Справа № 819/3144/14-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3144/14-a

05 лютого 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю за участі представників позивача - Палащук І. С., Сіно Т. М., відповідача - Васильчук І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю"Агро-Ідея" до Тернопільської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про визнання протиправним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Ідея» (далі - позивач, ТОВ «Агро-Ідея») звернулось до відповідача Тернопільської митниці ДФС ( далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області із адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправним рішення, викладене у листі Тернопільської митниці від 05.11.20143 р. про відмову у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро - Ідея" надмірно сплачених митних платежів в сумі 231 716,70 грн., стягнути з Державного бюджету на користь ТОВ "Агро-Ідея" дану суму.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на то, що Постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 р. по справі № 2а-1642/11 скасовано Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 07.2011 р. та прийнято нову, якою позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці від 26.05.2011 р. № КТ-403-0024-11 про визначення коду товару.

27.10.2014 р. позивач звернувся із заявою до відповідача про повернення надмірно сплачених грошових зобов'язань. Листом від 05.11.2014 р. № 144/19-72-52 у задоволенні заяви частково відмовлено. А саме, із посиланням на сплив строку - 1095 днів, передбаченого для звернення за поверненням помилково та /або надміру сплачених митних платежів, передбаченого Порядком повернення платникам податків коштів, шо обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата. Також, як на підставу відмови, вказано на ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, а саме, на не зазначення рішення про визначення коду товару, оскільки у графі 44 не зазначено рішення про визначення коду товару, отже класифікація товарів при поданні до митного оформлення вказаних митних декларацій здійснювалась декларантом самостійно із власної ініціативи без врахування рішення Тернопільської митниці від 26.05.2011 р. № КТ-403-0024-11, яке скасовано Львівським апеляційним адміністративним судом.

У судовому засіданні представники позивача адміністративний позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити. Мотиви відмови навела у наданому суду письмовому запереченні. Наголошує, що строк (1095 днів) поданої позивачем заяви пропущений. Вважає, що оскільки картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення по вказаних митних деклараціях митницею не оформлялись та позивачем виконано всі митні процедури, визначені МК України, відповідно до заявленого митного режиму, самостійно здійснено декларування товару, самостійно визначено код товару згідно УКТЗЕД та сплачено митні платежі - процедура митного оформлення за даними митними деклараціями закінчена, а тому підстави для повернення сплачених Позивачем митних платежів відсутні.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області проти задоволення позову заперечував, підтримав доводи представника відповідача. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, якими врегульовано спірні правовідносини, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

Тернопільським окружним адміністративним судом 19.07.2011р. по адміністративній справі № 2а-1642/11 за позовом ТОВ «Агро-Ідея» до Тернопільської митниці про скасування рішення відповідача від 26.05.2011 р. № КТ-403-0024-11, стягнення з відповідача збитків, винесено постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 р. у справі № 80294/11/9104 скасовано рішення першої інстанції, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці від 26.05.2011 р. № КТ-403-0024-11 про визначення коду товару ( а. с. 9-14).

27.10.2014 р. позивач звернувся із заявою до відповідача про повернення надмірно сплачених грошових зобов'язань на підставі рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 р. у розмірі 364 107 грн. 40 коп. (а. с. 15-16).

Відповіддю від 05.11.2013 р. № 144/19/72/52, у поверненні коштів позивачу відмовлено із посиланням на п. 1 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Не погодившись із такою відмовою позивач оскаржив її до суду.

Ст. 43 ПК України визначено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 301 Митного кодексу України (далі - МК України), повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів, митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до п. 43.3 ст. 43 ПК України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Процедура повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, визначена Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за № 1097/14364. ( далі - Порядок № 618)

Згідно із п. п. 1, 11 розділу ІІІ цього Порядку, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. За відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Як встановлено у судовому засіданні, та знайшло своє підтвердження у матеріалах даної адміністративної справи, відповідачем відмовлено у поверненні коштів за такими митними деклараціями: № 403000007/2011/006244 від 27.05.2011 р.; № 403000007/2011/009920 від 23.08.2011 р.; № 403000007/2011/012688 від 28.10.2011 р.; № 403000007/2011/012689 від 28.10.2011 р.; № 403000007/2011/012690 від 28.10.2011 р.

Суд не погоджується із висновком відповідача щодо спливу терміну (1095 днів) повернення надмірно сплачених коштів виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.182 п. 14.1 ст. 14 ПК України - помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення із заявою відповідно до п. 43.3 ст. 43 ПК України суд враховує, що згідно із цією нормою, платник податків звертається із такою заявою протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Тобто, перебіг даного строку починається від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Як встановлено судом, позивач із оскарженням рішення Тернопільської митниці від 26.05.2011 р. № КТ-403-0024-11 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду 15.06.2011 р. Львівським апеляційним адміністративним судом у зазначеній справі було винесено рішення 25.09.2014 р.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, а відтак, не підлягає додатковому доказуванню в силу ч. 3 ст. 72 КАС України, що до моменту набрання чинності постанови Львівського апеляційного адміністративного суду, позивач із заявою про повернення надмірно сплачених сум грошових зобов'язань не звертався.

Аналізуючи обставини справи та співставляючи їх із приписами п. 43.3 ст. 43 ПК України, суд приходить до висновку, що помилковість сплати спірної суми виникла саме на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 р., оскільки саме цим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці від 26.05.2011 р. № КТ-403-0024-11 про визначення коду товару. Саме за період дії скасованого рішення відповідача позивачем було надмірно сплачено ввізне мито згідно вищезазначених митних декларацій.

Тому, суд приходить до висновку, що з моменту звернення із позовом до суду першої інстанції до моменту набрання чинності рішенням апеляційної інстанції стосовно спору про визначення коду товару у позивача не виникало законних та обґрунтованих підстав вважати сплачені згідно вищезазначених митних декларацій кошти помилково та/або надміру сплаченими. Відтак, суд приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість висновків відповідача щодо пропуску строку звернення позивача із заявою, у порядку п. 43.3 ст. 43 ПК України, та про необхідність задоволення заявлених ним позовних вимог у цій частині.

Щодо посилання відповідача у відповіді від 05.11.2014 р. про не зазначення у графі 44 рішення про визначення коду товару, та здійснення класифікації товарів при поданні до митного оформлення вказаних митних декларацій декларантом самостійно з власної ініціативи без врахування рішення Тернопільської митниці від 26.05.2011р. №КТ-403-0024-11, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 МК України, рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими для підприємств і громадян.

Наказом Державної Митної служби від 07.08.2007 р. № 667 затверджено Порядок роботи відділу контролю митної вартості та класифікації товарів регіональної митниці, митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України ( далі - Порядок № 667).

Згідно з п. 12 Порядку № 667, якщо відділом контролю митної вартості та класифікації товарів регіональної митниці, митниці (далі - ВКМВК) приймається Рішення, яке не відповідає інформації, заявленій декларантом у митній декларації, то ця митна декларація не може використовуватися для митного оформлення класифікованого товару.

Для здійснення митного оформлення класифікованого товару митному органу подається нова митна декларація.

Тобто, саме, на виконання такого порядку позивачем було подано нову митну декларацію від 27.05.2011р. та сплачено мито у розмірі 10% від вартості товару, згідно вимог розділу XVII Додатку до Закону України "Про митний тариф України".

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність тверджень представника відповідача на те, що позивачем з власної ініціативи було зазначено код товарів згідно УКТЗЕД а у графі 47 при поданні до митного оформлення вказаних митних декларацій та визначено ставку мита в розмірі 10 %, оскільки інформація у відповідних графах митної декларації повинна відповідати інформації, зазначеній у Рішенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо.

В даному випадку відповідач не довів правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах, а відтак і правомірність прийняття оскаржуваного позивачем рішення, викладеного в листі Тернопільської митниці від 05.11.2014 р. про відмову у поверненні ТОВ «Агро-Ідея» надмірно сплачених митних платежів в сумі 231 716, 70 грн. Відтак, до задоволення також підлягають вимоги щодо стягнення цієї суми з Державного бюджету.

Відповідно до ст. 94 КАС України, враховуючи, що рішення приймається на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність стягнення документально підтверджених судових витрат з держбюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольніти.

2. Визнати протиправним рішення, викладене у листі Тернопільської митниці ДФС від 05.11.2014 р. про відмову у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро-Ідея" надмірно сплачених митних платежів в сумі 231 716, 70 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Ідея" шляхом перерахування митного збору у розмірі 231 716 (двісті тридцять одна тисяча сімсот шістнадцять грн.) 70 коп. на рахунок (р/р 7 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО 380805).

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Ідея" судові витрати у розмірі 1900 грн. (одна тисяча дев"ятсот грн.) 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2015 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.