Справа № 810/6476/14
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/6476/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року справа №810/6476/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області до приватного підприємства "Нафтохімснаб" про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду звернулось УПФУ у Білоцерківському районі Київської області до ПП «Нафтохімснаб» про стягнення коштів у розмірі 2697,29 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не сплачені страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.08.2007 р. по 20.07.2008 р. в зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 2697,29 грн.

У судове засідання з’явився представник позивача. Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАСУ, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та дослідивши докази, якими підтверджено позов, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення, з таких підстав:

позивач - управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього ст. 12 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 01.03.2001 р. № 121/2001; відповідач – приватне підприємство «Нафтохімснаб» є юридичною особою, платником внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області.

У відповідача утворилась заборгованість перед УПФУ по платежам на обов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.08.2007 р. по 20.07.2008 в загальній сумі 2697, 29 грн.

Заборгованість виникла у зв'язку з несвоєчасним відрахуванням коштів, відповідно до вимог п.6 ст.20 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

Сума заборгованості УПФУ по платежу на обов'язкове державне пенсійне страхування підтверджується картками особового рахунку ПП «Нафтохімснаб» ? страхувальника юридичної особи або фізичної особи, яка має найманих працівників; розрахунками суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за період серпень 2007 р. – червень 2008 р.; корінцем вимоги про сплату боргу від 28.05.2014 р. № Ю-4.

На день судового розгляду заборгованість ПП «Нафтохімснаб» перед позивачем по сплаті коштів на обов'язкове державне пенсійне страхування за період серпень 2007 – червень 2008 р. добровільно не сплачена, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне: правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 р. №400/97-ВР та Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління ПФУ від 19.12.2003 р. №21-1.

У відповідності до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 1 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору, суб'єкти підприємницької діяльності, сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до п. 7 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. №2464-VI, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011 р., в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 р. не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» за №1058 від 09.07.2003р. в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту – Закон №1058), передбачено що страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, яке діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно цього Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону, виключно цим Законом визначаються порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, а також стягнення заборгованості за цими внесками.

У статті 20 Закону №1058, яка визначає порядок обчислення та сплати страхових внесків, зазначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 днів із дня закінчення цього періоду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі оплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені Законом.

Частиною 10 ст. 20 вказаного Закону встановлено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (абз. 1 ч. 12 ст. 20 Закону №1058).

Відповідно до ст. 17 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 р. № 16/98-ВР державний нагляд у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснює уповноважений Президентом України центральний орган виконавчої влади.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 01.03.2001 р. № 121/2001 (чинного на час виникнення спірних відносин) ПФУ є центральним органом виконавчої влади.

Частинами другою та третьою статті 106 Закону № 105 8-ІV (чинними на час виникнення спірних відносин) передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами ПФУ у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи ПФУ за формою і у строки, визначені правлінням ПФУ, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов’язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами ПФУ в порядку, встановленому правлінням ПФУ, а в разі неузгодження вимоги із органами ПФУ має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Про оскарження вимоги територіального органу ПФУ про сплату недоїмки до виконавчої дирекції ПФУ або в судовому порядку страхувальник зобов'язаний письмово повідомити відповідний територіальний орган ПФУ протягом трьох робочих днів із дня звернення до виконавчої дирекції ПФУ чи суду.

Узгодження вимоги територіального органу ПФУ про сплату недоїмки здійснюється на підставі заяви страхувальника, яка розглядається територіальним органом ПФУ протягом трьох робочих днів після її отримання, та поданих страхувальником документів, що свідчать про неправильність обчислення сум недоїмки, зазначених у вимозі.

У разі узгодження страхувальником вимоги про сплату недоїмки з територіальним органом ПФУ цей орган зобов’язаний у строк, визначений для розгляду заяви страхувальника про узгодження вимоги, надіслати йому узгоджену вимогу про сплату недоїмки, а страхувальник зобов’язаний сплатити узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу ПФУ про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом із застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом ПФУ, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган ПФУ звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу ДВС. У зазначених випадках орган ПФУ також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу ПФУ з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Аналіз наведеної норми права дає підстави дійти висновку, що вимога про сплату недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є виконавчим документом, який підлягає виконанню ДВС.

Таке рішення може бути оскаржено в суді, якщо особа, яка звертається до суду, вважає, що її права, свободи або інтереси порушено.

Суб’єкт владних повноважень позбавлений можливості звертатися до адміністративного суду із заявами, в яких ставиться вимога про підтвердження власного рішення, яке ухвалено в межах наданих йому законом повноважень.

Мовне тлумачення ч.3 ст. 106 Закону № 1058-1V дає підстави вважати, що орган ПФУ має право звернутися до суду із позовом про стягнення недоїмки у випадках, коли він не має достатніх даних для ухвалення власного рішення з цього питання.

Таким чином, зі змісту вищевикладеного випливає, що відсутність у територіального органу ПФУ достатніх даних для ухвалення рішення про стягнення заборгованості з боржника є підставою для звернення суб’єкта владних повноважень до суду, у зв’язку з несплатою боржником недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання відповідної вимоги.

Частиною 1 ст. 11 КАСУ визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Проаналізувавши норми чинного законодавства у співставленні з фактичними обставинами справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог УПФУ у Білоцерківському районі Київської області. Позивачем, на основі представлених до суду документів, доведено наявність заборгованості у ПП «Нафтохімснаб» по сплаті внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 2697,29 грн. З огляду на те, що вищевказана сума відповідачем добровільно не сплачена, а вимога УПФУ №Ю-4 від 28.05.2014 р., попередньо надіслана на адресу відповідача, була ним отримана та не задоволена, суд вважає, що недоїмка по сплаті внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 2697,29 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь УПФУ у Білоцерківському районі Київської області.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАСУ, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства «Нафтохімснаб» на користь управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі у Київській області заборгованість по сплаті страхових внесків на обов’язкове державне пенсійне страхування у розмірі 2697 (дві тисячі шістсот дев’яносто сім) грн. 29 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.