Справа № 127/26808/14-а
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/7/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача УПФ України у м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що в лютому 1993 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 90% від місячної (чинної) заробітної плати працівника прокуратури.

В подальшому, 15.08.2012 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок призначеної їй пенсії з врахуванням довідки Прокуратури Вінницької області від 14.08.2012 року №18/36 про заробітну плату та у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам у розмірі 90% від середньомісячного заробітку.

Однак, відповідач повідомив позивача, що з урахуванням вимог Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року та змінами, внесеними до Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 01.10.2011 року пенсії прокурорам і слідчим призначаються у розмірі 80% місячного заробітку, що й було зроблено позивачу.

А тому, звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо проведення перерахунку їй пенсії у розмірі 80% від суми щомісячного заробітку; зобов'язати відповідача провести перерахунок її пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням довідки Прокуратури Вінницької області від 08.12.2014 року №18-ф-203 та встановити її розмір в сумі 7 150,05 грн., а також виплатити різницю у пенсії за минулі 12 місяців у сумі 9 533,40 грн.

Сторони до судового засідання не з'явились, однак від позивача ОСОБА_1 та представника відповідача за довіреністю Павич О.С. надійшли письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить суд останні задовольнити, натомість представник відповідача позов не визнає та просить у задоволенні останнього відмовити.

Згідно ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно довідки Прокуратури Вінницької області від 09.12.2014 року №11-1146 вих. -14 позивач ОСОБА_1 працювала в органах прокуратури Вінницької області з 25.12.1981 року по 16 січня 1988 року та з 03.02.1998 року по 05.06.2000 року. Стаж її прокурорсько-слідчої роботи в органах прокуратури становить 18 років 04 місяці 23 дні.

Позивач отримує пенсію за вислугою років з 04.02.1993 року на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

В подальшому, 15.08.2012 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок призначеної їй пенсії з врахуванням довідки Прокуратури Вінницької області від 14.08.2012 року №18/36 про заробітну плату та у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам у розмірі 90% від середньомісячного заробітку.

Однак, відповідач повідомив позивача, що з урахуванням вимог Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року та змінами, внесеними до Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 01.10.2011 року пенсії прокурорам і слідчим призначаються у розмірі 80% місячного заробітку. У зв'язку з цим на підставі поданих документів у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та положень Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» з 01.07.2012 року позивачу було перераховано пенсію, розмір якої після перерахунку склав 6 414,68 грн. (7 944,50 грн. х 80% = 6 355,60 грн. + 59,08 грн. підвищення дітям війни = 6 414,68 грн.).

Однак, суд не погоджується з міркуваннями та доводами відповідача з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права (пенсія призначається в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати незалежно від стажу роботи).

Згідно із ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Таким чином, перерахунок пенсії, призначеної до 1 жовтня 2011 року, проводиться в разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, виходячи з розміру, встановленого на час призначення пенсії.

Разом з тим, правила щодо перерахунку пенсій працівників прокуратури залишились незмінними.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31 травня 2012 року «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», підвищена заробітна плата працівників прокуратури.

Згідно із ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, суд виходить з того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 грудня 2013 року у справі №21-348а13, постанові від 17 грудня 2013 року у справі №21-445а13.

За таких обставин, суд дійшов до висновку щодо протиправності відмови відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивачу в розмірі 90% від суми місячного заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки позивач у своїй заяві просила не призначити йому пенсію, а зробити їй перерахунок, тому при проведенні перерахунку Управління Пенсійного фонду України повинно керуватись ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», тобто тією нормою, яка діяла до прийняття Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», була чинною на час призначення позивачу пенсії та згідно з якою розмір пенсії не обмежувався 80 відсотками від суми місячної (чинної) заробітної плати.

А тому, доводи відповідача про внесені зміни до положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення пенсії у розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати суд не бере до уваги, оскільки ним було застосовано нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2013 року у справі № К/800/12309/13.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, однак суд не може погодитись із вимогами позивача про перерахунок пенсії за 12 місяців з наступною щомісячною виплатою пенсії у розмірі 90% заробітної плати та інших виплат, що складає 9 533,40 грн. та встановлення розміру пенсії позивачу у розмірі 7 150 грн. з наступних міркувань.

Положенням ст.99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи строки звернення до суду, визначені ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України, право позивача на перерахунок пенсії підлягає захисту з 15.06.2014 року, оскільки позов подано 15.12.2014 року, в іншій частині позов залишено без розгляду.

Окрім того, позовні вимоги позивача про стягнення конкретних сум пенсійного забезпечення задоволенню не підлягають, оскільки нарахування сум пенсії, які повинні бути виплачені позивачу, не відноситься до компетенції суду, тому суд покладає на відповідача обов'язок здійснити перерахунок та виплату таких сум.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому суд вважає, що слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 36,54 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 46 Конституції України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року, ст.ст.2, 6, 18, 41, 122, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80% від суми щомісячного заробітку.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням довідки Прокуратури Вінницької області від 08.12.2014 року №18-ф-203 у розмірі 90% місячного заробітку та виплатити їй різницю між фактично отриманою нею та належною до сплати сумою пенсії з 15.06.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

В іншій частині задоволення позову відмовити.

Постанову суду допустити до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: