Справа № 826/19689/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу

за позовом

Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління

ДФС у Чернігівській області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтозахист Україна"

ВСТАНОВИВ:

Прилуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Чернігівській області звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтозахист Україна" в особі Східної філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтозахист Україна" та просить суд:

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем в особі філії податкових зобов'язань з авансових внесків з податку на прибуток.

Відповідач у визначений судом строк заперечення на позовну заяву не надав, заяву про визнання позову також суду не надіслав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2014 року замінено Прилуцьку об’єднану державну податкову інспекцію Головного Управління Міндоходів у Чернігівській області (код ЄДРПОУ 38615077) на її правонаступника - Прилуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ 39483254).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Східна філія Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтозахист Україна"(код ЄДРПОУ 33307883) перебуває на обліку в Прилуцькій ОДПІ як платник податків.

Оскільки Східна філія Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтозахист Україна" не є юридичною особою, позовну заяву подано до головного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтозахист Україна".

З матеріалів справи убачається, що податковий борг виник внаслідок подання платником податків до Прилуцької ОДПІ податкової декларації щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства за 2013 рік.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, встановлено, що пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Згідно із визначенням, наведеним в п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Доказів оскарження в адміністративному або судовому порядку податкової вимоги, а також доказів сплати боргу у визначеному у поданні розмірі відповідачем до суду не надано.

Таким чином, сума податкового боргу відповідно до вимог чинного законодавства України є узгодженою і визнається сумою податкового боргу платника податків, розмір якої підтверджується даними облікової картки платника податку.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Беручи до уваги вищевикладені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заявленої суми боргу.

Щодо вимоги про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку на суму податкового боргу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Разом з тим, арешту коштів та інших цінностей такого платника податків, що знаходяться в банку, передує ряд заходів, визначених Главою 9 ПК України, які слід вжити контролюючому органу з метою забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань, в тому числі встановлення майна та інших цінностей такого платника податків, що можуть стати джерелами погашення податкових зобов'язань платника податків, передача такого майна у податкову заставу та накладення адміністративного арешту на майно.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження відсутності майна у відповідача, визначення балансової вартості вказаного майна та встановлення факту недостатності суми її вартості для погашення податкового боргу.

Що стосується вжиття податковим органом всіх необхідних заходів, спрямованих на розшук майна відповідача з метою погашення податкового боргу, позивачем надано довідку №1745 від 18.10.2014 року про відсутність за Східною філією Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтозахист Україна" зареєстрованих транспортних засобів та витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно реєстру прав власності на нерухоме майно, що сформований 05.09.2014 року з зазначенням про відсутність записів про право власності на нерухоме майно.

Суд звертає увагу позивача на те, що адміністративний арешт не є виключним та єдиним способом погашення податкового боргу, а наявність у відповідача такого боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку.

Крім того, слід зазначити, що накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться у банку не може призвести до позитивного наслідку, як то забезпечення виконання платником податків його обов’язків без вжиття заходів, спрямованих на безпосереднє стягнення такого боргу у судовому порядку, зокрема, шляхом звернення до суду із позовом про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих платника.

З огляду на вищевикладене, та з урахуванням наявних матеріалів справи, суд не вбачає наявних підстав для задоволення позовної вимог про накладення арешту на кошти відповідача, що знаходяться в банку на суму заявленого податкового боргу.

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.11, 69 - 71, ст. 94, ст.ст. 158-163, ст. 1832, ст. 254, ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області задовольнити частково.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.С. Мазур