Справа № 804/1973/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 р. Справа № 804/1973/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:головуючого - судді Боженко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання незаконними дій та скасування постанови про відмову у відкритті провадження від 04.12.2014 року, -
Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Сивокозова О.М. стосовно винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.12.2014 року по виконавчому листу від 25.11.2014 р. №804/871/14 та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.12.2014 р. по виконавчому листу від 25.11.2014 р. №804/871/14.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.12.2014 року йому, як стягувачу, було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 25.11.2014 року, у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». На думку позивача, дії відповідача є незаконними, а постанова підлягає скасуванню, оскільки виконавчий документ відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Представник позивача надав клопотання про розгляд справи у його відсутність в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
27 березня 2014 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №804/871/14 адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Відділу освіти виконкому Інгульської районної ради у місті Кривому Розі про зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.
25 листопада 2014 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист №804/871/14 про зобов'язання відділ освіти виконкому Інгулецької районної ради у місті Кривому Розі виконати пункт 3 вимоги Криворізької об'єднаної державної фінансової інспекції від 02.09.2013 №850-16/2370, а саме: відобразити дебіторську заборгованість перед ТОВ "Ремонт Плюс" за зайво отриману суму в розмірі 21 тисяча гривень. Стягнути кошти з ТОВ "Ремонт Плюс" в сумі 21 тисяча гривень або винної особи, згідно чинного законодавства України та відобразити дебіторську заборгованість перед ФОП "ОСОБА_3." за зайво отриману суму в розмірі 14 тисяч гривень. Стягнути кошти з ФОП "ОСОБА_3." в сумі 14 тисяч гривень або винної особи, згідно чинного законодавства України, який надійшов на виконання до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Сивокозовим О.М. від 04.12.2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого листа з тих підстав, що у виконавчому документі містяться різного роду службові відмітки та штампи, що не передбачено нормативно-правовими актами та є недопустимим. Під час заповнення виконавчого листа про стягнення грошових сум на користь організацій вказуються номери рахунків у фінансових установах та інші відомості відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» (п.12.3 наказу «Про затвердження інструкції з діловодства в апеляційних і місцевих судах»). У зв'язку з тим, що помарки у виконавчому документі не допусаються, зазначений виконавчий лист не може бути прийнятий до виконання.
Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.
Стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.
Згідно положень ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Державний виконавець відмовив в прийнятті до провадженні виконавчого документа на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону. При цьому, відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону, однак таке право відповідачем не роз'яснено.
Аналізуючи наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про необґрунтованість постанови державного виконавця, оскільки як встановлено судом, виконавчий лист відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та строк пред'явлення його до виконання не закінчився. При цьому, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України (стаття 124 Конституції України), а таких підстав для відмови, як помарки у виконавчому документі Законом не передбачено.
Таким чином, постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не може вважатись правомірною.
Також суд звертає увагу на те, що застосування ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» тягне за собою неможливість подальшого звернення виконавчого листа, що є порушенням прав позивача, як стягувача, та унеможливлює виконання рішення суду.
З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.12.2014 по виконавчому листу від 25.11.2014 №804/871/14.
При цьому, суд не вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Сивокозова О.М. стосовно винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.12.2014 по виконавчому листу від 25.11.2014 р. №804/3871/14, оскільки дії по винесенню рішення не є діями, які підлягають окремому оскарженню та є складовою частиною винесення спірного рішення. Згідно чинного законодавства вчинення державним виконавцем дій по винесенню постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження прямо передбачено у повноваженнях державного виконавця. Тобто, вказані дії державного виконавця є частиною процесу реалізації державним виконавцем своїх повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для позивача, а саме: постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", у зв'язку із чим суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача є оскарження постанови як рішення суб'єкта владних повноважень, спір про законність якого вже вирішено в цій справі.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, з урахуванням доказів у їх сукупності та висновків суду викладених вище, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.70, 71, 72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання незаконними дій та скасування постанови про відмову у відкритті провадження від 04.12.2014 року - задовольнити частково.
Скасувати постанову державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Сивокозова О.М. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04 грудня 2014 року (реєстраційний номер виконавчого провадження 45666392).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко