Справа № 804/6442/14
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2015 рокусправа № 804/6442/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольська будівельна компанія "Бест" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікопольська будівельна компанія "Бест" (далі ТОВ "НБК "Бест") звернулось до суду з адміністративним позовом до відповідача Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Нікопольської ОДПІ ), в якому просить суд скасувати винесене відповідачем податкове повідомлення - рішення № від 24.01.2014 року, яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 32 017,50грн., з яких за основним платежем 21 345 грн.,за штрафними санкціями 10 672,50 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року позовні вимоги задоволені, скасоване винесене Нікопольської ОДПІ 24.01.2014 року податкове повідомлення-рішення № , на користь позивача стягнений судовий збір в сумі 182, 70 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем Нікопольською ОДПІ подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідом лені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем Нікопольською ОДПІ з 19.12.2013 року по 25.12.2013 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "НБК "Бест" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні операцій з ТОВ "Голдлайн" за період з 01.06.2013 року по 31.07.2013 року, за результатами якої складено акт № 10/2201/35004356 від 8.01.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 ПК України , в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 21 345 грн., у т.ч. за червень 2013 року - 11 352 грн., за липень 2013 року - 9 993 грн.

Позиція податкового органу про недійсність даних у податковій звітності позивача ґрунтується на акті № 9/22/3-38329524 від 23.08.2013 року,складеному Західно-Донбаською ОДПІ про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Голдлайн" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів за період з 01.02.2013 року по 31.07.2013 року через відсутність контрагента ТОВ "Голдлайн" за адресою реєстрації.

За результатами перевірки податковим органом 24.01.2014 року прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 32 017,50грн., з яких за основним платежем в сумі 21345 грн. , за штрафними санкціями в сумі 10 672,50 грн.

Оскаржене у адміністративному порядку податкове повідомлення - рішення залишене без змін, а скарги позивача без задоволення.

Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення - рішення в судовому порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до приписів п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної; не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/ або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно вищевказаних норм, Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем ТОВ "НБК "Бест" та контрагентом ТОВ "Голдлайн" укладено договори субпідряду № 2 від 01.06.2013 року, № 3 від 01.07.2013 року, відповідно яких ТОВ "Голдлайн" приймає на себе зобов'язання надати послуги - поставити машини, механізми, матеріали або товари, а також надати послуги для виконання різноманітних робіт. Виконання договорів з ТОВ "Голдлайн" підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV(далі Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, якими підтверджено виконання робіт контрагентом за червень 2013 року на загальну суму 68 111,23 грн., у тому числі ПДВ - 11351,87 грн., за липень 2013 року на загальну суму 59 960,90 грн., у тому числі ПДВ - 9993,48 грн., актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), платіжними дорученнями про здійснення оплати тощо.

Судом також встановлено, що всі зазначені роботи/ послуги позивачем використані у власній господарській діяльності, зокрема на виконання умов договору підряду № 16 від 19.09. 2012 року з Вишетарасівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, договорів - підряду № 612 від 14.05. 2012 року,№ 547 від 16.05.2013 року з ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб". договору підряду №33 від 06.06.2013 року з Новокиївською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області.

Матеріалами справи підтверджено, що по податковим накладним, виписаним ТОВ "Голдлайн" позивачем правомірно віднесено суму ПДВ до складу податкового кредиту перевіреного періоду, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року по адміністративній справі №804/12408/13-а за позовом ТОВ "Голдлайн" до Західно-Донбаської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яка набула законної сили, зокрема визнано протиправними дії Західно-Донбаської ОДПІ щодо формування в акті № 9/22/3-38329524 від 23.08.2013 року висновків про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Голдлайн" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів за період з 01.02.2013 року по 31.07.2013 року", та як,наслідок, не підтвердження реальності проведення господарських відносин між ТОВ "Голдлайн" та контрагентами у лютому-липні 2013 року з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунку.

Оскільки відповідачем не надані належні докази фіктивності (нікчемності) укладених позивачем з контрагентом ТОВ "Голдлайн" правочинів, відсутні рішення суду про визнання їх такими, також не існує судових рішень, якими контрагент позивача визнаний фіктивним, а його установчі документи - недійсними, на час дії угод ТОВ "Голдлайн" був зареєстрований в установленому порядку як платник ПДВ, мав право виписувати та надавати податкові накладні, не був виключений із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем висновок про нереальність правочинів з зазначеним контрагентом зроблений на припущеннях.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачені позивачем в ціні робіт,виконаних контрагентом ТОВ "Голдлайн" за період червень-липень 2013 року ,а скасування судом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 24.01.2014 року, яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість в частині основного платежу та штрафних (фінансових) санкцій у загальному розмірі 32 017,50грн., є обґрунтованим та вірним.

Судом першої інстанції правомірно у відповідності до приписів ст. 94 КАС України, стягнені на користь позивача здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі судового збору в сумі 182,70 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по справі.

За таких обставин суд вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова