Справа № 585/2869/14-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 р.Справа № 585/2869/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2014р. по справі № 585/2869/14-а

за позовом ОСОБА_1

до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВСГУЮ в Сумській області Лясковської К.І.

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом, в якому просив:

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області від 04.07.2014 р. ВП №41721198 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Роменського міськрайонного суду Сумської області №2-а-6/2007 від 03.01.14 р.;

- відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Роменського міськрайонного суду Сумської області №2-а-6/2007 від 03.01.14 р.

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2014р. по справі № 585/2869/14-а адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області Лясковської К.І. від 04.07.2014 р. ВП №41721198 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Роменського міськрайонного суду Сумської області №2-а-6/2007 від 03.01.2014 р. про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести розрахунок основного розміру грошового забезпечення та основного розміру пенсії за вислугу років колишнього начальника Роменського МРЕВ ОРЕВ ДАІ при УМВС України в Сумській області ОСОБА_1 у відповідності з вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та призначення йому пенсії в розмірі 3111,46 грн. з 26 березня 2005 р. з розрахунку грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням 4094,02 грн. Зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області Лясковську К.І. відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Роменського міськрайонного суду Сумської області №2-а-6/2007 від 03.01.2014 р.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, не погодившись з вказаною постановою суду, подало апеляційну скаргу. В обґрунтування скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та зазначає, що зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження ухвалене без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження». Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2014р. по справі № 585/2869/14-а в повному обсязі та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Виходячи з приписів ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 03.01.2014 року Роменським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист по справі № 2-а-6/2007, яким зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести розрахунок основного розміру грошового забезпечення та основного розміру пенсії за вислугу років на колишнього начальника Роменського МРЕВ ОРЕВ ДАІ при УМВС України в Сумській області ОСОБА_1 у відповідності з вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та призначити йому пенсію в розмірі 3111,46 грн. з 26 березня 2005 р. з розрахунку грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням 4094,02 грн. (а.с.15).

27.01.2014 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області відкрито виконавче провадження №41721198 за вищевказаним виконавчим листом (а.с.16).

04.07.2014 року старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області Лясковською К.І винесена постанова про закінчення вказаного виконавчого провадження, яка обґрунтована тим, що відповідно до норм чинного законодавства, державна установа (організація), яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету, відповідає за своїми зобов'язаннями коштами, що є в її розпорядженні. Згідно з вимогами ст. 21, 23, 25, 30 Бюджетного кодексу України, бюджетна установа має відповідати за своїми зобов'язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених виключно на цілі для погашення певної заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не проведено всіх необхідних дій примусового характеру з виконання виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наструпних підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Статтями 76 та 87 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі.

Згідно п.1 ч.2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає обов'язок державного виконавця вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно ч.2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.11 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

У відповідності до ч. 3 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчим органом ВДВС не вжиті всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду, а саме не з'ясовано причини невиконання рішення боржником, не направлено відповідні запити про наявність грошових коштів на рахунках боржника.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 4.4.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. № 74/5, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч.1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Проте, державний виконавець ВДВС не скористався своїм правом, відповідно до наведеної норми КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» та не звертався до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що державним виконавцем не проведено всіх необхідних дій примусового характеру з виконання виконавчого листа, а передчасно винесено постанову про закінчення провадження.

Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в апеляційній скарзі на те, що відсутні кошти на виплату сум пенсій, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 та 2 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), яка відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями Конвенції взятих на себе зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру. У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод").

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відсутність коштів у боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не звільняє боржника від виконання рішення суду, та не є обставиною, яка ускладнює його виконання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2014р. по справі № 585/2869/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.