Справа № 352/957/14а,2а/452/54/14
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015р. Справа № 876/6409/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1, с.Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області

на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.04.2014р. про повернення адміністративного позову у справі №352/957/14-а

за позовом ОСОБА_1, с.Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області

до відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, м.Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області

про скасування постанов про накладення штрафу та виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2014р. позивач: ОСОБА_1 звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області про скасування постанов про накладення штрафу та виконавчого збору, просила скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області по виконавчому провадженню №39101731 щодо накладення штрафу в розмірі 510,00грн. та виконавчого збору в розмірі 680,00грн. від 26.11.2013р.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.04.2014р. у справі №352/957/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області про скасування постанов про накладення штрафу та виконавчого збору повернуто позивачу у зв'язку з непідсудністю справи Тисменицькому районному суду Івано-Франківської області.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до вимог ч.2 ст.18 КАС України, якщо однією зі сторін у справі є орган державної влади, інший державний орган, їх посадова чи службова особа - даний адміністративний позов необхідно пред'являти до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, її оскаржив позивач: ОСОБА_1, яка в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при постановленні ухвали судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і порушено норми процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити адміністративний позов за підсудністю.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до вимог ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, адміністративного позову ОСОБА_1, оскаржувана постанова про накладення штрафу у розмірі 510,00грн. та стягнення виконавчого збору у розмірі 680,00грн. винесена у виконавчому провадженні при примусовому виконанні виконавчого листа №0915/3518/12, виданого 25.07.2013р. Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2013р., про зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 прав співвласників будинковолодіння АДРЕСА_1, шляхом надання доступу до частини вказаного будинковолодіння для проведення поточної технічної інвентаризації будинковолодіння спеціалістами Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації.

Вказане рішення було прийняте в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч.4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

До юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Пленум Вищого адміністративного суду України в Постанові від 13.12.2010р. №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" звернув увагу на наступне:

Судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому слід враховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Пунктом 9 вищевказаної Постанови передбачено, що визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні.

При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (пункт 5 частини першої статті 18 КАС України).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що у розглядуваній адміністративній справі оскаржувані постанови відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору винесені у виконавчому провадженні при примусовому виконанні виконавчого листа №0915/3518/12, виданого 25.07.2013р. Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2013р., прийнятого в порядку цивільного судочинства, а не в порядку адміністративного судочинства, відтак, при визначенні предметної підсудності даної адміністративної справи слід виходити із загальних засад здійснення адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст.18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; 2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті; 6) адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Систематизуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неможливість застосування у даній адміністративній справі п.5 ч.1 ст.18 КАС України, оскільки на виконанні у відділі державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області знаходиться рішення суду, не передбачене пунктами 1-4 ч.1 ст.18 КАС України, та погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування вимог ч.2 ст.18 КАС України у спірних правовідносинах та про підсудність даної адміністративної справи Івано-Франківському окружному адміністративному суду, так як виконавча служба Тисменицького районного управління юстиції є органом державної влади.

Відповідно до вимог п.6 ч.3 ст.108 КАС України, позовна заява повертається позивачу, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Відтак, колегія апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи та прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1, с.Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.04.2014р. про повернення адміністративного позову у справі №352/957/14-а за позовом ОСОБА_1, с.Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області до відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, м.Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області про скасування постанов про накладення штрафу та виконавчого збору, - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.04.2014р. про повернення адміністративного позову у справі №352/957/14-а, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя Я.С. Попко