Справа № 826/13194/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Електролюкс ЛЛС» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Електролюкс ЛЛС» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві про визнання протиправними та скасування постанови та рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Дочірнє підприємство «Електролюкс ЛЛС» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві, в якому просили визнати незаконними та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві про накладення штрафних санкцій від 16 травня 2014 року № 000061 та рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 2 червня 2014 року № 000065.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в період з 25 квітня 2014 року по 13 травня 2014 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві на підставі наказу від 13 березня 2014 року № 155, направлення від 13 березня 2014 року № 000198 та згоди Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів від 24 лютого 2014 року № 1117-2-7/6 проведено позапланову невиїзну перевірку з питань відповідності продукції (посудомийна машина Electrolux ESL 4300RO), яка вводиться в обіг Дочірнім підприємством «Електролюкс ЛЛС» вимогам Технічних регламентів, дія яких розповсюджується на зазначену продукцію, Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

За результатами проведеної перевірки Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві складено акт перевірки характеристик продукції від 13 травня 2014 року № 000104, яким встановлено порушення Дочірнім підприємством «Електролюкс ЛЛС» Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2009 року № 785, Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2009 року № 1149, Правил застосування національного знаку відповідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року № 1599, а саме: Дочірнім підприємством «Електролюкс ЛЛС» щодо продукції, яка була об'єктом перевірки не надано технічну документацію в обсязі, передбаченому Технічними регламентами, дія яких розповсюджується на продукцію, що згідно з положенням статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» свідчить, що продукція не відповідає встановленим вимогам.

В акті зазначено, що під час проведення позапланової перевірки характеристик продукції, що вводить в обіг Дочірнє підприємство «Електролюкс ЛЛС» з'ясовувалися питання відповідності продукції встановленим вимогам. В ході перевірки характеристик продукції уповноваженій особі Дочірнього підприємства «Електролюкс ЛЛС» Ушакову В.В. вручено направлення на проведення перевірки, ознайомлено з підставою та запропоновано надати документи на продукцію (посудомийна машина Electrolux ESL 4300RO), перелік яких визначений у частині сьомій статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Згідно супровідного листа Дочірнього підприємства «Електролюкс ЛЛС» від 13 травня 2014 року щодо продукції, яка була об'єктом перевірки (посудомийна машина Electrolux ESL 4300RO) надано наступні документи та матеріали:договір купівлі-продажу від 1 січня 2013 року № 01/SEJ/UKR; інвойс 163495 від 29 жовтня 2012 року, митну декларацію 125190000/2012/935261; договір поставки № 240511 від 24 травня 2011 року, видаткову накладну № ВН-008511 від 14 листопада 2013 року; декларацію про відповідність Технічному регламенту з електромагнітної сумісності від 21 січня 2013 року, декларацію про відповідність продукції Технічному регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання від 21 січня 2013 року, висновок призначеного органу з оцінки відповідності, протокол № 9899 від 18 січня 2013 року аналізу протоколів випробувань, каталог запасних частин, схеми електричні, монтажні, інструкцію з експлуатації, фото маркувальної таблиці.

За результатами аналізу вказаних документів встановлено, що Дочірнє підприємство «Електролюкс ЛЛС» щодо продукції (посудомийна машина Electrolux ESL 4300RO) не надано повного складу технічної документації, яка повинна надавати можливість оцінити відповідність продукції вимогам Технічного регламенту та включати процес проектування, виробництва та функціонування продукції, а саме відсутні: загальні конструкторські та виробничі креслення, електричні схеми вузлів, деталей тощо; описи та пояснення, необхідні для розуміння зазначених креслень та схем і функціонування електрообладнання, наявність яких передбачена Технічним регламентом з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2009 року № 785, Технічним регламентом безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2009 року № 1149.

Також в акті зазначено, що форма декларації про відповідність продукції вимогам Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2009 року № 1149 та Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2009 року № 785, не відповідає формі затвердженій вказаними технічними регламентами.

В акті зазначено, що оскільки актом перевірки характеристик продукції від 6 травня 2014 року № 000096 вже було зафіксовано факт введення в обіг Дочірнім підприємством «Електролюкс ЛЛС» продукції, що не відповідає встановленим вимогам, виявлення зазначеного порушення при перевірці Дочірнього підприємства «Електролюкс ЛЛС» (згідно направлення від 13 березня 2014 року № 000198) свідчить про повторність вчинення такого самого правопорушення, за яке на особу вже було накладено штраф.

На підставі акту перевірки характеристик продукції Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві також складено протокол про виявлені порушення від 13 травня 2014 року № 000076, згідно якого Дочірнє підприємство «Електролюкс ЛЛС» вводить в обіг продукцію, яка не відповідає встановленим вимогам, а саме: на продукцію, яка була об'єктом перевірки, не надано технічну документацію в обсязі, передбаченому Технічними регламентами, дія яких розповсюджується на неї, за що передбачена відповідальність, згідно пункту 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

За результатами розгляду справи Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві винесено постанову про накладення штрафних санкцій від 16 травня 2014 року № 000061, якою накладено на Дочірнє підприємство «Електролюкс ЛЛС» штраф у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 51 000 грн. за порушення вимог пункту 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме: Дочірнє підприємство «Електролюкс ЛЛС» є особою, що вводить в обіг продукцію (посудомийну машину Electrolux ESL 4300RO), на яку не надано документацію в обсязі, передбаченому Технічними регламентами, дія яких поширюється на неї, що згідно із положеннями статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» свідчить, що продукція не відповідає встановленим вимогам.

Рішенням Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві про вжиття обмежувальних (корегованих) заходів від 2 червня 2014 року № 000065 обмежено надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами та тимчасово заборонено надання продукції на ринку у відповідності з частиною п'ятою статті 30 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Вирішуючи вказаний спір, колегія суддів звертає увагу на таке.

Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві з метою встановлення відповідності продукції зобов'язано Дочірнє підприємство «Електролюкс ЛЛС» надати документи, перелік яких визначений у частині сьомій статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Згідно частини сьомої статті 23 Закону під час невиїзної перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація:

1) декларація про відповідність;

2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією);

3) загальний опис продукції та схема (креслення) конструкції виробу, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом;

4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю;

5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції;

6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо);

7) документи і матеріали щодо стану виконання суб'єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб'єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання;

8) повідомлення та інша інформація, надана суб'єктами господарювання, органами доходів і зборів, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції»;

9) інші документи та матеріали, звернення, одержані органами ринкового нагляду відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Вимоги стосовно електромагнітної сумісності обладнання та його введення в обіг або в експлуатацію на ринку України встановлює Технічний регламент з електромагнітної сумісності обладнання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2009 року № 785.

Згідно пункту 9 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, обладнання повинно відповідати таким основним вимогам:

1) вимоги щодо захисту:

обладнання повинно бути спроектовано та виготовлено з урахуванням рівня технічного розвитку таким чином, щоб забезпечувати, що:

створювані електромагнітні завади не перевищують рівня, вище якого радіо- і телекомунікаційне та інше обладнання не може працювати за призначенням;

воно має рівень завадостійкості до електромагнітних завад, очікуваних під час його експлуатації за призначенням, який забезпечує його працездатність без неприйнятного погіршення його роботи за призначенням;

2) особливі вимоги до стаціонарних установок:

установлення та використання комплектувальних виробів за призначенням;

стаціонарна установка повинна встановлюватися із застосуванням належного інженерного досвіду та з урахуванням інформації про використання її комплектувальних виробів за призначенням для забезпечення виконання вимог щодо захисту, встановлених у підпункті 1 цього пункту. Відповідна документація повинна зберігатися відповідальною особою (особами) протягом усього часу експлуатації стаціонарної установки.

У відповідності до пунктів 15, 16 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, технічна документація повинна надавати можливість оцінювання відповідності апаратури основним вимогам та охоплювати проектування та виробництво апаратури.

Технічна документація повинна, зокрема, містити: загальний опис апаратури; доказ відповідності апаратури національним стандартам з переліку національних стандартів, якщо такі стандарти застосовувалися повністю або частково; якщо виробник не застосовував національних стандартів з переліку національних стандартів або застосовував їх частково, описи та пояснення щодо рішень, прийнятих виробником для забезпечення відповідності основним вимогам цього Технічного регламенту, включаючи: опис оцінювання електромагнітної сумісності, передбачений в абзаці другому пункту 13 цього Технічного регламенту; результати проектних розрахунків і проведених експертиз; протоколи випробувань тощо; сертифікат відповідності апаратури, виданий призначеним органом, якщо застосовувалася процедура оцінки відповідності апаратури згідно з пунктом 14 цього Технічного регламенту.

Декларація про відповідність повинна, зокрема, містити: посилання на цей Технічний регламент; ідентифікаційні відомості про апаратуру, які встановлені в пункті 23 цього Технічного регламенту; найменування та місцезнаходження виробника та/або уповноваженого представника; позначення нормативних документів з роками їх затвердження, відповідність яким декларується для забезпечення відповідності апаратури положенням цього Технічного регламенту; дату складення декларації; прізвище, ім'я, по батькові та підпис особи, уповноваженої брати зобов'язання від імені виробника або уповноваженого представника.

Вимоги до низьковольтного електричного обладнання та його введення в обіг або в експлуатацію на ринку України встановлює Технічний регламент низьковольтного електричного обладнання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2009 року № 1149.

Додатком 3 до Технічного регламенту визначено процедуру оцінки відповідності низьковольтного електричного обладнання (внутрішній контроль виробництва).

Внутрішній контроль виробництва є процедурою оцінки відповідності, за якою виробник або уповноважений представник, який виконує зобов'язання, встановлені в пункті 2 цього додатка, гарантує та заявляє, що низьковольтне електричне обладнання (далі - електрообладнання) відповідає вимогам Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання (далі - Технічний регламент), що застосовуються до нього.

Виробник або уповноважений представник повинен нанести національний знак відповідності на електрообладнання та скласти декларацію про відповідність згідно з вимогами пункту 2 додатка 4 до Технічного регламенту.

Виробник повинен скласти технічну документацію, визначену в пункті 3 цього додатка, яку він або уповноважений представник має зберігати на території України не менше ніж 10 років після дати випуску останнього виробу і надавати її для перевірки відповідним органам державного ринкового нагляду в установлених законодавством випадках.

У разі коли виробник не є резидентом України та не має уповноваженого представника в Україні, ці зобов'язання покладаються на особу, яка ввела електрообладнання в обіг на ринку України.

Технічна документація має надавати можливість оцінити відповідність електрообладнання вимогам Технічного регламенту та, наскільки це стосується такого оцінювання, включати проектування, виробництво та функціонування електрообладнання. До зазначеної документації мають бути включені: загальний опис електрообладнання; загальні конструкторські та виробничі креслення, електричні схеми та схеми вузлів, деталей тощо; описи та пояснення, необхідні для розуміння зазначених креслень та схем і функціонування електрообладнання; список стандартів, які повністю або частково застосовано, та описи прийнятих рішень для забезпечення положень щодо безпечності, визначених у Технічному регламенті, якщо стандарти не було застосовано; результати виконаних проектних розрахунків, проведених перевірок тощо; протоколи випробувань.

Виробник або уповноважений представник повинен зберігати примірник декларації про відповідність разом із технічною документацією.

Виробник повинен вживати всіх заходів, необхідних для того, щоб виробничий процес забезпечував відповідність виготовленої продукції технічній документації, зазначеній у пункті 3 цього додатка, та вимогам Технічного регламенту, що застосовані до неї.

Так, судова колегія відзначає, що Дочірнім підприємством «Електролюкс ЛЛС» під час проведення перевірки не надано повного складу технічної документації, яка повинна надавати можливість оцінити відповідність продукції вимогам Технічного регламенту та включати процес проектування, виробництва та функціонування продукції, а саме відсутні: загальні конструкторські та виробничі креслення, електричні схеми вузлів, деталей тощо; описи та пояснення, необхідні для розуміння зазначених креслень та схем і функціонування електрообладнання, наявність яких передбачена Технічним регламентом з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2009 року № 785, Технічним регламентом безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2009 року № 1149.

При цьому, суд зазначає, що надання декларацій про відповідність продукції вимогам технічних регламентів не звільняє суб'єкта господарювання від обов'язку подання матеріалів, наявність яких передбачена технічними регламентами.

Разом з тим, суд приймає до уваги висновки посадових осіб Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві щодо невідповідності форми декларацій від 21 січня 2013 року формам декларації, затверджених Технічним регламентом безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2009 року № 1149 та Технічним регламентом з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2009 року № 785, оскільки в них відсутня інформація щодо реєстрації декларацій в призначеному органі з оцінки відповідності. При цьому, суд звертає увагу, що форма наданих позивачем декларацій відповідає формі декларацій про відповідність в редакції Технічних регламентів № 785 та № 1149 від 22 січня 2013 року, проте як вбачається із залучених до матеріалів справи копій декларацій про відповідність вони складені 21 січня 2013 року.

З приводу листа Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 5 вересня 2014 року № 305-06/8350 суд зазначає наступне.

Наявність позитивного висновку експертної установи щодо відповідності продукції вимогам технічних регламентів не позбавляє суб'єкта господарської діяльності обов'язку щодо заповнення декларацій відповідності згідно всіх технічних регламентів, які застосовуються до певного виду продукції, а тому зазначені позивачем докази не приймаються судом як відсутність вини позивача щодо належного оформлення декларації на продукцію, яка вводиться в обіг.

Відповідно до абзацу шостого частини першої статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право накладати штрафні санкції та вживати заходи, передбачені законом.

У відповідності до пункту 6 частини першої статті 11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (далі - Закон № 2735-VІ) з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб'єктами господарювання цих рішень.

Згідно підпункту 2 пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 2735-VІ заходами ринкового нагляду є обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції.

Частиною першою статті 29 Закону № 2735-VІ встановлено, у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Згідно статті 30 Закону № 2735-VІ обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом:

1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з частинами першою і третьою статті 29 цього Закону);

2) тимчасової заборони надання продукції на ринку.

Обмеження надання продукції на ринку, визначені у пункті 1 частини першої цієї статті, застосовуються органами ринкового нагляду у випадках, передбачених цим Законом, якщо існує можливість приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Зазначені обмеження можуть застосовуватися до продукції, що надається на ринку, у тому числі тієї, що зберігається на складах виробників (імпортерів), та/або продукції, що перебуває у споживачів (користувачів).

Приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами здійснюється за місцем проживання (місцезнаходженням) споживачів (користувачів) або за місцезнаходженням розповсюджувачів, виробників (імпортерів) чи підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт продукції, а також в інших місцях, у яких можливо здійснити таке приведення. Суб'єкти господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції зобов'язані співпрацювати між собою з метою приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами здійснюється за рахунок суб'єкта господарювання, внаслідок дій чи бездіяльності якого продукція стала такою, що не відповідає встановленим вимогам.

Тимчасова заборона надання продукції на ринку застосовується органами ринкового нагляду у разі прийняття ними рішення про:

1) відбір зразків продукції для проведення їх експертизи (випробування) - на строк проведення експертизи (випробування);

2) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами - на строк дії відповідного обмеження.

Тимчасова заборона надання продукції на ринку запроваджується одночасно з прийняттям рішень, зазначених у цій частині.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що під час проведення перевірки Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві встановлено, що продукція (посудомийна машина Electrolux ESL 4300RO) не відповідає встановленим вимогам технічних регламентів, суд приходить до висновку про правомірність рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 2 червня 2014 року № 000065.

Частиною першої статті 44 Закону № 2735-VІ встановлено, що суб'єкти господарювання за порушення цього Закону несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 44 Закону № 2735-VІ до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено під час розгляду справи, Дочірнім підприємством «Електролюкс ЛЛС» вчинено правопорушення щодо введення в обіг продукції, яка не відповідає технічним регламентам повторно, а саме: постановою Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві від 9 травня 2014 року № 000059 накладено на Дочірнє підприємство «Електролюкс ЛЛС» штраф у розмірі 51 000 грн. за порушення пункту 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Враховуючи наведене та з огляду на те, що під час розгляду даної адміністративної справи встановлено, що Дочірнім підприємством «Електролюкс ЛЛС» введено в обіг продукцію, яка не відповідає технічним регламентам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про винесення Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві постанови про накладення штрафних санкцій від 2 червня 2014 року № 000065 в межах своїх повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Електролюкс ЛЛС» на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлено 03 лютого 2015 року)

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.