Справа № 2а-500/08/1570
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року м. Київ К/9991/70726/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Приватного підприємства «Малсі»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2011

у справі №2а-500/08/1570

за позовом Приватного підприємства «Малсі»

до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2010 позов задоволено повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м.Одеси від 06.09.2007 №/0 та №/0.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2011 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2011 скасовано. Прийнято нове рішення про відмову в позові.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони представників у судове засідання касаційної інстанції не направили, про час ті місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено виїзну планову перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2006 по 31.03.2007, за результатами якої складено акт №1992/23-02/30703930/191 від 27.08.2007.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем вимог пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого занижено податок на прибуток на суму 38137,50 грн.; пп.7.2.3, пп.7.2.6 п.7.2, п.7.3, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення від'ємного значення чистої суми зобов'язання з податку на додану вартість на 6672,9 грн.

На підставі акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.09.2007: №/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 6673 грн. та № /0, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 99900,5грн., у тому числі за основним платежем 38137,5 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 61763 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02.01.2001 між засновником ПП «Малсі» ОСОБА_2 (позикодавець) та ПП «Малсі», в особі директора Ковальової Л.І., (позичальник) було укладено договір про тимчасову фінансову допомогу, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику на безвідсотковій зворотній основі грошові кошти у суми 200000 грн., а позичальник зобов'язується до 02.01.2004 або за першою вимогою позикодавця у 5-ти денний термін повернути зазначену суму позикодавцю.

Згідно із внесеними до вказаного договору доповненнями від 11.12.2003 сума тимчасової фінансової допомоги на безвідсотковій зворотній основі складає 9877000 грн.; позика надається шляхом перерахування необхідних коштів на розрахунковий рахунок позичальника, або шляхом внесення суми позики до каси позичальника частинами.

Договором та доповненням до нього не встановлено конкретних строків надання у позику грошових коштів, а лише зазначено строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх обов'язків.

Згідно платіжних доручень №1589 від 27.09.2006 та №1 від 29.09.2006 ОСОБА_2 перераховано позивачу грошові кошти в сумі 353000,00 грн. та 255000,00 грн. з призначенням платежу: «внесок тимчасової фінансової допомоги засновника на зворотній основі згідно договору б/н від 02.01.2001 та додаткової угоди від 11.12.2003 без ПДВ».

Будь-яких доказів, які б беззаперечно підтверджували факт перерахування позикодавцем всієї суми позики за договором, а також того, що кошти в сумі 608000 грн. перераховані не на виконання вищезазначеного договору та додатку до нього, а помилково, суду не надано.

Згідно пп.4.1.6 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход включає суму поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення.

Таким чином, отримання від фізичної особи грошових коштів, що підпадають для цілей податкового обліку під категорію поворотної фінансової допомоги, спричиняє податкові наслідки для підприємства - платника податку у вигляді обов'язку включення отриманих сум до складу валового доходу.

Оскільки на кінець звітного періоду (вересень 2009 року) поворотна фінансова допомога не була повернута особі, яка її надала, підприємство мало включити її до складу валового доходу.

При цьому, судова колегія вважає, що суд апеляційної інстанції правильно оцінив лист позикодавця про помилковість перерахування коштів на адресу ПП «Малсі» як недостатню підставу для не включення до складу валового доходу на кінець звітного податкового періоду неповерненої фінансової допомоги (її частини).

19.09.2006 ПП «Малсі» укладено договір № 250 з ВАТ АК «Південний» на промислову переробку цукрового буряку на суму 167896,88 грн.

Згідно акту звірки від 14.12.2006 ВАТ АК «Південний» було виготовлено продукцію: цукор у кількості 154,023 т.; патока - 58,763 т.; жом - 1054,052 т. Втрати цукрового буряку при зберіганні становлять 53,471 т.

В рахунок вартості виконаних робіт по переробці сировини ВАТ АК «Південний» утримало з замовника цукровий буряк у кількості 914,023 т., в рахунок вартості мішків утримано 2,162 т. виготовленого цукру. Станом на 14.12.2006 залишки готової продукції, належні до передачі цукровим заводом замовнику склали: цукор - 151,861 т., патока - 58,763 т., жом - 1054,052 т.

На час проведення перевірки у позивача були відсутні первинні документи щодо отримання ним готової продукції (цукру, патоки, жому) після переробки цукрового буряку ВАТ АК «Південний» у кількості 1317,564 т., що є підставою для неврахування вартості цієї кількості продукції при визначенні правильності обліку товарів на складах.

Відповідно до п.5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно). Вартість запасів оплачених, але не отриманих (не оприбуткованих) платником податку - покупцем, до приросту запасів не включається. Вартість запасів оплачених, але не відвантажених (не знятих з обліку) платником податку - продавцем, до убутку запасів не включається. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що при розрахунку в податковому обліку платника податків приросту (убутку) балансової вартості запасів, в даному випадку цукру, патоки та жому, позивач повинен був враховувати не тільки матеріальну складову виробленої продукції (вартість переданого в переробку цукрового буряку на суму 178869,21 грн.), а і вартість отриманих послуг з переробки сировини в сумі 139914,07 грн. (167896,88 грн. - 27982,81 грн. ПДВ).

Крім того, в порушення пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» позивачем до складу валових витрат віднесено витрати, які не підтверджені відповідними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення податкового обліку, а саме, товарно-транспортними накладними на підтвердження наданих послуг по транспортуванню товарно-матеріальних цінностей ВАТ «Новокаховський КХП», ВАТ «Розділянський елеватор» та ТОВ «Нік» впродовж III-IV кварталів 2006 року.

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88, первинними документами є письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Оскільки товарно-транспортні накладні є основними документами на перевезення вантажів, їх відсутність унеможливлює висновок щодо надання послуг по транспортуванню товарно-матеріальних цінностей ВАТ «Новокаховський КХП», ВАТ «Розділянський елеватор» та ТОВ «Нік» у III-IV кварталах 2006 року, у зв?язку з чим висновок суду апеляційної інстанції про правомірне зменшення податковим органом валових витрат позивача за зазначеними господарськими операціями є правильним.

Відповідно до вимог пп.7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (чинного на час формування податкового кредиту) підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги).

Пункт 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону забороняє включати до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

Таким чином, у податковому обліку податковий кредит має бути підтверджений відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.

Відсутність податкової накладної та відсутність первинних бухгалтерських документів, якими підтверджується реальність здійснення господарської операції, безспірно позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податку у звітному періоді.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Наявні у позивача копії податкових накладних, за відсутності оригіналів, правильно визнано судом апеляційної інстанції неналежними доказами, які не можуть підтверджувати правомірність формування ним податкового кредиту з податку на додану вартість у серпні-вересні 2006 року на суму 6672,90 грн.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, та не можуть бути підставою для його скасування, з наведених в ній мотивів.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Малсі» залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2011 - без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун