є підставою для визнання його таким, що незаконно перебуває на території України.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційної скарги, а представник відповідача підтримав їх.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 23.01.2014 року ОСОБА_3 прибув на територію України в м. Сімферополь з метою навчання, після чого був зарахований в Кримський державний медичний університет. У зв'язку з подіями, що мали місце в Автономній Республіці Крим, 03.08.2014 року він прибув до м. Львова, де подав заяву про переведення його у Львівський національний медичний університет ім. Данила Галицького.

Листом адміністрації Львівського Національного медичного університету імені Данила Галицького № 01-14/2231 від 17.10.2014 року інформовано ректора Кримського ДМУ про те, що вони не заперечують проти продовження навчання ОСОБА_3 у м. Львові, та просять видати оригінали документів, лист-погодження на навчання в ЛНМУ.

23.10.2014 року т.в.о. завідувача сектору протидії нелегальній міграції управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Жураківським А.І. прийнято рішення про примусове повернення за межі України та заборону в'їзду ОСОБА_3 на територію України. Дане рішення обґрунтоване тим, що він не зміг пред'явити жодних документів, що підтверджують законність його перебування на території України, зокрема, посвідки на тимчасове проживання.

Крім того, 23.10.2014 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.203 КпАП України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином іншої держави або держав, є іноземцем.

Згідно ч.1 ст.3 вищевказаного Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією України, законами чи міжнародними договорами.

Відповідно до ч.15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Документами, що засвідчують законність перебування іноземця, особи без громадянства на території України, можуть бути посвідка на постійне проживання та посвідка на тимчасове проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2014 року ГУ ДМС України в Автономній Республіці Крим позивачц видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 з терміном дії до 31.03.2016 року, що підтверджується відміткою в паспорті, яка проставлена відповідно до п.12 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ №251 від 28.03.2012 року, та пункту 3.8 Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки та тимчасове проживання, затвердженої наказом МВС України від 15.07.2013 року №681.

Згідно ст.4 ч.12 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Таким чином, в рішенні т.в.о.завідувача сектору протидії нелегальній міграції управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Жураківського А.І. не наведено жодної підстави для прийняття рішення від 23.10.2014 року, а відтак, рішення не відповідає вимогам ч.1, ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Крім того, покликання відповідача в рішенні на те, що позивач не зміг пред'явити жодних документів, що підтверджують його перебування на території України, зокрема, посвідки на тимчасове проживання, не є правомірним, оскільки це спростовується матеріалами справи, та поясненнями, які були надані в судовому засіданні суду першої інстанції.

Разом з тим, суд вважає, що відсутність в позивача оригіналу посвідки на тимчасове проживання не є підставою для визнання його таким, що незаконно перебуває на території України, так як факт отримання посвідки підтверджується штампом в паспорті.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що при прийнятті рішення про примусове повернення та заборону в'їзду на територію України громадянина Республіки Індія - ОСОБА_3, було порушено його права, оскільки не забезпечено перекладача.

Окрім того, в обґрунтуванні рішення про примусове повернення ОСОБА_3 за межі території України та заборону йому в'їзду на територію України терміном на 3 роки є посилання на факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.203 КпАП України, однак суд не погоджується з такими твердженнями, оскільки вказана постанова на момент прийняття рішення не набрала законної сили, а тому не могла мати жодного преюдиційного значення.

Крім того, вищевказана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була оскаржена до суду в строки, передбачені Законом. Так, постановою Галицького районного суду м.Львова від 20 листопада 2014 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 та скасовано постанову про адміністративне правопорушення ПН МЛВ 026035 від 23.10.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач на законних підставах перебував та перебуває на території України, а відтак, оскаржуване рішення про примусове повернення та заборону в'їзду на територію України громадянина Республіки Індія - ОСОБА_3 прийнято з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виходячи з вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2014 року по справі № 461/12955/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич