Справа № 822/4075/14
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/4075/14

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

29 січня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.

за участю представників сторін:

представника позивача: Підопригори Н.В.

представника відповідача: Юрчук Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Поділля-Трансбуд" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Поділля-Трансбуд" до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, звертаючись до суду першої інстанції та на аргументацію позовних вимог, позивач вказав на те, що роботи по ремонту покрівлі виробничого корпусу цегельного заводу в с. Оленівка Кам'янець-Подільського району виконувались на замовлення ТОВ "Керамік" згідно із укладеним договором підряду. Податковий кредит з податку на додану вартість сформований позивачем відповідно до отриманої податкової накладної від ТОВ "Будремсервіс", з яким позивач був змушений укласти договір у зв'язку із значним робочим навантаженням та вказав , що ремонтні роботи ТОВ "Будремсервіс" виконані в повному обсязі, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про їх вартість, а відтак, ним був правомірно сформований податковий кредит та заявлене бюджетне відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, що будівельні роботи по відновленню покрівлі виробничого корпусу цегельного заводу в с. Оленівка Кам'янець-Подільського району у дійсності проводились саме ТОВ "Будремсервіс" на користь ТОВ "БК Поділля Трансбуд", а не ТОВ "БК "Поділля Трансбуд" на користь ТОВ "Керамік".

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що податок на додану вартість не був сплачений позивачем в повному обсязі, визначеному податковою накладною, оскільки мав місце лише частковий розрахунок з ТОВ "Будремсервіс".

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору, в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Поділля-Трансбуд" () перебуває на податковому обліку в Кам'янець-Подільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області та є платником податку на додану вартість.

Податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Будівельна Компанія "Поділля-Трансбуд" з питань достовірності даних, що містяться у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2011 року за розрахунками з ТОВ "Будремсервіс", за результатами якої складений акт № 718/234/33468780 від 05.05.2011 року.

Під час перевірки встановлені порушення вимог п.198.1, п. 198.3 ст. 198, п. п. 200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищена сума податкового кредиту з податку на додану вартість за січень 2011 року в розмірі 193 038 грн., та відповідно занижено суму ПДВ, що підлягала сплаті до бюджету за січень 2011 року в розмірі 193 038 грн.

На підставі акту перевірки прийняте податкове повідомлення - рішення від 24.05.2011 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 193 038 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 1 грн.

Разом з тим, ТОВ "Будівельна компанія "Поділля - Трансбуд " вже зверталось з позовом , в задоволенні якого постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 .11.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012 року відмовлено .

Однак, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 04 вересня 2014 року касаційну скаргу ТОВ "Будівельна компанія "Поділля - Трансбуд " задоволено частково, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 .11.2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012 року - скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Так, скасовуючи вищезазначені рішення, Вищий апеляційний суд зазначив, що судами попередніх інстанцій не досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ "Будремсервіс" , а саме: можливостей контрагентів позивача щодо виконання укладених з позивачем договорів, зокрема, наявності технічних та технологічних можливостей, наявності відповідно ліцензії на здійснення будівельних робіт, питання щодо фактичної оплати позивачем податку на додану вартість в ціні поставлених товарів та наданих послуг, не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій, з відповідними документальними підтвердженнями.

Також суд касаційної інстанції для встановлення факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, судами попередніх інстанцій необхідно було встановлено: рух коштів між позивачем та його контрагентами при виконані умов укладених договорів, зміст проведених позивачем операцій, їх обсяг, форми викладення, тобто ознаки, які свідчили б про реальність таких операцій, чи пов'язані проведені позивачем операцій з його господарською діяльністю, чи відбулись реальні зміни в майновому стані платника податку внаслідок використання результатів отриманих робіт.

Разом з тим, судова колегія апеляційної інстанції досліджуючи оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначає, що судом першої інстанції було залишено поза межами дослідження посилання суду касаційної інстанції у вищезазначеній ухвалі.

Натомість, судом апеляційної інстанції для забезпечення виконання ухвали касаційної інстанції було витребувано та досліджено ряд документі, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ "Будремсервіс"; довідку АА № 202601 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України по ТОВ "Будремсервіс"; довідку про взяття на облік платника податків( форма №4-ОПП) від 12.03.2009 року № 534; свідоцтво № 37722690 про реєстрацію платника податку на додану вартість; ліцензію серії АВ №313538 від 09.02.2007 року; перелік видів робіт провадження будівельної діяльності до ліцензії АВ №313538 від 09.02.2007 року та рід фотографій покрівлі та виробничого корпусу цегельного заводу в с.Оленівка Кам'янець - Подільського району в кількості 9 штук.

Досліджуючи в сукупності матеріали справи та вищезазначені витребувані документи, суд апеляційної інстанції не погоджується з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, Положеннями п. 138.2 статті 138 ПК встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відтак, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно з п. 200.2 ст. 200 ПК при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Крім того, відповідно до Національного стандарту бухгалтерського обліку N 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу, при наявності низки вимог, зокрема, впевненості, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства або імовірності надходження економічних вигод від надання послуг.

Так, в межах дослідження питання про віднесення витрат до складу валових витрат суду варто враховувати наявність, по-перше, належних договорів на надання певних послуг, поставку товару чи інше, по-друге, відповідних документів на підтвердження виконання таких договорів та зв'язку понесених витрат з господарською діяльність підприємства, зокрема, актів виконаних робіт та інших додаткових документів, які передують підписанню цих актів в підтвердження конкретних обсягів, змісту наданих послуг, товарів, по-третє, податкової накладної на оплату послуг, товарів, по-четверте, реальне подальше використання послуг, товарів у господарській діяльності та збільшення обсягів виробництва, продаж й конкретні результати від цього.

Так, колегією суддів встановлено, що між ТОВ "БК "Поділля - Трансбуд" (підрядник) та ТОВ "Керамік" (замовник) укладений договір №3 від 17.12.2010 року предметом якого є відновлення покрівлі виробничого корпусу цегельного заводу в с. Оленівка Кам'янець - Подільського району.

Після цього, між позивачем та ТОВ "Будремсервіс" укладений аналогічний договір № 41 г/п від 20 грудня 2010 року. За цим договором ТОВ "Будівельна компанія "Поділля - Трансбуд" виступає замовником.

Згідно із п. 1.1 договору №41 г/п підрядник - TOB "Будремсервіс" зобов'язується власними силами та засобами, або з їх залученням, виконати будівельні роботи по відновленню покрівлі виробничого корпусу цегельного заводу в с. Оленівка Кам'янець-Подільського району, обсяг яких зазначений в кошторисі.

На підтвердження виконання умов договору №41 г/п позивачем надані: податкова накладна за січень 2011 року №31, що надана ТОВ "Будремсервіс", реєстр отриманих податкових накладних за січень 2011 року, акт приймання виконаних будівельних робіт №КБ-2 за січень 2011 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт №КБ-3 за січень 2011 року, відомості по рахунку №631.

Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Договори, за якими надаються послуги і виконуються роботи, відрізняються за природою, суттю зобов'язань і навіть регулюються різними главами ЦКУ.

Відповідно до статті 901 ЦКУ за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір про виконання робіт згідно зі статтею 837 ЦКУ є договором підряду. За ним одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, за договором підряду виконуються роботи, результати яких передаються замовникові, а за договором про надання послуг надаються (а не виконуються) послуги, що споживаються в процесі їх надання, тобто вони відрізняються за своєю природою.

Відповідно до статті 317 ГКУ загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦКУ про договір підряду (глава 61), а постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2005 р. N 668 затверджено Загальні умови укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, якими визначено порядок укладення та виконання договорів підряду, встановлено обов'язкові істотні умови, які мають містити такі договори, у т.ч. і те, що договір підряду укладається у письмовій формі.

Згідно п.91 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду передача виконаних робіт (об'єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи.

Наказом Мінрегіонбуду від 4 грудня 2009 року N 554 затверджені типові форми первинних облікових документів у будівництві "Акт приймання виконаних будівельних робіт" (типова форма N КБ-2в) та "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" (типова форма N КБ-3).

Зазначені типові форми підлягають обов'язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності (Лист Мінрегіонбуду від 09.03.2010 р. N 12/19-2-9-21-2368).

Слід відмітити, що роботи по ремонту покрівлі виробничого корпусу цегельного заводу в с. Оленівка Кам'янець-Подільського району виконувались на замовлення ТОВ "Керамік" згідно із укладеним договором підряду. Податковий кредит з податку на додану вартість сформований позивачем відповідно до отриманої податкової накладної від ТОВ "Будремсервіс", з яким позивач був змушений укласти договір у зв'язку із значним робочим навантаженням, а відтак, ремонтні роботи ТОВ "Будремсервіс" виконані в повному обсязі, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про їх вартість.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за потрібне зазначити, що судом першої інстанції не досліджено обставин, щодо реальності здійснення самих господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ "Будремсервіс" , а саме: можливостей контрагентів позивача щодо виконання укладених з позивачем договорів, зокрема, наявності технічних та технологічних можливостей, наявності відповідно ліцензії на здійснення будівельних робіт, питання щодо фактичної оплати позивачем податку на додану вартість в ціні поставлених товарів та наданих послуг, не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій, з відповідними документальними підтвердженями.

Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Поділля-Трансбуд" задовольнити повністю .

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Поділля-Трансбуд" до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати .

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Поділля-Трансбуд" до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення- задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кам'янець - Подільської ОДПІ від 24 травня 2011 року № про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 193039 грн., нарахованого на підставі акту перевірки № 8780 від 05.05.2011 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів .

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.