Справа № 818/3223/14
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 р.Справа № 818/3223/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2014р. по справі № 818/3223/14

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області

про зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області про зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів - відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою повністю задовольнити позовні вимоги. Скаржник зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин положення ст. ст. 2-4, 7, 47, 129 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області (а.с.3).

Відповідно до наказу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06.08.2014 р. № 17-б "Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років ОСОБА_1" позивачу встановлено з 06 серпня 2014 року щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 70% посадового окладу як такому, що має стаж роботи, що дає право на отримання щомісячної доплати за вислугу років понад 30 років (а.с.4).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що дії територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області щодо виплати позивачу у жовтні 2014 року суддівської винагороди у розмірі 15 мінімальних заробітних плат є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком сулу першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 129 України "Про судоустрій та статус суддів" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 13 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2014 р. N 65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету" одним із заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету, є обмеження максимального розміру місячної заробітної плати (грошового забезпечення) керівних працівників органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади та органами місцевого самоврядування підприємств, установ та організацій 15 розмірами мінімальної заробітної плати (виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата часу щорічної відпустки не враховується у зазначеному максимальному розмірі).

Передбачене цим пунктом обмеження не застосовується до максимального розміру місячного грошового забезпечення (заробітної плати), нарахованого військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (керівним працівникам льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби), які беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за відповідний місяць починаючи з 1 травня 2014 року.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Держава прагне до збалансованості бюджету України.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N 1622-VII максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 15 розмірами мінімальної заробітної плати.

Конституційний Суд України у рішенні від 27.11.2008 р. N 26-рп/2008 у справі про збалансованість бюджету зазначив, що положення частини третьої статті 95 Конституції України "держава прагне до збалансованості бюджету України" у системному зв'язку з положеннями частини другої цієї статті, статті 46 Конституції України треба розуміти як намагання держави при визначенні законом про Державний бюджет України доходів і видатків та прийнятті законів, інших нормативно-правових актів, які можуть вплинути на доходну і видаткову частини бюджету, дотримуватися рівномірного співвідношення між ними та її обов'язок на засадах справедливого, неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами, територіальними громадами враховувати загальносуспільні потреби, необхідність забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя.

У рішенні від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи негативні тенденції в економіці, погіршення прогнозних макропоказників, у зв'язку з цим - ризики щодо виконання державного бюджету, Верховною Радою України та Урядом було прийнято ряд рішень, спрямованих на економію бюджетних коштів.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2014 р. N 65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету" обмежено максимальний розмір місячної заробітної плати керівних працівників органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади та органами місцевого самоврядування підприємств, установ та організацій 15 розмірами мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 №1622-VI доповнено п.6 - 4 Прикінцевих положень, яким установлено, що максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 15 розмірами мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії територіальне управління Державної судової адміністрації України у Сумській області щодо виплати позивачу у жовтні 2014 року суддівської винагороди у розмірі 15 мінімальних заробітних плат є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог ст. ст. 2-4, 7, 47, 129 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та норм ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи висновків суду не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, та вирішив справу на підставі норм матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2014р. по справі № 818/3223/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 02.02.2015 р.