Справа № 826/8887/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8887/14 Головуючий у 1-й інстанції: Дегтярьова О.В. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Старової Н.Е.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29 травня 2014 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 31 липня 2014 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2014 року та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у місті Києві від 24.04.2014 року № 603 та направлень на перевірку від 25.04.2014 року, працівниками відповідача проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань своєчасності, правильності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, сплати внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивачем за період з 13.04.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складений Акт від 05.05.2014 року № 1128/26-52-17-01 (далі - Акт перевірки).

В ході проведення вказаної перевірки перевіряючим встановлено, що позивач протягом періоду з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року здійснювала діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (ІІ група, свідоцтво платника єдиного податку на 2012 рік) у сфері роздрібної торгівлі меблями та іншими товарами для дому, без використання праці найманих осіб. Декларації суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи - платника єдиного податку подавалися до податкової інспекції своєчасно, з наростаючим підсумком.

В порушення вимог пп. 168.1.1 п.168.1 ст.168, пп. «а», «б» п. 176.2 ст. 176, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України позивач протягом перевіряємого періоду не нараховувався, не утримувався та не перераховувався до бюджету податок з доходів фізичних осіб в результаті чого до бюджету не сплачено податку з доходів фізичних осіб у розмірі 35 496, 93 грн., та не подавалися до податкової інспекції відповідно податкові розрахунки ф. 1-ДФ за 4-ий квартал 2012 року та за 1 - 4-ий квартали 2013 року.

29 травня 2014 року ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі Акта перевірки від 05.05.2014 року № 1128/26-52-17-01 прийняла податкове повідомлення-рішення за № (форми «Р»), яким визначило ФОП ОСОБА_2 суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (код платежу 11010100) у розмірі 44 881, 18 грн., в т.ч. 35 496, 94 грн. - основний платіж, 9 384, 24 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів (тобто, ніж заробітна плата), є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету (п. 171.2 ст. 171 ПК України).

Згідно із пп. «а» і «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

В силу норми пп. 2 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, а саме, податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об'єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності фізичної особи та оподатковані згідно з цією главою.

Одночасно п. 297.3 ст. 297 ПК України передбачено, що платник єдиного податку виконує передбачені цим Кодексом функції податкового агента у разі нарахування (виплати, надання) оподатковуваних податком на доходи фізичних осіб доходів на користь фізичної особи, яка перебуває з ним у трудових або цивільно-правових відносинах.

В ході судового розгляду встановлено, що протягом 2013 - 2014 років позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (група ІІ), задекларувала у поданих до податкової інспекції податкових деклараціях платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2012 і 2013 роки доходи (обсяги виручки) від здійснення підприємницької діяльності за 2012 рік в сумі 110 000, 00 грн., та за 2013 рік - 206 289, 00 грн., що відповідає даним внесеним підприємцем до книги обліку доходів за вказані роки, що зареєстрована в ДПІ в липні 2012 року.

Позивач звертала увагу суду на те, що підприємницька діяльність за вказані періоди здійснювалася позивачем без відкриття рахунків у банківських установах.

Первинних і розрахункових документів, на підставі яких здійснювалося внесення записів до зазначеної вище Книги обліку доходів за результатами підприємницької діяльності, позивач до суду не подала. В обґрунтування причин їх відсутності представник позивача зазначив про відсутність у ФОП ОСОБА_2 згідно ст. 296 ПК України обов'язку щодо зберігання таких документів при веденні господарської діяльності на спрощеній системі оподаткування.

Так, згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 статті 44 Кодексу, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менше як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Разом з тим, сам по собі факт відсутності у позивача первинних документів за результатами придбання товарів, що були в подальшому були реалізовані ним протягом перевіряємого періоду, в даному випадку не може беззаперечно свідчити про здійснення закупівлі таких товарів саме у фізичних осіб - не суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідач в обґрунтування правомірності висновків Акта перевірки посилався письмові пояснення позивача, в результаті чого він дійшов висновку про те, що остання здійснювала підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівля меблями та іншими товарами для дому шляхом закупівлі товарів у фізичних осіб (без статусу підприємців) на ринку у місті Києві з метою подальшої реалізації в магазинах з націнкою, а тому, як наслідок, - виступала податковим агентом щодо оподаткування доходів отриманих такими фізичними особами-продавцями товарів.

Разом з тим, представник позивача спростовував факт подання позивачем даних письмових пояснень до податкової інспекції, а представник відповідача дані письмові пояснення позивача суду також не надав, факт реєстрації таких пояснень діловодною службою ДПІ та/або отримання такого документу за описом документально не підтвердив.

Також у відповідності до положень п. 1.4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.03.2013 року № 395 (далі - Порядок, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 року за № 607/23139) результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Під «актом» розуміється службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Документи за результатами господарської діяльності, що надаються платником податком до перевірки відповідно до вимог п. 1.3 цього Порядку, повинні прийматися працівником контролюючого органу за описом, примірник якого додається до матеріалів перевірки.

Крім того, п. 3.1 Порядку передбачено, що окрім зазначеного вище опису наданих до перевірки документів до Акта перевірки можуть додаватися інформативні додатки, в т.ч. пояснення, зауваження або заперечення платника податків або його законних представників щодо виявлених порушень або з інших питань, що виникли під час перевірки.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, з наявних матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що висновки Акта перевірки від 05.05.2014 року № 1128/26-52-17-01 про порушення позивачем норм пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України документально не підтверджуються, у зв'язку з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірне податкове повідомлення-рішення від 29.05.2014 року № , яке прийняте на підставі такого Акта перевірки, є неправомірним, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2014 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.