Справа № 2а-6841/09/0470
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-6841/09/0470

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

іменем України

"22" січня 2015 р.

справа 2-а-6841/09/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дубль-А» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2009 у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Дубль-А» до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Дубль-А» 11.08.2008 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, в якому просить визнати протиправною бездіяльність щодо неповернення майна та ненадання відповідей на звернення; зобов’язати повернути описане 11.08.2004 майно.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2009 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про порушення своїх прав підприємство дізналося у 2004 році.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що позиція суду порушує матеріальність перебігу часу, оскільки виконавче провадження було закінчено 11.08.2004, а відтак, сторони та інші учасники виконавчого провадження втратили свої права і обов’язки у виконавчому провадженні. Тобто в даних правовідносинах позивач не є учасником виконавчого провадження, а позов було подано до суду в межах річного строку з моменту направлення до відповідача останньої вимоги про повернення майна, яка датована 11.08.2007.

Колегія суддів вважає таку позицію відповідача безпідставною з огляду на наступне.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач свої вимоги обґрунтовує наступним. 11.08.2004 при здійсненні протиправних дій щодо виселення приватного підприємства «Дубль-А» (за відсутністю службових осіб приватного підприємства «Дубль-А») за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр.Металургів, 42, - державним виконавцем Статовським Г.Г. був вчинений опис майна підприємства. Після проведення опису за відсутності боржника державний виконавець зобов'язаний не пізніше наступного дня направити копію акта опису майна боржнику, що не було зроблено. Звернення ПП «Дубль-А» про витребування власного майна: №107 від 29.08.2004 р. вхід. реєстр. №6315 від 30.08.2004 р.; б/н від 07.09.2004 р., вхід. реєстр. №6513 від 07.09.2004 р.; №111 від 13.09.2004 р., вхід. реєстр. №6350 від 14.09.2004 р.; №112 від 20.09.2004 р., вхід. реєстр. №6753 від 20.09.2004 р.; №115 від 07.11.2004 р., вхід. реєстр. №7375 від 08.11.2004 р.; № З-111 від 11.08.2007 р., вхід. реєстр. №…від 13.08.2007 р., були зареєстровані у Дніпровському відділі державної виконавчої служби. На жодне із зазначених звернень про витребування власного майна та надання засвідченої копії опису майна ПП «Дубль-А» відповіді не отримало, майно та документи не повернуто.

Таким чином, позивачем оскаржуються дії відповідача під час здійснення ним виконавчого провадження, а відтак, в даних правовідносинах, позивач є стороною виконавчого провадження і наділений правами та обов’язками, які встановлені для боржника. Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини 2 статті 181 КАС України позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та інтересів.

Згідно статті 6 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Проте, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що строк звернення до суду з позовом у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби становить десять днів. Загальний же строк звернення до суду з адміністративним позовом становить один рік. Проте, в обох випадках, цей строк відраховується з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Суд першої інстанції вірно встановив, що про порушення своїх прав позивач дізнався у 2004 році. Вказані обставини не заперечуються і позивачем. Проте, на думку останнього, річний строк повинен відраховуватися з моменту надсилання останньої вимоги, що суперечить вимогам статті 99 КАС України. Суд апеляційної інстанції вважає, що будь-які об’єктивні чи суб’єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси.

Статтею 100 КАС України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач наполягав на відмові у позові з підстав пропуску позивачем строку звернення до суд, і встановивши такі обставини, суд першої інстанції вірно застосував наслідки пропуску строку звернення до суду та відмовив в позові.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Вимоги ж заявника апеляційної скарги визнати заяву позивача від 28.08.2009 про відвід судді обґрунтованою та задовольнити клопотання про забезпечення адміністративного позову виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, які встановлені статтею 198 КАС України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 41, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Дубль-А» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2009 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова