Справа № 804/611/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 лютого 2015 р. Справа № 804/611/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Конєвої С.О.

при секретарі судового засідання Панченко Я.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кирпа Н.О.

від відповідача: Артемов А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області до Дніпропетровської обласної дирекції Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2015р. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області звернулося з позовом до Дніпропетровської обласної дирекції Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та просить зобов'язати відповідача перерахувати Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Дніпродзержинську грошову суму 54050,69грн. з особистого рахунка НОМЕР_1 ОСОБА_4, зараховані після її смерті, на рахунок позивача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що грошові кошти у сумі 54050,69грн. були перераховані позивачем на адресу ОСОБА_4, що становить суму щомісячних страхових виплат за період з листопада 2011р. по жовтень 2014р., згідно до умов договору укладеного між позивачем та відповідачем 08.10.2007р. №09/04-20/260. У листопаді 2014р. позивач довідався, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. та звернувся до відповідача з вимогою про повернення вказаних коштів, однак відповідачем було відмовлено листом від 27.11.2014р., а тому позивач вважає, що оскільки власник рахунку ОСОБА_4 померла, банк повинен повернути помилково зараховані кошти з часу смерті вказаної громадянки.

Представник відповідача до початку судового розгляду справи заявив клопотання про закриття провадження у даній справі посилаючись на те, що даний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, оскільки взаємовідносини між сторонами щодо зарахування коштів особам врегульовані договором №09/04-20/260 від 08.10.2007р., тобто представник відповідача вважає, що спір виник у зв'язку з виконанням умов договору.

Представник позивача заперечував проти задоволення даного клопотання про закриття провадження у справі.

Розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження у даній справі, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані документи та аналізуючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження у цій справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Згідно до вимог ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виробів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Надаючи правову оцінку предмету та підставам заявленого позову, суд виходить з наступного.

Зі змісту позову та доданих до нього копій документів судом вбачається, що вимоги позивача обґрунтовані виконанням відповідачем умов договору від 08.10.2007р. №09/04-20/260 про здійснення страхових виплат від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань через відділення ДОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо повернення зайво нарахованих коштів для здійснення страхових виплат.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням відповідачем договірних правовідносин.

Ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

За викладених обставин та з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства України, враховуючи, що між позивачем і відповідачем існує спір з приводу виконання договору, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не містить ознак публічно-правового спору, не направлений на захист будь-якого права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства у розумінні ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідна правова позиція узгоджується також з позицією Вищого адміністративного Суду України, викладеної в ухвалі суду від 15.05.2014р. №К/800/50457/13.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі з урахуванням вищевикладених обставин та норм чинного законодавства України.

При цьому, у відповідності до вимог ч.2 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України слід роз'яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського судочинства.

Керуючись ст. 49, 51, п.1 ч.1 ст. 157, ч.3,7 ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання Дніпропетровської обласної дирекції Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про закриття провадження у цій справі - задовольнити.

Провадження в адміністративній справі №804/611/15 за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області до Дніпропетровської обласної дирекції Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Згідно ч.2 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України роз'яснити позивачеві, що розгляд даної категорії спору віднесено до юрисдикції господарського судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали згідно ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений - 09.02.2015р.

Суддя С.О. Конєва