Справа № 455/343/14-а 6-а/455/4/2014
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015р. Справа № 876/3854/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області, м.Старий Самбір Старосамбірського району Львівської області

на ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.03.2014р. про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №455/343/14-а

за позовом ОСОБА_1, с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області

до управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області, м.Старий Самбір Старосамбірського району Львівської області

про стягнення та перерахунок соціальних виплат, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2014р. відділ державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області з поданням про зміну порядку і способу виконання рішення суду, просив змінити подальший порядок і спосіб виконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП №39764785 з виконання виконавчого листа №2-а-449/2011, виданого 30.08.2013р. Старосамбірським районним судом Львівської області, про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області щодо нарахування і невиплати ОСОБА_1 надбавки до пенсії, як дитині війни, відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 02.02.2011р. по 22.07.2011р.; зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області провести нарахування та виплату з 02.02.2011р. по 22.07.2011р. ОСОБА_1 щомісячної надбавки до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням вже виплачених сум, шляхом стягнення з управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області на користь ОСОБА_1 нарахованого, але не виплаченого підвищення до пенсії як дитині війни в твердій грошовій сумі, що становить 1211,59грн.

Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.03.2014р. у справі №455/343/14-а подання відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області задоволено, змінено спосіб та порядок виконання постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.08.2011р., на підставі якої видано виконавчий лист №2а-449-2011 від 20.08.2013р. щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 надбавки до пенсії, як дитині війни, відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 02.02.2011р. по 22.07.2011р. та про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області провести нарахування та виплату з 02.02.2011р. по 22.07.2011р. ОСОБА_1 щомісячної надбавки до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням вже виплачених сум, шляхом стягнення з управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області на користь ОСОБА_1 нарахованого, але не виплаченого підвищення до пенсії як дитині війни в твердій грошовій сумі, що становить 1211,59грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, її оскаржив відповідач: управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області, який в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при постановленні ухвали судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і порушено норми процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до вимог ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Задоволюючи заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що невиконання судового рішення у даній справі призведе до порушення прав позивача, а його виконання можливе лише в разі зміни способу виконання судового рішення.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, з наступних міркувань:

Згідно із вимогами ст.263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання постанови в адміністративній справі суд змінює строк подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання такої постанови.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

Із матеріалів справи вбачається, що судовим рішенням, про зміну способу і порядку виконання якого клопоче заявник, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, на підставі положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з врахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум.

За приписами п.2 ч.4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п.2 ч.2 ст.162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини судового рішення та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин позивач просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови, хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст.198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції, задоволюючи заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Стаття 263 КАС України не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, однак основними обставинами для цього слід вважати такі, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Апеляційним судом встановлено, що станом на день подання клопотання про зміну способу виконання рішення суду, управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області включило у відомість для виплати пенсії ОСОБА_1 суму боргу 1211,59грн. та вказало про неможливість виконання судового рішення з причин відсутності коштів.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що "захист порушеного права у судовому рішенні" і "спосіб виконання судового рішення" не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що є неприпустимим.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 11.11.2014р. у справі №21-394а14.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання судового рішення відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про зміну способу виконання судового рішення.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

Згідно із вимогами ст.202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, у випадках неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 199, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області, м.Старий Самбір Старосамбірського району Львівської області на ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.03.2014р. про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №455/343/14-а за позовом ОСОБА_1, с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області до управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області, м.Старий Самбір Старосамбірського району Львівської області про стягнення та перерахунок соціальних виплат, - задоволити.

2. Ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.03.2014р. про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №455/343/14-а, - скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя Я.С. Попко