Справа № 824/1937/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22 січня 2015 року м. Київ В/800/374/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі: Стародуба О.П. (суддя-доповідач), Заїки М.М., Ліпського Д.В., Мойсюка М.І., Пасічник С.С.,

вирішуючи питання про допуск до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до Чернівецької митниці Міндоходів про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.10.2014р. у зазначеній справі, яку мотивує неоднаковим застосуванням касаційним судом положень статті 40, 42 Кодексу законів про працю України.

В обґрунтування заяви посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.10.2014р. у справі №К/800/16040/14 та від 21.08.2014р. у справі №К/800/21604/14, які, на його думку, підтверджують неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши доводи заяви та додані до неї матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що справа не підлягає допуску до провадження Верховного Суду України, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 1 статті 237 КАС України підставою для подання заяви про перегляд судового рішення є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.10.2014р. у справі №К/800/15226/14, про перегляд якої ставиться питання, суд касаційної інстанції, погодившись з висновком суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову, виходив з того, що відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства, яким регламентується процедура вивільнення працівників у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, та з урахуванням положень статті 42 про переважне право на залишення на роботі, позивача обґрунтовано звільнено з роботи у зв'язку із реорганізацією Чернівецької обласної митниці.

Серед іншого, судами було встановлено, що в установі,де працював позивач, відбулось скорочення штатної чисельності працівників, в зв'язку з чим йому було запропоновано звернутись до центру зайнятості або працевлаштуватись самостійно, а також встановлено відсутність будь-яких підстав переважного права на залишення на роботі.

В той же час, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.08.2014р. у справі №К/800/21604/14, на яку посилається позивач на підтвердження неоднакового правозастосування, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, виходив з того, що Львівською митницею не було виконано вимог законодавства в частині процедури звільнення працівника, оскільки доказів того, що позивачу пропонувалися вакантні посади та письмових доказів про відмову позивача під особистий підпис від запропонованих посад надано не було, а також не враховано переважне право позивача залишення на роботі.

В іншій, наданій для порівняння ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.10.2014р. №К/800/16040/14, касаційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції, яким позов про поновлення на роботі в митних органах було задоволено. Однак, у цій справі суди виходили з того, що скорочення не відбулось, позивачу іншу роботу запропоновано не було, а також звільнення відбулось з порушенням вимог статей184 та 186-1 Кодексу законів про працю України щодо гарантій особам, які виховують малолітніх дітей без матері.

Таким чином ухвалення різних за змістом судових рішень відбулось внаслідок різних фактичних обставин, а не внаслідок неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що передбачені статтею 237 КАС України підстави для перегляду відсутні, в зв'язку з чим в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до Чернівецької митниці Міндоходів про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О.П. Стародуб

М.М. Заїка

Д.В. Ліпський

М.І. Мойсюк

С.С. Пасічник