Справа № 264/9416/14-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пустовойт Т.В.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року справа №264/9416/14-а

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Гімона М.М., суддів Василенко Л.А., Гайдара А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2014 року у справі № 264/9416/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії по заробітку з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на соціально-побутові потреби, індексації заробітної плати на підставі довідки Головного управління юстиції у Донецькій області від 04.06.2014 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя від 06.11.2014 року №5419 про відмову у перерахунку пенсії за заробітком ОСОБА_2 на підставі її заяви від 20.10.2014 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, по заробітку з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на соціально-побутові потреби, індексації заробітної плати на підставі довідки Головного управління юстиції у Донецькій області №505/05.3-23 від 04.06.2014 року про складові заробітної плати за період з 01.12.2007 року по 30.11.2009 року, починаючи з 01.11.2014 року, виходячи з 90% заробітної плати, з врахуванням виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову місцевого суду та у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги, оскільки такі види виплат, як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати не включається до заробітної плати державного службовця для обчислення пенсії. Крім того, на час звернення позивача до Пенсійного фонду законодавством передбачено виплата державним службовцям пенсії в розмірі 80 % від їх заробітної плати.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач знаходиться на обліку відповідача та з 02.12.2009 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Пенсія призначалася з розрахунку 90 % від заробітної плати.

20.10.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок розміру пенсії з урахуванням довідки від 04.06.2014 року № 505/05.3-23, у якій зазначені розміри виплаченої позивачу за період з 01.12.2007 року по 30.11.2009 року суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Згідно вказаної довідки, на всі виплати, що в ній вказані, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням відповідача від 06.11.2014 року № 5419 в перерахунку пенсії позивача згідно його заяви було відмовлено. Відповідачем вищевказана довідка не була прийнята, оскільки згідно ст.. 37-1 Закону України «Про державну службу», перерахунок пенсій провадиться у випадку підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до постанови КМУ, а оскільки останнє підвищення окладів було здійснено 01.02.2008 року згідно постанови КМУ № 34 від 06.02.2008 року, тому підстави для перерахунку пенсії відсутні.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку він фактично отримував на день звільнення на пенсію в розмірі 90 %, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення позову зроблені на підставі всебічно досліджених доказів, обставинам справи дана правильна правова оцінка, а при прийнятті рішення вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діє з 01.10.2011 року), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

До 01.10.2011 року, статтею 37 Закону України «Про державну службу» було передбачено, що за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №3723-XII), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Законом України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 1).

Статтею 2 Закон №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З наданої позивачем довідки від 04.06.2014 року № 505/05.3-23 вбачається, що на виплачені йому суми матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби, а також індексації заробітної плати нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, які позивач отримував перед виходом на пенсію і на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, повинні були враховуватися при обчисленні пенсії позивача.

Щодо задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити порахунок пенсії позивача у розмірі 90 % від заробітної плати, колегія суддів зазначає, що внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 37 Закону № 3723 щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Крім того, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення, так, нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії є ст. 37-1 Закону № 3723, яка змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнала.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За таких обставин положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 року, та Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право отримувати пенсію в розмірі 90 % від розрахованої заробітної плати, оскільки на час призначення її пенсії, під час якого були порушені права позивача, пенсії була призначена у такому відсотковому відношення відповідно до діючої на той час редакції ст. 37 Закону України № 3723.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2014 року у справі № 264/9416/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів М.М. Гімон

Л.А. Василенко

А.В. Гайдар