Справа № 872/16929/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2015 рокусправа № 804/12629/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Дорбуд-Г" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень ,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.09.2013 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток (доходи) приватних підприємств у розмірі 683 298,75 грн., з яких за основним платежем 546 639 грн., за штрафними санкціями 136 659,75 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 570 046,25 грн., з яких за основним платежем 456 037, за штрафними санкціями 114 009,25 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 р. адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано неправомірними та скасовано податкові повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 12.09.2013 року №, №.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Дорбуд-Г" зареєстроване як юридична особа 10.04.2007 року виконавчим комітетом Марганецької міської ради та перебуває на податковому обліку в Нікопольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Посадовими особами Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, у період з 14.08.2013 року по 20.08.2013 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ВКФ "Дорбуд-Г" з питань правильності нарахування податку на додану вартість за період червень, вересень, жовтень, листопада 2012 року та податку на прибуток за період з 01.06.2012 по 31.12.2012 по господарським операціям з ТОВ "Главмет" у періодах їх фактичного здійснення, за результатами якої складено Акт від 28.08.2013 року №279/224/35055639.

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.09.2013 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток (доходи) приватних підприємств у розмірі 683 298,75 грн., з яких за основним платежем 546 639 грн., за штрафними санкціями 136 659,75 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 570 046,25 грн., з яких за основним платежем 456 037, за штрафними санкціями 114 009,25 грн.

За висновками Акту перевірки від 28.08.2013 року №279/224/35055639 податковим органом встановлені наступні порушення: п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 546 639 грн. у т.ч. за 2 квартал 2012 року на суму 257 556 грн., за 3 квартал 2012 року на суму 170 366 грн. та 4 кварталі 2012 року на суму 118 717 грн.; п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 456 037 грн., в тому числі за червень 201р. на суму 249 906 грн., вересень 2012р. на суму 68 498 грн., жовтень 2012р. на суму 60 311 грн., та за листопад 2012р. на 77 322 грн.

Матеріали справи свідчать, що підставою для зазначеного вище донарахування став висновок податкового органу про відсутність у контрагента позивача ознак реальності вчинення господарських операцій за період з 01.08.2011р. - 31.12.2012р. на підставі господарських операцій з яким, позивачем було сформовано валові витрати та податковий кредит.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з підтвердження позивачем належним чином оформленими первинними документами реального здійснення операцій, на підставі яких позивачем сформовано валові витрати та податковий кредит з ПДВ.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Згідно пп. 138.2, 138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, у разі, якщо платник податку здійснив певні витрати на придбання товарів (робіт, послуг) для їх подальшого використання у власній господарській діяльності і ці витрати підтверджуються відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, він має право віднести такі витрати до складу валових витрат.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пунктів 198.2, 198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для формування податкового кредиту по ПДВ платник повинен підтвердити належними та достовірними документами факт придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях та пред'явити оформлені належним чином податкові накладні, складені постачальником з урахуванням сум податку на додану вартість.

Усі здійснювані платником господарські операції мають опосередковуватися складенням первинних документів, що відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Подання платником належним чином оформлених документів, передбачених законодавством у сфері оподаткування, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе, що відомості у цих документах є неповними, недостовірними та (або) протирічливими.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ ВКФ "Дорбуд-Г" мало взаємовідносини з ТОВ "Главмет" згідно договорів підряду, відповідно до яких ТОВ ВКФ "Дорбуд-Г" є замовником виконання передбачених договорами робіт, а ТОВ "Главмет" є підрядником.

Виконання укладених договорів підтверджується відповідними рахунками, довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3), актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2), податковими накладними, реєстрами отриманих та виданих податкових накладних, платіжними доручення, оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 685 "Розрахунки з іншими кредиторами".

Акти приймання виконаних робіт у повній мірі відображають зміст господарських операцій, які були проведені на підставі договорів підряду, укладених між ТОВ "ВКФ "Дорбуд-Г" та ТОВ "Главмет".

Виписані ТОВ "Главмет" на адресу ТОВ "ВКФ "Дорбуд-Г" податкові накладні відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Використання позивачем придбаних робіт, у своїй господарській діяльності підтверджується відповідними договорами підряду, копії яких наявні в матеріалах справи, в яких позивач виступає підрядником.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач мав взаємовідносини з ТОВ "Главмет" на підставі яких були сформовані валові витрати та податковий кредит з податку на додану вартість.

Крім того, висновками акту перевірки не встановлено дефекту будь-якого первинного документу або обставин, які б свідчили про нереальність укладеної позивачем з його контрагентом угоди.

Факт здійснення господарських операцій з ТОВ "Главмет" підтверджується відповідними первинними документами, які були в наявності у відповідача під час проведення перевірки та досліджувалися ним, що не заперечується відповідачем.

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є документами первинного обліку.

При цьому, як вбачається з встановлених судом обставин справи та підтверджується наявними у ній доказами, у розглядуваному випадку висновок податкового органу про відсутність у позивача об'єктів оподаткування, мотивований порушеннями, допущеними контрагентом позивача, тобто третьою особою, а саме відсутність у контрагента ознак реальності вчинення господарських операцій.

Крім того, висновок податкового органу сформований на припущеннях, оскільки він зроблений на підставі висновків Акту ДПІ у Київському районі м. Харкова від 05.02.2013 року №48/224-07/37577455 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Главмет", якими встановлено відсутність ознак реальності вчинення господарських операцій вказаного контрагенту позивача. Тобто висновок податкового органу не ґрунтується на дослідженні первинних документів. Крім того, з Акту перевірки вбачається, що висновки Акту ДПІ у Київському районі м. Харкова від 05.02.2013 року №48/224-07/37577455 в свою чергу також сформовані на підставі інших актів.

Водночас, відповідачем не наведено доводів та не подано доказів, які безспірно б підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності названого постачальника.

При цьому, слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

За таких обставин у суду відсутні підстави для невизнання поданих позивачем первинних документів, які містять необхідну для цілей оподаткування інформацію про зміст та обсяг спірних операцій, як неналежне документальне підтвердження їх виконання.

Таким чином, висновки податкового органу, мають характер припущень та є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка правовідносинам між позивачем та його контрагентами, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 26.01.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим