Справа № 581/855/14-а
Суддя: Бутенко Д. В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/855/14-а
Провадження № 2-а/581/1/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року смт. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Бутенка Д.В., при секретарі судового засідання Голодної М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Липова Долина Сумської області справу за адміністративним позовом Липоводолинської селищної ради Сумської області до органу приватизації Липоводолинської селищної ради Сумської області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, про поновлення строку звернення до суду, визнання житлового приміщення службовим, скасування розпорядження органу приватизації виконавчого комітету селищної ради, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Липоводолинська селищна рада Сумської області звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що 09 січня 2001 року Липоводолинською селищною радою на підставі рішення виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради № 90 від 28 грудня 2000 року придбаний житловий будинок в смт. Липова Долина по вул. Крупській,10. У цьому будинку разом зі своєю сімєю почав проживати ОСОБА_1, який на той час обіймав посаду головного лікаря Липоводолинської ЦРЛ. 28 травня 2003 року рішенням виконавчого комітету № 61 зазначений житловий будинок переведений із обєкта комунальної власності в статус службового житла і цього ж дня на підставі рішення виконавчого комітету № 62 виданий ордер на цю службову квартиру. У лютому місяці 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до органу приватизації житлового фонду із заявою про приватизацію даного будинку. У звязку з тим, що дане звернення було вивчене не досконало, керівник органу приватизації житлового фонду помилково видав розпорядження № 692 від 18 лютого 2010 року, на підставі якого передано у приватну власність цим особам вказаний вище житловий будинок і в подальшому видане свідоцтво на право власності на таке житло з визначенням часток у праві спільної часткової власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (по ? частині кожному). Позивач зазначав про те, що незаконність приватизованої спірної квартири полягає в тому, що зазначена квартира (будинок) є службовою і відповідно до ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація службового приміщення забороняється. Про порушені права на зазначений обєкт нерухомості селищна рада дізналася після видачі розпорядження про надання дозволу на приватизацію даного житла, тобто в 2010 році, але через те, що досить тривалий час, починаючи з моменту видачі розпорядження про приватизацію спірного будинку і до цього часу, в судах усіх інстанцій неодноразово розглядались справи як за позовом Липоводолинської селищної ради, так і за позовом ОСОБА_1, де предмети і підстави позовів були різними, але всі вони стосувалися спірної квартири і лише 29 квітня 2014 року позивачу надійшла ухвала Вищого адміністративного суду України, згідно з якою постанова Липоводолинського районного суду від 29 січня 2013 року залишена без змін. Крім того, причиною пропуску строків звернення з позовом до суду позивач розглядав, що 22 травня 2011 року Липоводолинська селищна рада рішенням сесії скасувала розпорядження органу приватизації, але за позовом ОСОБА_1 про скасування даного рішення справа розглядалася в суді першої інстанції, а в подальшому і суді касаційної інстанції. Рішення суду касаційної інстанції за скаргою позивача до цього часу йому не відоме. Позивач просив суд визнати житлове приміщення, яке знаходиться по вул. Крупської, 10 в смт. Липова Долина, службовим, скасувати розпорядження органу приватизації Липоводолинської селищної ради № 692 від 18 лютого 2010 року та поновити пропущений строк звернення до суду з вищезазначених поважних причин.

У судовому засіданні на обговорення сторін по справі винесено питання дотримання позивачем строку звернення до суду у даній справі.

Позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду зазначав, що він пропустив шестимісячний строк через ряд поважних причин, а саме:

- з часу видачі розпорядження № 692 в судах усіх інстанцій неодноразово розглядались справи як за позовом Липоводолинської ради, так і за позовом ОСОБА_1, де предмети і підстави позовів були різними, але всі вони стосувалися спірної квартири, і тільки 29 квітня 2014 року до селищної ради надійшла ухвала Вищого адміністративного суду України, згідно з якою постанова Липоводолинського районного суду від 29 січня 2013 року була залишена без змін. На виконання даної ухвали від 10 квітня 2014 року рішенням сесії Липоводолинської селищної ради від 10 липня 2014 року внесено зміни до свідоцтва про право власності на житло. У той же час рада вважала, що дана приватизація є недійсною, а квартира має статус службової;

- 22 травня 2011 року Липоводолинська селищна рада рішенням сесії скасувала розпорядження органу приватизації, але за позовом ОСОБА_1 справа розглядалася в суді першої інстанції, постановою місцевого суду від 15 вересня 2011 року, а в подальшому і в апеляційному суді. Рішення касаційного суду більш ніж протягом трирічного терміну не прийнято, що перешкоджало раді звернутися до суду з даним позовом своєчасно.

Відповідач, представник органу приватизації Липоводолинської селищної ради, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не зявився без поважної причини, а тому на підставі ч.4 ст. 128 КАС України суд продовжив розгляд даної справи у відсутність цієї сторони.

Третя особа ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні адміністративний позов не підтримали, вважаючи його необґрунтованим по суті, питання, яке порушені в ньому, вже розглядалися судами до його предявлення та встановлено, що дії позивача щодо службового житла та скасування розпорядження органу приватизації не відповідали вимогам закону. Зазначали, що строк звернення до суду з даним позовом є пропущеним без будь-яких поважних причин.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду даної справи була належним чином повідомлена.

Заслухавши представника позивача, третю особу та її представника, оцінивши доводи цих учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність залишення без розгляду предявленого Липоводолинською селищною радою Сумської області адміністративного позову, з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) (в редакції чинній станом на лютий 2010 року) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України визначалися наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду (в редакції станом на лютий 2010 року), а саме: його пропуск був підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Частиною другою ст.99 КАС України (в редакції чинній станом на 16 грудня 2014 року) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України визначено наслідок пропущення строку звернення до адміністративного суду (в редакції станом на 16 грудня 2014 року і на день постановлення даної ухвали суду), а саме: це є підставою для залишення позову без розгляду.

У даній справі адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. При цьому, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За змістом вищевказаних норм закону, строк звернення до суду з позовом може бути поновлений з поважних причин, якими можуть бути лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, вони не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами у такої особи.

На думку суду, наведені позивачем вищевказані обставин як кожна окремо, так і всі у своїй сукупності не можуть свідчити про поважність причин пропуску селищною радою строку звернення до суду у даній справі.

У той же час суд не вбачає поважних причин для поновлення позивачу строку звернення до суду у даній справі, оскільки:

протягом періоду часу з 19 лютого 2010 року і по 16 грудня 2014 року (тобто з наступного дня після прийняття розпорядження органу приватизації № 692 від 18 лютого 2010 року і по день предявлення даного позову) позивач мав як фактичну, так і процесуальну можливість предявити даний позов до місцевого суду як особисто, так і через уповноваженого належним чином представника. Позивач не навів жодних фактів з посиланням на докази, які обєктивно позбавляли можливості вчинити таку процесуальну дію у межах строків, встановлених законом (проведення позачергових виборів селищного голови, тривала реорганізація органу місцевого самоврядування тощо);

селищна рада не була позбавлена процесуального права подати окремий позов до предявлення адміністративного позову ОСОБА_1 до суду до неї (справа № 2-а-723/2011) або після травня 2011 року вказаний адміністративний позов до відповідного адміністративного суду, оскільки КАС України не обмежує кількості позовів, яка можуть бути одночасно подаватися сторонами, і такий би позов мав відмінний й первинний предмет і підставу його розгляду;

оскарження постанови місцевого суду від 15 вересня 2011 року (справа № 2-а-723/2011) та постанови місцевого суду від 29 січня 2013 року в апеляційному і касаційному порядках не є самостійною підставою для поновлення вищевказаного строку звернення до суду, як пропущеного з поважної причини;

до цього за змістом судових рішень, наявних в матеріалах справи позивач був обізнаний про порушення свого права на вказану вище нерухомість, як на службове житло, ще станом на листопад 2006 року і жовтень 2010 року та не використав відповідної процесуальної можливості подати даний позов у межах строків, визначених КАС України на той час, не навівши на день розгляду даної справи обєктивно непереборних обставин цьому (а.с.28-29,65-66);

При розгляді даного клопотання судом не встановлено обґрунтованих підстав, які незалежно від волі позивача заважали б йому до та після 19 лютого 2010 року і до 16 грудня 2014 року реалізувати право на судовий захист своїх прав та інтересів в строк, передбачений КАС України, а сама Липоводолинська селищна рада не послалася на обставини, що можуть бути визнані судом поважними для пропущення строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС України, для предявлення даного позову.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач без поважних причин пропустив строк для звернення до суду з приводу визнання житлового приміщення службовим та скасування розпорядження органу приватизації, а відтак позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.99,100,160,165 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду адміністративний позов Липоводолинської селищної ради Сумської області до органу приватизації Липоводолинської селищної ради Сумської області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, про поновлення строку звернення до суду, визнання житлового приміщення службовим, скасування розпорядження органу приватизації.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Харківського адміністративного апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Суддя Д. В. Бутенко