Справа № 755/29418/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Романчук О.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком (після досягнення 55 років) на пільгових умовах згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за віком;

- зобов'язати призначити пенсію за віком (після досягнення 55 років) на пільгових умовах згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за віком, починаючи з 17 липня 2014 року.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірну постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, з клопотаннями про розгляд справи за їх участю - не зверталися. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року - без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено в суді першої інстанції, ОСОБА_2 21.07.2014 року звернувся до УПФ в Дніпровському районі м. Києва із заявою в якій просив призначили пільгову пенсію по списку № 2.

Зокрема, згідно записів у трудовій книжці позивача, останній працював з 14.09.1983 р. по 03.01.1986 р. електрозварником по п'ятому розряду на Київському заводі «Радіовимірювань»; з 28..01.201986 р. по 23.05.1986 р. електрозварником по п'ятому розряду на Дарницькому управлінні Харчового хазяйства; з 28.01.1986 р. по 23.05.21986 р. та з 18.06.1986 по 23.09.1987 р. електрозварником по п'ятому розряду в Автобазі № 1 тресту «Київшляхбуд-1»; з 30.09.1987 р. по 30.05.1992 р. електрозварником по п'ятому та шостому розряду на п/о «Пурнефтєгаз»; з 01.06.1992 р. по 21.03.1994 р. електрозварником по шостому розряду на Київській спеціалізованій фірмі Треста «Промтежмонтаж-2»; з 04.12.1995 р. по 12.05.1996 р. електрозварником по шостому розряду КСУ 23 «ОА ПТМ-2»; з11.01.1999 року по 03.05.1999 р. газоелектрозварником ТОВ «Люверс»; з 2.07.1999 р. по 01.06.2000 р. електрозварником по шостому розряду ВАТ»Трест «Київпідземшлях-2»; з 27.06.2000 р. по 25.07.2000 р. електрозварником по шостому розряду ПФ «Спецстрой»; з 01.08.2000 р. по 09.02.2002 р. газоелектрозварником по шостому розряду ВАТ «Інжинірінг»; з 01.07.202 р. по 31.01.2006 р. електрозварником ТОВ «Атілла ЛТД».

Крім того, в матеріалах справи наявні копії довідок: № 16/16 від 17.03.2014 р., згідно якої ОСОБА_2 працював за професією електрозварника на Київському заводі «Радіовимірювань з 14.09.1983 р. по 03.01.1986 р., № 26-к від 11.03.2014 року - на посаді електрозварника в Автобазі № 1 тресту «Київшляхбуд-1» з 18.06.1986 по 23.09.1987 р., та № Г 226, видана «ОАО «НК»Роснефть» - з 30.09.1987 р. по 22.01.1991 р. за професією електрозварника.

Водночас, як вірно зауважено судом першої інстанції, відповідач фактично не заперечує право позивача та призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, та зазначає що при призначенні пенсії будуть зараховані періоди роботи з 01.09.1983 р. по 03.01.1986 р в ДП «Радіовимірювач» з 18.06.1986 р. по 23.09.1987 р на ПАТ «Автобаза № 1». з 30.09.1987 р. н . 22.01.1991 р. ОАО НК Роснефть. що становить 6 років 11 місяців 2 дні.

Проте, позивач вража. Що відповідачем зараховано не весь стаж роботи на пільгових умовах, який, в свою чергу дає йому право вийти на пенсію на підлогових умовах у віці 55 років.

Так, необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права було висловлено у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), від 25 листопада 2014 року (№21-519а14).

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що підтвердження того, що проводилась атестація робочих місць позивача як в періоди роботи електрозварником п'ятого та шостого розряду, так і в періоди роботи газоелектрозварника не проводилась, крім того, відсутня інформація щодо наявності обов'язкових умов праці, за яких позивач має право на зарахування періоду роботи до пільгового стажу відповідно до списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відмова управління ПФУ зарахувати період роботи позивача, яка включена до списку № 2, до пільгового стажу внаслідок непроведення атестації цієї посади на підприємстві є обґрунтованою, відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, 255 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Пилипенко О.Є.

Суддя: Романчук О.М.

Шелест С.Б.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Романчук О.М