Справа № П/811/1913/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2015 рокусправа № П/811/1913/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Інтерцентр» до Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Інтерцентр» (далі - позивач або ПП «Інтерцентр») звернулося з адміністративним позовом до Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - відповідач або Маловисківська ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області), в якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення - рішення від 22.05.2014 року № , № .

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Маловисківської ОДПІ ГУ Міндоходів в Кіровоградської області від 22 травня 2014 року, яким приватному підприємству "Інтерцентр" збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 66 012 грн. та накладено штрафну санкцію - 33 006 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Маловисківської ОДПІ ГУ Міндоходів в Кіровоградської області від 22 травня 2014 року, яким приватному підприємству "Інтерцентр" збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 5633 грн. та накладено штрафну санкцію - 1408 грн.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах

доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Маловисківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП

«Інтерцентр» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатами зазначеної перевірки було складено акт №4/2200/23098355 від 08.05.2014 року (далі - Акт перевірки).

Відповідно до висновку Акту перевірки встановлено порушення:

- п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139 ст. 139 ПК України, товариством занижено суму податкових зобов'язань з податку на прибуток в сумі 5633 грн. в т.ч. за ІІІ квартал 2012 року;

- п. 188.1 ст. 188, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198 ПК України, товариством завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 66 012 грн., в тому числі за липень 2012 року в сумі 5 365 грн., за березень 2013 року в сумі 60 647 грн.

За результатами перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 22.05.2014 року:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на 7041 грн., у тому числі за основним платежем - 5633 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1408 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 99 018 грн., у тому числі за основним платежем - 66 012 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 33 006 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП «Інтерцентр» та ТОВ «Мечелспецсталь» укладено договір поставки № МЧ22 від 21 березня 2013 року, у відповідності до якого Постачальник зобов'язаний передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити на умовах викладених в даному Договорі, Товар сортамент, кількість та ціна якого вказані у Специфікаціях, які є невід'ємними частинами даного Договору.

На підтвердження реальності господарської операції позивачем було надано такі первинні документи: видаткова накладна, податкові накладні, рахунок на оплату, платіжні доручення, реєстр платіжних документів.

Крім того, між ПП «Інтерцентр» та ПП «Букмекер» укладено договір купівлі-продажу № 23 від 22 квітня 2013 року, у відповідності до умов якого продавець зобов'язується передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти і сплатити металопродукцію.

На підтвердження реальності господарської операції позивачем було надано такі первинні документи: видаткову накладну, податкову накладну, прибутковий ордер, реєстр платіжних документів, платіжне доручення, акт звірки розрахунків.

Зазначені первинні бухгалтерські документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому є належними доказами виконання господарської операції.

Статею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1, 2 ст. 9 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника; Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Частинами 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про правомірність віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від контрагентів, та включення відповідних витрат до складу валових витрат підприємства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Інтерцентр» до Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай