Справа № 810/6792/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року 810/6792/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Афродіта" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

4 грудня 2014 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Афродіта" (далі - позивач) з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 лютого 2014 р. № № , .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковим органом здійснено нарахування штрафних санкцій на борг, який виник через технічну помилку, яку позивачем було усунуто, а отже притягнення платника податку до відповідальності, у випадку самостійного виявлення та виправлення помилки є протиправним.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що в ході проведення перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем строків сплати податкових зобов'язань по земельному податку, що призвело до порушення податкового законодавства та як наслідок, до виникнення податкового зобов'язання, визначеного спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

21 січня 2015 р. представниками сторін було подано до суду письмові клопотання про подальший розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, моє право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

8 грудня 1999 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Серія АГ № 563507 та копією свідоцтва про державну реєстрацію Серія А00 № 324332 (а.с. 13, 14, 15 відповідно).

14 лютого 2014 року відповідачем проведено перевірку позивача з питань дотримання термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з орендної плати, за результатами якої у цей же день складено акт перевірки № 4/1501/1006/3060528 (далі - Акт № 4/1501/1006/3060528)(а.с. 41-42).

В даному акті відповідачем зазначено порушення позивачем строків сплати податкових зобов'язань по земельному податку, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2012 р. № 2755-VI (далі - ПК України).

На підставі висновків акту № 4/1501/1006/3060528 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 14 лютого 2014 р.:

- № , яким зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 69 005 грн 01 коп.;

- № , яким зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 15 289 грн 29 коп. (а.с. 47, 48 відповідно).

У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, ним було подано даний адміністративний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані ПК України.

Як вбачається з абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з вимогами п. 286.3 ст. 286 ПК України платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Як вбачається з п. 287.3 ст. 287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до вимог п. 287.4 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

14 січня 2013 р. позивачем подано до відповідача податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) за 2013 р., відповідно до якої задекларовано щомісячну суму земельного податку за січень-грудень 2013 р. у сумі 38 280 грн 97 коп. (а.с. 25-29).

21 лютого 2013 р. засобами електронного зв'язку позивачем до відповідача було надіслано уточнюючу податкову декларацію №1 з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) за 2013 р., відповідно до якої задекларовано щомісячну суму земельного податку за січень-грудень 2013 р. у сумі 38 276 грн 25 коп. (30-34).

Однак, при складанні уточнюючої декларації № 1 позивачем було допущено технічну помилку, а саме не проставлено в рядку 14 суму 459 371 грн 64 коп. орендної плати за даними раніше поданої декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) за 2013 р., що спричинило відображення невірної інформації в автоматизованій системі обліку відповідача, зокрема податкові зобов'язання позивача з даного податку подвоїлися.

11 вересня 2013 року у результаті самостійного виявлення помилки по податковим зобов'язанням з податку на землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) та з урахуванням звітної нової та раніше уточнюючої декларації задвоєної суми сплати за оренду землі, яка склала щомісячно 76 557 грн 22 коп., позивачем було направлено до відповідача нову уточнюючу податкову декларацію №2 з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) за 2013 рік, в якій було зазначено щомісячну суму земельного податку за січень-грудень 2013 р. у сумі 38 276 грн 25 коп. (а.с. 35-39.)

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем податкові зобов'язання з орендної плати за землю за 2013 р. (з урахуванням уточнюючої податкової декларації № 2 з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) за 2013 рік) сплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 49-61).

Наведене свідчить, що посилання представника відповідача на те, що позивачем було пропущено строк сплати самостійно неправильно визначених зобов'язань з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) за 2013 рік за поданими ним 14 січня та 21 лютого 2013 р. деклараціями є необгрунтованими та спростовуються наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПК України).

Згідно з вимогами п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суми податкових зобов'язань з податку на землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) за 2013 рік, в розмірі, який зазначено в уточнюючій податковій декларації № 2 від 11 вересня 2013 р., сплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 49-61).

Отже, на момент перевірки позивача та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у відповідача були відсутні підстави для застосування платнику штрафу за затримку граничного строку сплати узгоджених сум податкових зобов'язань у зв'язку із відсутню об'єкта для їх нарахування, оскільки податок на землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної власності або комунальної власності) за 2013 р. у розмірі, визначеному в уточнюючій податковій декларації № 2 (прийнятій відповідачем без будь-яких зауважень), позивачем сплачено у повному обсязі (а.с. 49-61).

Дана правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України у рішенні в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "Корені" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а саме у постанові від 27 квітня 2014 р. № К/800/24315/13.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення № № , протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 72, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 14 лютого 2014 р. № № , .

Стягнути з Державного бюджету України на товариства з обмеженою відповідальністю "Афродіта" сплачений ним судовий збір у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.