Справа № 819/1760/13-а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 876/5666/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікоген-Україна" до Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ТОВ «Мікоген-Україна» звернулось в суд з позовом до відповідача - Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів і зборів у Тернопільській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 21 червня 2013 року, № від 18 січня 2013 року, № від 22 березня 2013 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року позов задоволено частково. Податкове повідомлення-рішення Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області № від 21 червня 2013 року форми "Р" - скасовано повністю. Податкове повідомлення- рішення Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області № від 18 січня 2013 року форми "Р" - скасовано частково, а саме: на суму 15060059 грн., в тому числі 10040037 основний платіж та 5020018 штрафні (фінансові) санкції. В позові ТОВ "Мікоген-Україна" до Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення- рішення № від 22 березня 2013 року форми "С" - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що ТОВ "Мікоген-Україна", здійснюючи реалізацію міцелію компостного, фактично проводить перепродаж аналогічної сільськогосподарської продукції імпортованого міцелію грибного зернового, і тим самим не проводить сільськогосподарську діяльність в частині вирощування міцелію, а тому ТОВ "Мікоген-Україна" неправомірно перебувало на спеціальному режимі оподаткування. Перевіркою встановлено, що із загальної суми заниження ПДВ за період, що перевірявся, 9799256,00грн. - це сума заниження ПДВ пов'язана із неправомірним перебуванням платника на спеціальному режимі оподаткування. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки неможливості проведення зустрічних звірок контрагентів позивача - ПП "Інтерметал СП", ПП "Градостройінвест СВ" у зв'язку з їх відсутність за юридичною адресою. Наведене свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, а саме: відсутність технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів і транспортних засобів, що свідчить про неможливість здійснення фінансово-господарської діяльності контрагентами позивача. Таким чином, вказане свідчить про відсутність підтвердження реальності вчинення господарських зобов'язань між позивачем ТзОВ "Мікоген-Україна" та ПП "Інтремал-СП", ПП "Градостройінвест-СВ". Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 18 січня 2013 року форми "Р" - в частині збільшення позивачу грошового зобов'язання з сплати ПДВ на суму 15060059,00 грн. в тому числі 10040037,00 грн. основний платіж та 5020018,00 грн. штрафні (фінансові) санкції та податкове повідомлення- рішення № від 21 червня 2013 року форми "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 1432575,00 грн., в тому числі - штрафні (фінансові) санкції - 716287,50 грн. прийняті правомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта - Рацин Р.Р. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог неправильними та необгрунтованими, просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представники апелянта - Бевза В.І., Котько М.М., Загорський М.С. у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, подали письмові заперечення на апеляційну скаргу, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю- доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2013 року Кремецькою МДПІ (Шумське відділення) проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ "Мікоген-Україна" з ПДВ за березень 2013 року, якою встановлено порушення п.185.1 ст.185, ст.198, п.209.11 ст.209 ПК України згідно з поданою податковою декларацією з ПДВ (0110 Загальна) № до сплати в бюджет по рядку 25.1 «Сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету» на суму 1432575 грн.

За результатами перевірки складено Акт № 000013/1600/34042959 від 22 травня 2013 року (том I, а.с.22-38).

21 червня 2013 року на підставі вказаного акту прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 1432575,00 грн., в тому числі - штрафні (фінансові) санкції - 716287,50 грн.

У період з 12 листопада по 14 грудня 2012 року Кремецькою МДПІ (Шумське відділення) проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Мікоген-Україна" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року, якою встановлено порушення, в тому числі, ст.188, п.201.15 ст.201, п.209.1, 209.6, п.209.10, 209.13, п.209.17.1 ст.209 ПК України в результаті чого платником занижено ПДВ у сумі 9799256 грн.; порушення ст.188, п.198.1, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10, п.201.15 ст.201, п.209.1, п. 209.6, п.209.13 ст.209 ПК України, в результаті чого платником занижено ПДВ на загальну суму 272772 грн.; порушення ст.188, п.198.1 ст.198, п.201.1, п.201.10, п.201.15 ст.201, п.209.1, п.209.6, п.209.10, п.209.11, п.209.13, п.209.17.1 ст.209 ПК України, в результаті чого платником завищено ПДВ, яке підлягало перерахуванню на спеціальний рахунок платника по деклараціях з ПДВ (скорочені) в загальній сумі 10063300 грн.; порушення п.2.8., п.2.9 глави 2 та п.3.5 глави 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затверджено постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320, а саме: ТОВ "Мікоген-Україна" допустило понадлімітний залишок готівки в касі в сумі 503616,35 грн.

За результатами перевірки складено Акт № 621/2200/34042959 від 21 грудня 2012 року (том I, а.с.36-131).

18 січня 2013 року на підставі вказаного акта Кременецькою МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" № , яким донараховано позивачу суму грошових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 15108042,00 грн. в тому числі за основним зобов'язанням - 10072028,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 5036014,00 грн.

22 березня 2013 року Кременецькою МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми "С" № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства, що регулює норми обігу готівки на суму 1007232,7 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок податкового органу про заниження ТОВ "Мікоген-Україна" сум ПДВ у зв'язку з неправомірним перебуванням позивача на спеціальному режимі оподаткування ПДВ в порядку ст.209 ПК України є помилковим, оскільки процес вирощування міцелію компостного є сільськогосподарською діяльністю, що визначено пп.209.17.2 п.209.17 ст.209 ПК України та міститься у товарних групах 1-24 УКТ ЗЕД. Вказаний факт підтверджується висновком комплексної судової експертизи. Крім того, судовими рішеннями визначено правовий статус ТОВ "Мікоген-Україна" як суб'єкта спеціального режиму оподаткування. На доходи отримані позивачем при реалізації незавершеного сільськогосподарського виробництва (посівів зернових) також поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського господарства. Разом з тим, надання платних послуг позивачем ТОВ "Рідний Край" по пресуванню соломи, а також перепродажа металічної сітки по пресуванню соломи та інших товарів не може відноситись до власного сількогосподарського виробництва, а тому сума ПДВ - 47987 грн. щодо цих господарських операціях повинна бути задекларована у загальній декларації, з яких 31991 грн. - основний платіж і 15996 грн.- штрафні (фінансові) санкції. Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення № від 21 червня 2013 року форми "Р" та податкове повідомлення-рішення № від 18 січня 2013 року форми "Р" в частині нарахування податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 15060059 грн. (в т.ч. основний платіж - 10040037 грн. та 5020018 грн.- штрафні (фінансові) санкції прийняті неправомірно та підлягають скасуванню. Разом з тим, податкове повідомлення-рішення № від 22 березня 2013 року форми "С" прийнято правомірно, оскільки податковим органом доведено факт порушення позивачем законодавства про ведення касових операцій в національній валюті.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Мікоген - Україна" провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського господарства, основною діяльністю є поставка вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, протягом 2007 - 2012 років позивач був платником фіксованого сільськогосподарського податку.

ТОВ "Мікоген - Україна" згідно з довідкою Головного управління статистики у Тернопільській області здійснює такі види діяльності за КВЕД: 01.12.0 овочівництво, декоративне садівництво та вирощування продукції розсадників. Підклас вирощування міцелію та грибів; 01.11.0 вирощування зернових та технічних культур; 15.33.0 - перероблення та консервування овочів та фруктів, не віднесене до інших групувань; 51.21.0 - оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин; 60.24.0 - діяльність автомобільного вантажного транспорту; 90.02.0 - збирання та знищення інших відходів.

Зокрема, позивач здійснює реалізацію виробленої сільськогосподарської продукції (зернові культури) та міцелію компостного, при здійсненні своєї фінансово - господарської діяльності проводить імпорт біологічного активу сільськогосподарської продукції "міцелію грибів зернового" код товару та реалізує в межах України та на експорт біологічний актив сільськогосподарську продукцію "міцелій грибів, компостний в брикетах" код товару виготовлену відповідно до технічних умов "Міцелій компостний для вирощування печериць" ТУ У 01.1-1:2001.

Відповідно до п.301.1 ст.301 ПК України платниками фіксованого сільськогосподарського податку з урахуванням обмежень, встановлених п.301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, в яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно з п.п.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей гл.2 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, кваліфікаційною вимогою для особи, яка претендує на набуття статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку, є частка сільськогосподарського товаровиробництва, яка повинна перевищувати 75 відсотків загального обсягу доходу суб'єкта господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, судовими рішеннями, які набрали законної сили, і в силу вимог ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені у них не потребують доведення, та відповідно до ч.2 ст.255 КАС України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін, підтверджено правомірність включення позивача до реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування з ПДВ відповідно до ст.209 ПК України.

Зокрема, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 червня 2013 року (залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року) визнано протиправним та скасовано рішення Кременецької МДПІ Тернопільської області ДПС (Шумське відділення) про виключення сількогосподарського підприємства ТОВ «Мікоген-Україна» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування податку на додану вартість № 01 від 09 квітня 2013 року; визнано протиправною відмову 22 квітня 2013 року Кременецької МДПІ Тернопільської області ДПС (Шумське відділення) прийняти податкову звітність ТОВ «Мікоген-Україна» за березень 2013 року та зобов'язано Шумське відділення Кременецької МДПІ Тернопільської області прийняти податкову звітність, а саме: податкову декларацію по ПДВ (0121 Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) за березень місяць 2013 року; розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ (0121 Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) за березень місяць 2013 року; додаток 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розмірі контрагентів (Д5)» (0121 Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) за березень місяць 2013 року; додаток 9 «Розрахунок питомої ваги вартості сількогосподарських товарів/послуг до вартості всіх товарів/послуг» (0121 Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) за березень місяць 2013 року; реєстр виданих та отриманих податкових накладних до декларації з ПДВ (0121 Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) за березень місяць 2013 року.

Таким чином встановлено, що виготовлення міцелію компостного є сільськогосподарським виробництвом і зобов'язано відповідача прийняти податкову звітність з ПДВ по спеціальному режимі оподаткування за березень 2013 року.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що податкове повідомлення- рішення форми "Р" № від 21 червня 2013 року у сумі 2148862,50 грн., в т.ч. основний платіж - 1432575,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 716287,50 грн. прийняте неправомірно та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги в цій частині є підставними і підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги щодо заниження ТОВ "Мікоген-Україна" сум ПДВ у зв'язку з неправомірним перебуванням позивача на спеціальному режимі оподаткування ПДВ в порядку ст.209 ПК України є безпідставними.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нараховані податкові зобов'язання з ПДВ у податковому повідомленні-рішенні форми "Р" № від 18 січня 2013 року в частині, що стосується спеціального режиму оподаткування при виготовлені міцелію компостного у сумі 14698899 грн. підлягають скасуванню, оскільки постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 червня 2013 року (залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року) підтверджено, що виготовлення міцелію компостного є сільськогосподарським виробництвом і дане виробництво підпадає під спеціальний режим оподаткування з податку на додану вартість. Крім того, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2013 року у справі (залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2013 року) скасовано рішення Шумського відділення Кременецької МДПІ Тернопільської області Державної ДПС від 05 березня 2013 року №536 щодо фіксованого сільськогосподарського податку; зобов'язано Шумське відділення Кременецької МДПІ Тернопільської області ДПС видати ТОВ "Мікоген-Україна" довідку про підтвердження статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2013 рік.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що висновком комплексної судової експертизи підтверджено, що виготовлення міцелію компостного є сільськогосподарською діяльністю, яка визначено пп.209.17.2 п. 209.17 ст. 209 ПК України, а також сам міцелій компостний, який вирощується (виробляється) ТОВ "Мікоген- Україна", є сількогосподарським товаром, що визначено п. 209.7 ст. 209 ПК України, та міститься у товарних групах 1-24 УКТ ЗЕД.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши в сукупності всі докази у справі, дійшов правильного висновку про те, що виготовлення міцелію компостного підлягає під спеціальний режим оподаткування з ПДВ.

Крім того, в донараховану суму ПДВ у даному податковому повідомленні- рішенні також включено 348080,00 грн. ПДВ, в т.ч. основний платіж - 232053грн., штрафні (фінансові) санкції - 116027 грн. за реалізацію незавершеного сільськогосподарського виробництва (посівів зернових).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору №290601 від 29 червня 2012 року купівлі-продажу незавершеного виробництва врожаю, позивач продав ТОВ "Органік-Агро" незавершене виробництво сільськогосподарських культур під врожай 2012 року, що складається з 194,2 га пшениці, 30 га ярого ячменю, 117 га вико-вівсяної суміші, 3 га суміші вики та жита, 30 га люпино-вівсяної суміші, 60 га проса, 250 га гречки.

Відповідно до Українською класифікацією товарів ЗЕД, зокрема до: групи 10 відносяться пшениця, ячмінь, гречка, просо відносяться до зернових культур сільськогосподарської продукції, до групи 12 - люпин, вика та аналогічні кормові продукти, відносяться до групи сільськогосподарської продукції «насіння і плоди олійних рослин; інше насіння, плоди та зерна; технічні або лікарські рослини; солома і фураж».

Для визначення об'єкта оподаткування під сільськогосподарськими товарами положення п.209.7 ст.209 ПК України розуміють товари, зазначені у групах 1-24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються) безпосередньо платником податку-суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку-їх виробником. Так само, до сільськогосподарської продукції (товарів) для цілей визначення платника фіксованого сільськогосподарського податку за правилами глави 2 розділу XIV Податкового кодексу України відповідно підпункту 14.1.234 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу віднесені продукти обробки та переробки зазначених вище товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Таким чином, незавершене виробництво вище перелічених зернових культур є сільськогосподарським товаром, в розумінні ст. 209 ПК України.

П.п.209.17.1 п.209.17 ст.209 ПК України визначено, що дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства поширюється, зокрема, на вирощування зернових та технічних культур (01.11.0 КВЕД).

Оскільки незавершене виробництво, як біологічний актив, отриманий позивачем у процесі діяльності визначеної п.209.17 ст.209 ПК України, належить до зазначених у товарних групах 1-24 згідно з УКТЗЕД, то його незавершене виробництво, як товар, вважається сільськогосподарським і операція з його відчуження правомірно відображена ТОВ "Мікоген-Україна" у податковій декларації (скороченій) за липень 2012 року.

Таким чином, податковим органом безпідставно включено в податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 18 січня 2013 року ПДВ в сумі 348080,00 грн., в т.ч. основний платіж - 232053 грн., штрафні (фінансові) санкції - 116027 грн. за реалізацію незавершеного сільськогосподарського виробництва (посівів зернових) ТОВ «Органік-Агро».

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині неправомірності включення в податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 18 січня 2013 року ПДВ в сумі 8921 грн. по господарських операціях позивача з ПП "Інтреметал-СП" та ПП "Градостройінвест-СВ", колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Інтерметал-СП» надано позивачу послуги, які полягали в обточці та наплавці ковша. На підтвердження господарських операцій з вказаним контрагентом в обґрунтування підстав віднесення до податкового кредиту позивачем надано податкову накладну від 13 січня 2012 року, Акт № ОУ - 130101 здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписаного сторонами 13 січня 2012 року.

24 січня 2012 року між позивачем як замовником та ПП «Градостройінвест- СВ» як виконавцем укладено договір послуг з ремонту техніки. Фактичне здійснення вказаної господарської операції підтверджується податковою накладною №40 від 24 січня 2012 року на загальну суму 20000 грн., в т.ч. ПДВ - 4000 грн., податковою накладною №4 від 06 червня 2012 року на загальну суму 6400 грн., в т.ч. ПДВ - 1280 грн., актом № ОУ - 060601 здачі-прийняття робіт (надання послуг), актом № ОУ - 240101 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами - ПП "Інтреметал-СП" та ПП "Градостройінвест-СВ" підтверджуються первинними документами, які повністю відповідають вимогам до первинних документів, передбачених п.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Про дійсність правочинів позивача з вказаними контрагентами свідчить також те, що всі розрахунки між ними мають реальний грошовий характер та підтверджені відповідними первинними документами, зокрема, податковими накладними. Оскільки підставою для включення сум ПДВ до податкового кредиту, відповідно до вимог ПК України, є належним чином оформлені податкові накладні, тому позивачем повністю дотримано всі вимоги чинного законодавства щодо формування податкового кредиту.

Крім того, жодних додаткових вимог до формування податкового кредиту законодавство не встановлює, лише відсутність податкової накладної безумовно позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Покликання апелянта на недоліки податкової правосуб'єктності контрагента позивача у зв'язку з неможливістю проведення зустрічних звірок контрагентів позивача є безпідставними, оскільки доказом відсутності за юридичною адресою є запис у ЄДРПОУ, інші докази, зокрема дані податкового органу, які не належить до передбачених ст.69 КАС України доказів, ці обставини підтвердити не можуть, а отже й не можуть братися до уваги судом під час вирішення справи.

Покликання апелянта на нереальність господарських операцій з огляду на відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку відсутністю основних фондів, складських приміщень, трудових ресурсів, транспортних засобів є безпідставними, оскільки немає законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних засобів, тобто є можливість здійснення діяльності шляхом використання орендованих основних фондів, залучення трудових ресурсів на підставі укладення цивільно-правових договорів.

Колегія суддів вважає також правильним висновок суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № від 18 січня 2013 року форми "Р" в частині збільшення позивачу грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 47987 грн. у зв'язку з надання позивачем платних послуг ТОВ "Рідний Край" щодо продажу товарів несільськогосподарського виробництв прийняте правомірно, оскільки надання послуг по пресуванню соломи, а також перепродажа металічної сітки по пресуванню соломи і інших товарів не може відноситись до власного сількогосподарського виробництва. Крім того, сторонами рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржувалося, а тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржувану постанову у вказаній частині.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що податкове повідомлення- рішення № від 18 січня 2013 року форми "Р" в частині визначення позивачу грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 15060059 грн., в т.ч. основний платіж 10040037,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції -5020018,00 грн. . прийняте неправомірно і підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги в цій частині є підставними і підлягають до задоволення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що збільшення суми грошового зобов'язання (шляхом прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року (надалі також "Протокол 1 до Конвенції"), яка є частиною національного законодавства України згідно із ст.9 Конституції України.

Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішенні в справі "Щокін проти України" (п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні." Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № від 21 червня 2013 року форми "Р" та податкове повідомлення-рішення № від 18 січня 2013 року форми "Р" в частині визначення позивачу грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 15060059 грн. прийняті неправомірно, а тому позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскільки постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року в частині відмови у визнанні протиправним та скасуванні податкового повідомлення-рішення № від 22 березня 2013 року форми "С" не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржувану постанову в частині відмови у визнанні протиправним та скасуванні податкового повідомлення-рішення № від 22 березня 2013 року форми "С".

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21 червня 2013 року форми "Р" у повному обсязі та податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2013 року форми "Р" у частині грошового зобов'язання в сумі 15060059 грн., правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року у справі № 819/1760/13-a - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 02 лютого 2015 року.