Справа № 820/20148/14
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 лютого 2015 р. № 820/20148/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути в примусовому порядку з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, незаконно отриману допомогу по безробіттю, вартість професійного навчання, всього в сумі 15430 грн. 86 коп. (п'ятнадцять тисяч чотириста тридцять грн. 86 коп.).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 16.08.2011 р. ОСОБА_1 звернулась за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де була зареєстрована як шукаюча роботу з відкриттям персональної картки №600065. Згідно поданої заяви, відповідачу наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю. При проведенні звірки центра зайнятості було встановлено, що допомога по безробіттю була отримана відповідачем неправомірно, оскільки, ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості не повідомила, що вона зареєстрована як Суб'єкт підприємницької діяльності. Таким чином, ОСОБА_1 під час перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітна належала до категорії зайнятого населення, чим порушила Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення". ОСОБА_1 було направлено листи - претензії про необхідність повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 11955,84 грн., а також коштів, витрачених на професійне навчання за період з 29.02.2012 року по 14.06.2012 року в сумі 3475,02 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не сплачена.

У судове засідання 05.02.2015 року представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув, проте надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у зазначене судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку розглядати справу за наявними в ній матеріалами, без участі зазначеної сторони.

Згідно приписів ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 6 ст. 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-ІІІ від 02.03.2000 року функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та цього Закону. Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, входить до складу правління Фонду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 вищевказаного Закону передбачено, що кошти Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону, фінансування заходів, передбачених статтею 7 1 цього Закону.

Харківський обласний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду.

Відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 16.08.2011 року звернулась до Харківського міського центру зайнятості із заявою, у якій просила вирішити питання щодо її працевлаштування та надати їй статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, де зазначила, що не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує тощо.

Наказом № НТ110823 від 23.08.2011 року ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 23.08.2011 року та відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п.1 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" призначено виплату допомоги по безробіттю.

Під час обміну інформацією між Харківським міським центром зайнятості та Державною реєстраційною службою, встановлено, 28.07.2014 року в базу ЄІАС (NET) були внесені зміни, які свідчать про те, що ОСОБА_1 зареєстрована як ФОП з 18.07.2001 року.

Судом встановлено, що Харківським міським центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", за результатами якого складено акт № 293-ФОП від 24.10.2014 року.

Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку центрі зайнятості та в період перебування на навчанні в ПАТ "Харків Онлайн" була зареєстрована як фізична особа-підприємець, тобто відносилась до категорії зайнятого населення.

У зв'язку із чим, Харківським міським центром зайнятості прийняті наказ від 24.10.2014 року за №1642 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 за період з 23.08.2011 року по 18.05.2012 року у сумі 11955,84 грн. та наказ від 12.11.2014 року за №1722 про повернення коштів, витрачених на професійне навчання ОСОБА_1 в сумі 3475,02 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 15430, 86 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, в тому числі громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Безробітними, в свою чергу, визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Також, згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про зайнятість населення" від 5 липня 2012 року № 5067-VI, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 18.07.2001 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець. 23.07.2014 року внесено запис № 3004325 про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 за власним рішенням.

Таким чином, ОСОБА_1 не виконала своїх обов'язків щодо подання відомостей про наявність обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення, таким чином безпідставно набула статусу безробітного та отримала виплати, так як на момент звернення до позивача відносилась до категорії зайнятого населення.

Особи які мають статус суб'єкта підприємницької діяльності, не залежно від того, чи отримують вони дохід чи ні, не можуть належати до осіб, що мають статус безробітного, адже підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За приписами п.п. 1 п. 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року №307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за №915/5136, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 при зверненні до центру зайнятості була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа, у зв'язку з чим подала центру зайнятості недостовірні відомості, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного та виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р. № 60/62 (далі-Порядок), розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Згідно п.6 Порядку у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п.п. 7, 8 Порядку протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути виплачені кошти.

Матеріалами справи підтверджується, що Харківським міським центром зайнятості були сформовані та направлені відповідачу листи-претензії про повернення коштів від 24.10.2014 року № ХМЦЗ-02-27978-22/14, та від 13.11.2014 року № ХМЦЗ-02-29087-22/14 які було направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку.

Станом на час розгляду справи відповідачем сума витраченої позивачем допомоги по безробіттю в розмірі 15430,86 грн. не відшкодована.

Враховуючи, що накази Харківського міського центру зайнятості про відшкодування незаконно виплачених та витрачених на професійне навчання коштів відповідачем не оскаржені, недійсними не визнані, кошти, у сумі 15430,86 грн. на час розгляду справи не сплачені, підлягають стягненню у судовому порядку.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що відповідач не повідомив про наявність обставин, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, не мав права на отримування допомоги по безробіттю за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" безпідставно і незаконно, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (61013, м.Харків, вул. Шевченка, 137-А, р/р 2007 в ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, ОКПО 36224721), незаконно отриману допомогу по безробіттю, вартість професійного навчання, всього в сумі 15430 грн. 86 коп. (п'ятнадцять тисяч чотириста тридцять грн. 86 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Тітов О.М.