Справа № 820/17521/14
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р.Справа № 820/17521/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р. по справі № 820/17521/14

за позовом приватного виробничо-комерційного підприємства "Харків-Продукт"

до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, приватне виробниче-комерційне підприємство "Харків-Продукт", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 26.09.2014 року №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р. по справі № 820/17521/14 адміністративний позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 26.09.2014 року.

Відповідач, Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме п.198.6 ст. 198, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на законних підставах і відповідає чинному законодавству. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р. по справі № 820/17521/14 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.04.2014 року по 30.06.2014 року, про що було складено акт №2770/20-33-22-05-07/2375489 від 29.08.2014 року (т.1, а.с.7-39).

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем вимог пп. 198.3, 198.6 ст.198, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість у сумі 723446,00 грн. за рахунок завищення податкового кредиту по операціях з ПАТ "Сонячна Долина", ТОВ "Альфа ЛТД" та ТОВ "Профтехконституція".

На підставі акту відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 723446 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 180861,50 грн. (т.1, а.с.40).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав всі умови для формування податкового кредиту, тому податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2013 року не відповідає вимогам Закону, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

В перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з контрагентами ПАТ "Сонячна Долина", ТОВ "Виробничо-торгівельне підприємство "Укрпродукт", ТОВ "Альфа ЛТД" та ТОВ "Профтехконструкція", ТОВ "Стандартопт", ТОВ "АСС-Трейд".

З матеріалів справи встановлено, що 19.03.2014 року між приватним виробничо-комерційним підприємством "Харків-Продукт" (покупець) та публічним акціонерним товариством "Сонячна Долина" (постачальник) було укладено договір поставки №19, відповідно до якого постачальник зобов'язуєься передати (поставити) у зумовлені строки, а покупець прийняти та оплатити товар (т.4, а.с.163-170).

Реальність господарської операції між позивачем та ПАТ "Сонячна Долина" підтверджують наявні в матеріалах справи первинні документи: податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (т.4, а.с.171-221).

29.04.2014 року між позивачем (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельне підприємство "Укрпродукт" було укладено договір поставки № 10 за умовами якого постачальник зобов'язуєься передати (поставити) у зумовлені строки, а покупець прийняти та оплатити товар (т.4, а.с.222).

Реальність господарської операції між позивачем та ТОВ "Виробничо-торгівельне підприємство "Укрпродукт" підтверджують наявні в матеріалах справи первинні документи: податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (т.4, а.с.223-250, т.5 а.с.1-38).

03.04.2014 року між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельне підприємство "Укрпродукт" (виконавець) укладено договір на виконання робіт №4-у, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання з виконання послуг та виконання робіт з комплектації, збирання та пакування обладнання (т.5, а.с. 129).

Реальність виконання умов вказаного правочину підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними та актами про надання послуг (т.5, а.с.130-167).

З матеріалів справи встановлено, що 10.03.2014 року між позивачем (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа ЛТД" (постачальник) укладено договір поставки № 25, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах даного договору, товар, визначений у накладних (т.5, а.с.61-63).

Реальність господарської операції між позивачем та ТОВ "Альфа ЛТД" підтверджують наявні в матеріалах справи первинні документи: податкові накладні, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (т.5, а.с.64-128).

01.04.2014 року між приватним виробничо-комерційним підприємством "Харків-Продукт" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Профтехконструкція" (постачальник) укладено договір поставки №03/04, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах даного договору, товар, визначений у накладних (т.1, а.с. 60-62).

Реальність господарської операції між позивачем та ТОВ "Профтехконструкція" підтверджують наявні в матеріалах справи первинні документи: податковими накладними, видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (т.1, а.с.63-146).

Також з матеріалів справи встановлено, що 05.03.2014 року між позивачем (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Стандартопт" (постачальник) укладено договір поставки №5, за умовами якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах даного договору товар, визначений у накладних (т.1, а.с.152-153).

Реальність господарської операції між позивачем та ТОВ "Стандартопт" підтверджують наявні в матеріалах справи первинні документи: податкові накладні, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (т.1, а.с. 154-210, т.2, т.3, а.с.1-151).

Матеріалами справи підтверджено, що 02.06.2014 року між позивачем (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "АСС-Трейд" (постачальник) укладено договір поставки №2/6. За умовами укладеного договору постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах даного договору, товар, визначений у накладних (т.5, а.с.168-169).

Реальність виконання умов укладеного договору №2/6 від 02.06.2014 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: податковими накладними, видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (т.5, а.с. 170-219, т.6, 1-9).

З матеріалів справи встановлено, що 05.05.2014 року приватним виробничо-комерційним підприємством "Харків-Продукт" (замовник) було укладено договір № 05/14 про надання послуг для перевезення вантажу із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) (т.6, а.с.208-209).

Також у підтвердження виконання умов правочинів укладених із контрагентами за перевіряємий період позивачем надано до матеріалів справи оборотно-сальдові відомості та картки складського обліку матеріалів (т.5, а.с. 39-60).

У підтвердження наявності ресурсів для зберігання придбаного товару позивачем надано да матеріалів справи договір оренди нежитлових приміщень № 3 від 31.12.2013 року, укладеного між Приватним виробничо-комерційним підприємством "Харків-Продукт" та товариством з обмеженою відповідальністю "АСС-Харківпласт" (т. 1 а.с. 147-151)

З метою подальшої реалізації придбаної продукції позивачем було укладено договори із ТОВ "ЮБС Логістика Холод", ТОВ "АСС", ТОВ "Інвест Трейд ЛТД", ПП "Три С-Фелікс", реальність яких підтверджується наявними в матеріалах справи первинні документи податкової та бухгалтерської звітності (т.4, а.с. 2-152, т.6, а.с.10-202).

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому за правилами п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на фактично отриманий товар (роботи, послуги), що призначений для використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.198.4. ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем з контрагентами ПАТ "Сонячна Долина", ТОВ "Виробничо-торгівельне підприємство "Укрпродукт", ТОВ "Альфа ЛТД" та ТОВ "Профтехконструкція", ТОВ "Стандартопт", ТОВ "АСС-Трейд" належним чином оформлені договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформлені первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що актом "Про результати документальної позапланової виїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Профтехконструкції" по взаємовідносинах з покупцями та постачальниками у тому числі позивачем, за квітень 2014 року встановлено ознаки нереальності здійснення господарської діяльності, колегія суддів не приймає, оскільки законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачем належним чином було підтверджено правомірність віднесення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачені у складі вартості придбаних товарі у постачальників, наданими до перевірки належно оформленими документами, зібрані по справі докази підтверджують виконання зобов'язань між сторонами господарських операцій, відповідності господарської операції видам діяльності позивача, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновків податкового органу щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість позивачу, а тому суд першої інстанції правомірно скасував податкове повідомлення - рішення № від 26.09.2014 року.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірності свого рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р. по справі № 820/17521/14 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р. по справі № 820/17521/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 02.02.2015 р.