Справа № 2а-4274/11/2070
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2015 р. м. Київ К/9991/13029/12

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Приходько І.В., Цвіркун Ю.І.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Харківської обласної митниці

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012

у справі № 2а-4274/11/2070

за позовом приватної промислово-торговельної фірми "Юсі" (далі - ППТФ «Юсі»)

до Харківської обласної митниці

про скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року ППТФ «Юсі» звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила скасувати податкові повідомлення-рішення Харківської області митниці форми «Р» від 11.03.2011 № 25 та від 11.03.2011 № 26.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2011 позов задоволено з тих мотивів, що сума транспортних витрат позивача, включена до митної вартості імпортованих товарів, підтверджується документами, наданими ППТФ «Юсі» при митному оформленні.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012 назване рішення суду першої інстанції залишено без змін. При цьому апеляційний суд виходив з того, що приймаючи вантажні митні декларації та пропускаючи товар на митну територію України, відповідач погодився із визначеною імпортером (позивачем у справі) митною вартістю ввезених товарів, у зв'язку з чим правові підстави для прийняття податкових повідомлень про нарахування податкових зобов'язань з причин неправильного обчислення заявником транспортно-експедиційних витрат відсутні.

Посилаючись на невідповідність висновків судів вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, Харківська обласна митниця звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у позові. Зокрема, на обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що задекларовані позивачем суми транспортно-експедиційних витрат не відповідають поданим ППТФ «Юсі» первинним документам.

Перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне частково задовольнити подану касаційну скаргу з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, у ході проведення планової документальної виїзної перевірки ППТФ «Юсі», оформленої актом від 14.02.2011 № 008/11/807000000/, Харківська обласна митниця дійшла висновку про заниження позивачем транспортно-експедиційних витрат, понесених у зв'язку з транспортуванням імпортного товару до ввезення на митну територію України та виконанням експортних формальностей, що призвело до заниження задекларованої позивачем митної вартості товару. Наведене стало підставою для прийняття відповідачем: податкового повідомлення-рішення митниці форми «Р» від 11.03.2011 № 25, за яким позивачеві визначено податкове зобов'язання з ввізного мита у сумі 876,39 грн. (у тому числі 701,11 грн. за основним платежем та 175,28 грн. за штрафними санкціями); податкового повідомлення-рішення митниці форми «Р» від 11.03.2011 № 26 про донарахування ППТФ «Юсі» ПДВ у сумі 6434,80 грн. (у тому числі 5147,84 грн. за основним платежем та 1286,96 грн. за штрафними санкціями).

Пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (пункт 35 статті 1 Митного кодексу України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, далі - МК).

У пункті 19 цієї ж статті МК міститься визначення терміну «митні процедури» як операцій, пов'язаних зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує (стаття 69 МК).

Аналіз наведених положень Закону свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови існування обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 265 МК).

Згідно з визначеною Порядком здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 09.04.2008 № 339 на виконання вимог статті 265 МК, процедурою контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після закінчення їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митними органами, зокрема, шляхом проведення перевірки. У разі коли в результаті здійснення такого контролю виявлено обставини, що вплинули на рівень задекларованої митної вартості таких товарів, митний орган приймає рішення про визначення їх митної вартості за встановленою ДМСУ формою. У разі заниження податкового зобов'язання та його непогашення протягом 10 днів з дати надходження рішення митного органу про визначення митної вартості товару зазначений орган самостійно вживає заходів для донарахування сум податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановленому Законом № 2181-ІІІ порядку.

Таким чином, за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі, у тому числі й після пропуску товару на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів) у зв'язку з виявленням помилки стосовно декларування товару, якщо така помилка була наслідком протиправних дій імпортера,як-от у разі зазначення у вантажній митній декларації неповних, суперечливих або недостовірних відомостей.

У зв'язку з цим для вирішення цього спору судам необхідно було перевірити та надати правову оцінку доводам Харківської обласної митниці щодо невідповідності відомостей у наданих позивачем при митному оформленні документах даним, встановленим на підставі аналізу договорів, специфікацій, рахунків, товарно-транспортних накладних, банківських рахунків, а також інформації, отриманої митним органом від підприємств-перевізників щодо фактичної суми витрат позивача на експедиційні послуги та на експортні формальності.

Втім суд першої інстанції, зазначивши про підтвердженість визначених ППТФ «Юсі» витрат первинними документами, не надав правової оцінки доводам відповідача по взаємовідносинам з окремими контрагентами. У той же час у ході розгляду справи Харківська обласна митниця неодноразово посилалася на декларування позивачем витрат на оплату транспортно-експедиційних послуг, наданих товариством з обмеженою відповідальністю «Стеллар Транс» та товариством з обмеженою відповідальністю «МВ «Стеллар», у розмірі нижчому, ніж вартість транспортних послуг, сплачених лише товариству з обмеженою відповідальністю «Стеллар Транс». Також відповідач у наданих судам поясненнях посилався на невідображення позивачем у вантажній митній декларації витрат перевізника (товариства з обмеженою відповідальністю «Транско Україна») на експортні формальності.

Втім зазначені аргументи відповідача не отримали правової оцінки у суді.

Наведені недоліки не були виправлені апеляційним судом, який взагалі не досліджував підстави оспорюваних донарахувань, пославшись на їх незаконність в силу факту пропуску товару на митну територію України митним органом.

А відтак оскаржувані судові акти не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) щодо ухвалення судового рішення на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин даної справи.

Касаційна ж інстанція позбавлена права досліджувати та встановлювати обставини, не встановлені у судовому рішенні, оцінювати докази, у зв'язку з чим Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне скасувати прийняті у справі судові акти та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 221, 223, 227, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Харківської обласної митниці задовольнити частково.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2012 у справі № 2а-4274/11/2070 скасувати.

3. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.В. Приходько
Ю.І. Цвіркун