Справа № 2а-10154/12/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Київ К/800/15316/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Борисенко І.В.

Костенка М.І.

при секретарі судового засідання: Бовкун В.В.,

розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 року

та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2012 року

у справі №2а-10154/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтранссервіс»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтранссервіс» звернулось до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 03 березня 2012 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 2020579,18 грн., у тому числі 1650323,97 грн. - основний платіж, 370255,21 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 року у даній справі позов задоволено з огляду на правомірність заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ у Шевченківському районі міста Києва проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Спецтранссервіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2008 року по 30 вересня 2011 року, за результатами якої, серед іншого, зроблено висновок про порушення ТОВ «Спецтранссервіс» п. 13.2 статті 13 Закону України від 28.12.1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон № 334/94-ВР), в результаті чого занижено податок на прибуток іноземних юридичних осіб за період з 01 жовтня 2008 року по 01 квітня 2011 року в сумі 1650323,97 грн.

На підставі вказаного, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

На думку податкового органу, підприємством не в повному обсязі сплачено податок з доходів нерезидента із джерелом їх походження в Україні, зокрема, при перерахуванні відсотків по кредитах на користь резидента Латвійської Республіки.

Задовольняючи позов, суди виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 1.21 статті 1 Закону № 334/94-ВР доходи з джерелом їх походження з України - будь-які доходи, отримані резидентами або нерезидентами від будь-яких видів їх діяльності на території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, сплачених резидентами України, доходи від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до портів, розташованих в Україні, доходи від продажу нерухомого майна, розташованого в Україні, доходи, отримані у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України, а також доходи страховиків-резидентів від страхування ризиків страхувальників-резидентів за межами України, інші доходи від господарської діяльності на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних служб України (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо).

Пунктом 13.2 статті 13 Закону № 334/94-ВР передбачено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 - 13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Відповідно до приписів п. 18.1 статті 18 Закону № 334/94-ВР якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

У 2011 році спірні правовідносини регулювалися Податковим кодексом України, відповідно до п. 160.1 ст. 160 якого резидент, що здійснює на користь нерезидента будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності, зобов'язаний утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою 15 % від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Згідно з п. 103.4 ст. 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір.

Пунктом першим Конвенції між Урядом України і Урядом Латвійської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і на майно, ратифікованої Україною 12 липня 1996 року, передбачено, що ця Конвенція застосовується до податків на доходи і на майно, що стягується від імені Договірної Держави або її політико-адміністративних підрозділів, або місцевих органів влади, незалежно від способу їх стягнення.

Відповідно до п. 11 вказаної Конвенції проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Державі. Однак, такі проценти можуть також оподатковуватись у тій Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач фактично має право на проценти, що стягуються, а також без перевищення 10 процентів від загальної суми процентів. Проценти, що виникають у Договірній Державі, якщо вони одержуються і дійсно належать Уряду другої Договірної Держави, включаючи його політико-адміністративні підрозділи і місцеві органи влади, центральний банк або будь-яку фінансову установу, що повністю належить цьому Уряду, або проценти, які одержуються за позиками, що гарантуються цим Урядом, повинні звільнятись від оподаткування в першій згаданій Державі.

Механізм застосування положень міжнародних договорів України про уникнення подвійного оподаткування визначено «Порядком звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року №470, відповідно до п. 4 якого підставою для звільнення (зменшення) від подвійного оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання резидентом з урахуванням особливостей, передбаченими пунктами 5 і 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором. Довідка видається компетентним органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором, за формою згідно з додатком № 1 до Порядку або згідно із законодавством такої країни.

Довідка видається компетентним органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором, за формою згідно з додатком 1 або згідно із законодавством такої країни. Довідка, яка надається за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України та обов'язково містити таку інформацію: повну назву або прізвище нерезидента; підтвердження, що нерезидент є особою, на яку поширюється дія положення міжнародного договору, тобто відповідно до законодавства відповідної країни підлягає оподаткуванню в цій країні на підставі постійного місцеперебування (місця проживання) або на іншій підставі; назву компетентного органу, прізвище та підпис уповноваженої особи компетентного органу, яка засвідчує підтвердження; дату видачі.

Довідка дійсна в межах календарного року, в якому вона видана.

У разі необхідності, така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або органом державної податкової служби під час розгляду питання про повернення сум надміру сплаченого податку на іншу дату, що передує даті виплати доходів.

Також у разі необхідності особа, яка виплачує доходи нерезидентові, може звернутись до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) щодо здійснення Державною податковою адміністрацією запиту до компетентного органу країни, з якою укладено міжнародний договір, про підтвердження зазначеної у довідці інформації.

Особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі подання нерезидентом довідки з інформацією за попередній звітний податковий період (рік) може застосувати положення міжнародного договору, зокрема щодо звільнення (зменшення) від оподаткування, у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року (п. 6 Конвенції).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в підтвердження своєї позиції надано Кредитний договір № К-18/2005 від 03 березня 2005 року, укладений між AО «TRASTA KOMERCBANKA» та ТОВ «Спецтранссервіс» на загальну суму 230000,00 USD, Rayment order 80, Rayment order 91, Rayment order 99, Rayment order 109, Rayment order 1, Rayment order 137, Rayment order142, Rayment order 146, Rayment order 146, Rayment order 154, Rayment order 155, Rayment order 157, Rayment order 166, Rayment order BN, Rayment order 172, Rayment order 178, Rayment order 177, Rayment order 184, Rayment order 195, Maksajuma uzdevums 198, Maksajuma uzdevums 208, Maksajuma uzdevums 213, Maksajuma uzdevums 222, Maksajuma uzdevums 241, Maksajuma uzdevums 249, Maksajuma uzdevums 257, Maksajuma uzdevums 280, Maksajuma uzdevums 303, Maksajuma uzdevums 288, Maksajuma uzdevums 313, акти зарахування зустрічних однорідних вимог, Договір поруки від 05 лютого 2009 року, Договір поруки № К-18/2005-3 від 16 грудня 2009 року, а також Довідку № 9.11/4696 від 21 лютого 2012 року (підтверджує взяття АТ «ТРАСТА КОМЕРЦБАНКА» з 24 вересня 1996 року на облік в Службі доходів та факт реєстрації у Реєстрі осіб, оподатковуваних податком на додану вартість).

Судами встановлено, що ТОВ «Спецтранссервіс» було надано до перевірки Довідки резидентства на 2008 рік - від 08 вересня 2008 року, на 2009 рік - від 21 січня 2009 року, на 2010 рік - від 13 січня 2010 року, на 2011 рік - від 13 січня 2011 року, які видані Управлінням великих платників податків Державної Служби Доходів Латвійської Республіки та засвідчують, що AT «TRASTA KOMERCBANKA» є резидентом Латвійської Республіки у розумінні Договору між Урядом України і Урядом Латвійської Республіки про уникнення подвійного оподаткування.

Листом Компанії AT «TRASTA KOMERCBANKA» №06-02.8.2/273 від 26 січня 2012 року, наданим на адресу ТОВ «Спецтранссервіс» - Компанією AО «TRASTA KOMERCBANKA», підтверджено отримання протягом 2011 року від Компанії «EU «CONSULT ALLIANCE LIMITED» як поручителя за Договором поручительства № К-18/2005-3 від 16 грудня 2009 року, платежів на загальну суму 1040530,81 доларів США, що були направлені на погашення платіжних зобов'язань ТОВ «Спецтранссервіс» згідно Кредитного Договору №К-18/2005 від 03 березня 2005 року .

Крім того, листом Компанії AT «TRASTA KOMERCBANKA» № 06-02.10.1/551 від 16 лютого 2012 року, наданим на адресу ТОВ «Спецтранссервіс», підтверджено включення процентних доходів за Кредитним Договором № К-18/2005 від 03 березня 2005 року до оподатковуваного доходу AT «TRASTA KOMERCBANKA» за 2008-2010 року, від якого сплачено прибутковий податок з підприємства. Разом з тим, Компанією AT «TRASTA KOMERCBANKA» підтверджено зобов'язання включити процентні доходи за Кредитним Договором № К-18/2005 від 03 березня 2005 року до оподатковуваного доходу за 2011 рік та сплатити відповідний прибутковий податок з підприємства, з метою забезпечення чіткого дотримання податкового законодавства Латвії і вимог Міжнародної Конвенції про уникнення подвійного оподаткування та попередження ухилень від сплати податків, оскільки відповідно податкового законодавства Латвійської Республіки декларація з прибуткового податку підприємств надається кредитними установами один раз на рік, не пізніше 31 березня року наступного за звітним календарним роком, тобто за звітний 2011 рік - не пізніше 31 березня 2012 року.

Згідно довідки Служби державних доходів Латвійської Республіки № 9.11/4696 від 21 лютого 2012 року, виданої для подання в представництво AT «TRASTA KOMERCBANKA» в Україні - станом на 31 грудня 2011 року AT «TRASTA KOMERCBANKA» не мало податкових боргів та інших боргів з обов'язкових платежів, визначених Латвійською Республікою.

Відповідно до довідки Служби державних доходів Латвійської Республіки №9.12/4883 від 23 лютого 2012 року, виданої для подання в орган адміністрування податків України - AT «TRASTA KOMERCBANKA» в 2008, 2009, 2010 та 2011 роках вчасно сплачувало в державний бюджет Латвійської Республіки податок на прибуток підприємств.

З урахуванням встановлених фактичних обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що ТОВ «Спецтранссервіс», здійснюючи виплату процентів нерезиденту AT «TRASTA KOMERCBANKA» за Кредитним Договором № К-18/2005 від 03 березня 2005 року протягом 2008-2011 років, відповідно до положень п. 18.1 статті 18 Закону № 334/94-ВР, п. 1 статті 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Латвійської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і на майно та Постанови Кабінету Міністрів України № 470 від 06 травня 2001 року, мало право не утримувати податок на прибуток іноземних юридичних осіб, оскільки з метою уникнення подвійного оподаткування отримані нерезидентом Компанією AT «TRASTA KOMERCBANKA» вказані проценти протягом 2008-2011 років були оподатковані на території Латвійської Республіки.

За таких обставин, суди дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 року та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2012 року у справі №2а-10154/12/2670 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підпис Борисенко І.В.
підпис Костенко М.І.

Ухвала складена у повному обсязі 23.01.2015 р.