Справа № 826/16618/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 лютого 2015 року № 826/16618/14

Окружний адміністративний суд міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-а у складі головуючого Бояринцевої М.А, суддів: Кротюка О.В., Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) Прем"єр-міністра України Яценюка Арсенія Петровича

2) Міністра соціальної політики України Денісової Людмили Леонтіївни

про зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заявлені про:

визнання дій та бездіяльності Прем'єр-міністра України Яценюка А.П., Міністра соціальної політики України Денисової Л.Л. протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 29.05.14 р., 05.06.14 р., 27.06.14 р., 19.07.14 р., 12.08.14 р., 20.08.14 р., 04.09.14 р., 11.09.14 р., 26.09.14 р., 01.10.14 р., 03.10.14 р., 11.10.14 р.;

зобов'язання Прем'єр-міністра України Яценюка А.П., Міністра соціальної політики України Денисову Л.Л. розглянути та провести перевірку доводів позивача за зверненнями від 03.10.14 р., 11.10.14 р. відповідно до законодавства України;

зобов'язання порахувати суму морального збитку, який поніс позивач за відсутністю забезпечення медикаментами з квітня по червень 2014 р., вересень, жовтень 2014 р.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає дії та бездіяльність щодо розгляду його звернень протиправною з тих підстав, що відносно нього як інваліда здійснюється дискримінація, не забезпечується належним чином надання йому соціальних послуг та лікування, забезпечення ліками, що не знаходить належного реагування від компетентних органів.

Відповідач - Прем'єр-міністр України в особі представника проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Як вбачається зі звернень позивача за період з травня по жовтень 2014 р. в них порушуються питання щодо забезпечення його медикаментами, санаторно-курортним та реабілітаційним лікуванням у зв'язку з втратою здоров'я, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки вказані питання відносяться до компетенції Міністерства соціальної політики України та Міністерства охорони здоров'я України, звернення були скеровані до вказаних установ в порядку ст.ст. 5, 7 Закону України "Про звернення громадян".

Відповідач - Міністр соціальної політики України проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що у своїх зверненнях позивач вимагає забезпечити його послугами за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що не передбачені чинним законодавством, зокрема, матрацом "Дормео-Ролан" для занять лікувальною фізкультурою, екзоскелетом, велотренажером з електроприводом, верстатом-веркалізатором, ортезами на тазостегнові суглоби, які виготовляються на підставі німецьких комплектуючих і вартість яких перевищує граничні ціни на ці вироби, наданням соціальних послуг на лікування цукрового діабету (ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09..2012 року та від 12.06.2014 року позивачу відмовлено в позові про зобов'язання надати вказані соціальні послуги), санаторно-курортним лікуванням при наявності протипоказань, кушеткою медичною, отримувати кошти на його догляд членам сім'ї, при цьому, догляд будуть здійснювати інші особи.

Також позивач вимагає від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України укласти окремий договір з організацією, яка на автомобілі швидкої медичної допомоги має транспортувати його з дому до стоматологічної поліклініки, пересаджувати в стоматологічне крісло та повертати додому.

На неодноразові звернення позивача з вказаного приводу йому надавалися обґрунтовані відповіді, які не беруться позивачем до уваги.

Протягом 2007-2014 р. до Мінсоцполітики надійшло понад 110 заяв позивача, в т.ч. у 2014 році - 20, відповіді на які надані.

Листом Мінсоцполітики від 10.07.14 р. №2246/0/18/14-зв в черговий раз надано відповідь заявнику з тих самих питань, а також попереджено про припинення листування з заявником у разі подальших надходжень таких звернень.

Листом від 22.08.14 р. №2674/0/18-14-зв заявника в порядку ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" повідомлено про припинення листування з ним, у зв'язку з чим подальші звернення, що надходили на адресу Мінсоцполітики, залишені без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 14.09.06 р. потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримав травму хребта. У 2006 р. позивача визнано інвалідом І групи за загальним захворюванням.

За наслідками спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з потерпілим 14.09.06 р., був складений акт №1 про нещасний випадок від 26.12.08 р., пов'язаний з виробництвом, на підставі якого ОСОБА_1 03.02.09 р. пройшов огляд у МСЕК, за результатами якого йому була встановлена І група інвалідності та 100% втрати працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом.

Позивач знаходиться на обліку у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та отримує призначені йому страхові виплати.

Починаючи з 2009 р., позивач неодноразово звертався зі скаргами до державних установ з питань надання йому соціальних послуг як інваліду.

Зокрема, 29.05.14 р. позивач направив заяву на ім'я Прем'єр-міністра України Яценюка А.П., у якій просив надати йому роз'яснення щодо Закону України "Про ратифікацію Конвенції про права інвалідів і Факультативного протоколу до неї" від 16.12.09 р. та розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.03.11 р. №245-р "Про схвалення Концепції Загальнодержавної програми "Національний план дій з реалізації Конвенції про права інвалідів та розвитку системи реабілітації інвалідів".

05.06.14 р., 27.06.14 р., 19.07.14 р., 12.08.14 р., 20.08.14 р., 04.09.14 р., 11.09.14 р., 26.09.14 р., 01.10.14 р., 03.10.14 р., 11.10.14 р. позивач звертався до Прем'єр-міністра України Яценюка А.П., Міністра соціальної політики України Денисової Л.Л. та Міністра охорони здоров'я України Мусія О.С. з листами, в яких виклав свої міркування щодо реакції посадових осіб на його звернення з приводу отримання ним соціальних послуг, пов'язаних з його обслуговуванням як лежачого інваліда, скаргами на неналежний розгляд його звернень, зобов'язання взяти розгляд його скарг на контроль.

Всі отримані від позивача звернення на ім'я Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. направлено до Міністерства соціальної політики України та Міністерства охорони здоров'я України для розгляду та надання відповіді відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", про що позивача повідомлено листами Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Згідно Закону України "Про звернення громадян" -

Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ст. 1);

Звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (ст. 5);

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (ст. 7);

Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких закінчився, на підставі статті 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення (ст. 8);

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи (ст. 19).

В даному випадку, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово скористався своїм правом направляти звернення до органів державної влади щодо належного його забезпечення соціальними послугами у зв'язку з отриманою інвалідністю, зокрема, шляхом направлення звернень 29.05.14 р., 05.06.14 р., 27.06.14 р., 19.07.14 р., 12.08.14 р., 20.08.14 р., 04.09.14 р., 11.09.14 р., 26.09.14 р., 01.10.14 р., 03.10.14 р., 11.10.14 р. до Прем'єр-міністра України Яценюка А.П.

В свою чергу, Секретаріатом Кабінету Міністрів України вказані звернення правомірно скеровані для розгляду по суті до органів державної влади, до відання яких відносяться питання соціального забезпечення громадян та охорони здоров'я.

Згідно п. 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.11 р. №389/2011, Міністерство соціальної політики України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінсоцполітики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Згідно п. 1 Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.11 р. №467/2011, Міністерство охорони здоров'я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МОЗ України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони здоров'я, формуванні державної політики у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення, створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів і медичних виробів, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням.

При цьому, звернення позивача викладені таким чином, що в них містяться як викладення скарг позивача по суті надання йому соціальних послуг, так і висловлене невдоволення щодо результатів їх розгляду іншими державними органами, у зв'язку з чим заборона на пересилання скарг, передбачена ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", в даному випадку не підлягає до застосування.

Мінсоцполітики України надано суду докази неодноразового розгляду звернень позивача з тих самих питань та про надання йому відповідей на звернення з роз'ясненням, які соціальні послуги він має право отримувати згідно чинного законодавства з посиланням на конкретні нормативно-правові акти. У зв'язку з вказаним, листом від 22.08.14 р. №2674/0/18/14-зв позивача правомірно повідомлено про припинення листування в порядку ст. 8 Закону України "Про звернення громадян".

Окремо суд звертає увагу позивача на ту обставину, що порядок надання соціальних послуг, в тому числі, у зв'язку з призначенням особі інвалідності, передбачено чинним законодавством, і ні центральні органи державної влади, ні місцеві не мають права забезпечити надання соціальних послуг, не передбачених чинним законодавством, або надання їх у розмірі, що перевищує виділені для цієї мети кошти.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог, а тому позов визнається судом таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий М.А. Бояринцева

Судді О.В. Кротюк

А.С. Мазур