Справа № 815/2883/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Київ К/800/52128/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до державного підприємства «Експериментальна база «Дачна» Селекційно-генетичного інституту національного центру насінництва та сортовивчення» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, що переглядається за касаційною скаргою Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Експериментальна база «Дачна» селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 26444,76 грн. та пені за порушення термінів їх сплати в сумі 106,57 грн., посилаючись на те, що в порушення статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відповідачем не виконано нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2013 році.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року, відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до поданого звіту форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік та виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу на підприємстві відповідача 105 чол., Державне підприємство «Експериментальна база «Дачна» селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» повинно було створити 4 робочі місця та працевлаштувати на них інвалідів, однак у відповідача протягом 2013 року середньооблікова чисельність працевлаштованих інвалідів склала 2,8 чол.

Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів на підставі даних звіту форми № 10-ПІ, поданого Державним підприємством Експериментальна база «Дачна», 20 березня 2014 року було розраховано суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, із зазначенням, що норматив повинен був складати 4 особи, середньооблікова кількість штатних працівників за звітний рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становила 3 особи, кількість робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами становила 1, середньорічна заробітна плата 26444,76 грн., а тому сума адміністративно-господарських санкцій становить 26444,76 грн.

Відповідно до частини восьмої статті 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема, інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон).

Згідно із статтею 19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до статті 20 Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи й організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Обов'язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування визначені частиною третьою статті 18 Закону, а саме: виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочі місць; створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечення інших соціально-економічні гарантії, передбачених чинним законодавством; надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів; звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відмовляючи в задоволенні позову Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування інвалідів про стягнення з підприємства адміністративно-господарських санкцій в сумі 26444,76 грн. та пені за порушення термінів їх сплати в сумі 106,57 грн., суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця.

Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Однак, обов'язок державних органів щодо працевлаштування інвалідів виникає лише після виконання підприємствами обов'язку щодо створення робочих місць і надання передбаченої законодавством про соціальну захищеність інвалідів, інформації про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів. При відсутності такої інформації, органи, визначені статтею 18 цього Закону, не можуть скористатися своїми правами.

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» підприємства, установи, організації повинні щомісяця подавати місцевим центрам зайнятості адміністративні дані про наявність вільних робочих місць. Вся інформація подається у формі звіту 3-ПН.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, що Державне підприємство «Експериментальна база «Дачна» щомісячно подавало до Біляївського районного центру зайнятості звітність форми 3-ПН протягом 2013 року, у зв'язку з відсутністю бажаючих працевлаштуватися на вакантні місця, незайняті громадяни, які зареєстровані в центрі зайнятості, на підприємство не направлялися.

Таким чином, оскільки роботодавець - Державне підприємство «Експериментальна база «Дачна», вжив усіх необхідних заходів для недопущення правопорушення, то застосування адміністративно-господарських санкцій до нього за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів є незаконним, через що заявлений адміністративний позов не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, Вищий адміністративний суд України вважає, що судами попередніх інстанцій вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :