Справа № 146/76/15-а
Суддя: Ставнійчук В. С.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/76/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого - судді Ставнійчука В.С.

при секретарі Гриб Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії,-

встановив:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області (далі - УПФ) про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що листом УПФ від 12.09.2014 року №524/06-35/02 відповідачем відмовлено йому в призначенні пенсії за вислугу років як працівнику закладів освіти згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і підставою цьому стало не зарахування відповідачем до страхового стажу, який дає право на призначення такої пенсії період проходження строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 01.11.1979 року по 17.10.1981 року, а всього 1 рік, 11 місяців і 17 днів. Тому просить суд визнати незаконною відмову відповідача у призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки має загальний стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, більше 25 років, зарахувавши час проходження строкової військової служби до спеціального педагогічного стажу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав із наведених в позовній заяві підстав.

Представник УПФ за довіреністю Шпіклірний А.Х. позов не визнав, надав суду письмові заперечення на позов з яких убачається, що УПФ не вбачає підстав для зарахування позивачу часу проходження строкової військової служби до стажу педагогічної роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, так як Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби" №2636-ІV від 02.06.2005 було внесено зміни до абзацу друго пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно яких час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про агальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до

пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Таким чином, на думку відповідача, Законом №2636 чітко зазначено, що період проходження військової служби зараховується за певних умов лише до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачені статтями 13,14 Закону України "Про несійне забезпечення". В свою чергу, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", разом з тим, згідно записів до трудової книжки позивача він не працював як до призову на строкову військову службу, так і після звільнення з неї на посадах, що передбачали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки згідно статей 2,9 Закону СРСР від 14.07.1956 року "Про державні пенсії" (чинним на період 1979-1981 років) не передбачалося призначення пенсій за вислугу років.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у вересні 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Листом УПФ від 12 вересня 2014 року №524/06-35/02 повідомлено позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугою років згідно пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХП від 05.11.1991) у зв'язку з відсутністю спеціального стажу роботи - не менш ніж 25 років. До стажу роботи позивача не було включено період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 01.11.1979 року по 17.10.1981 року, а всього 1 рік 11 місяців і 17 днів. Рішення про відмову оформлено протоколом №6 від 12.09.2014 року засідання Комісії УПФ з розгляду спірних питань пов"язаних з призначенням (перерахунком) пенсій відповідно до чинного законодавства України (а.с. 13-14).

Відповідно до пункту "е" частини 1 статті 55 Закону України № 1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року (зі змінами та доповненнями) "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно статей 7, 83 вищевказаного Закону звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію, яка призначається з дня звернення за пенсією.

Матеріалами справи, а саме записами в трудовій книжці позивача виданої 1 вересня 1979 року Серія НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 в період з 15.08.1979 по 21.10.1979 працював старшим піонервожатим Малослобідської восьмирічної школи; з 10.11.1981 по 16.08.1983 - вихователем групи продовженого дня цієї же школи; з 17.08.1983 по 12.09.2005 - страшим піонервожатим, організатором позакласної виховної роботи, вчителем фізвиховання, директором Рожнятівської середньої школи (правонаступник Рожнятівська ЗОШ І-Ш ступенів). Зазначений період роботи позивачу був зарахований до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, а всього 24 роки і 10 днів (а.с.7-10).

Разом з тим, відповідач не зарахував позивачу у стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, період строкової військової служби в Радянській Армії з 01.11.1979 по 17.10.1981 року, що стверджується записами виданого 1 листопада 1979 року Кодимським райвійськкоматом Одеської області на ім"я позивача військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с. 11-12).

Що стосується вирішення цього питання, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що оскільки статтями 2,9 Закону СРСР від 14.07.1956 року "Про державні пенсії" не передбачалося призначення пенсій за вислугу років, а тому позивач не має права на зарахування йому періоду проходження строкової військової служби до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років, так як такого висновку відповідач дійшов на підставі невірного тлумачення норм права, якими врегульовано порядок призначення пенсій за вислугу років педагогічним працівникам та порядку обчислення стажу для призначення таких пенсій.

Так, згідно Положення "Про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров'я", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1397 від 17.12.1959 р. (із змінами і доповненнями внесеними постановами РМ СРСР №593 від 03.08.1972 р., ЦК КПРС, РМ СРСР №313 від 12.04.1984 р.), учителям, лікарям та іншим працівникам освіти і охорони здоров'я в стаж роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях та на посадах, робота в яких давала право на пенсію за вислугу років, зараховується служба у складі Збройних Сил СРСР, якщо не менше 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії, приходиться на роботу в установах, організаціях та на посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

Суд приймає до уваги й роз"яснення, які містяться в листі №627/13/84-09 від 21.10.2009 Департаменту з питань державного регулювання заробітної плати та умов праці Міністерства праці та соціальної політики України, згідно яких до стажу педагогічної роботи зараховується час перебування громадян України на будь-якій військовій службі (незалежно від того, коли працівник проходив службу).

Аналогічний порядок зарахування до стажу педогічної роботи часу перебування громадян України на військовій службі визначений і в ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст. 2 Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу".

При цьому до стажу педагогічної роботи зараховуються всі види військової служби, встановлені п.3 ст.2 Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу", які педогічні працівники проходили у Збройних Силах та інших військових формуваннях України та колишнього СРСР.

Підставою для зарахування до стажу педагогічної роботи часу військової служби є записи про проходження військової служби у військовому квитку (для осіб рядового, сержантського складу та прапорщиків запасу це - записи у графах 8-15).

Судом встановлено, що стаж педагогічної діяльності позивача на посадах старшого піонервожатого, вихователя групи продовженого дня, організатора позакласної виховної роботи, вчителя фізвиховання, директора школи складає 24 роки і 10 днів, тобто є більшим за 16 років та 8 місяців (2/3 від 25 років).

Таким чином, загальний стаж роботи, який дає право працівникам освіти на пенсію за вислугу років, враховуючи строкову військову службу в Радянській Армії, на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років складає більше 25 років, а саме 25 років 11 місяців і 27 днів.

Маючи необхідний стаж для призначення пільгової пенсії за вислугу років, в порядку передбаченому п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", 03.09.2014 року позивач звернувся до УПФ із заявою про призначення вказаної пенсії у чому йому було відмовлено. Відмова мотивована відсутністю у позивача більше 25 років спеціального стажу, оскільки період проходження строкової військової служби в Радянській Армії до спеціального стажу не зараховується.

Надаючи правову оцінку діям УПФ, суд зауважує, що конституційні принципи на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені ст. 1, 3, частиною 2 ст.6, ст. 8, частиною 2 ст. 19, ст.ст. 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи із принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Враховуючи те, що позивачка працювала на посаді фармацевта, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання пенсії за вислугу років. Наділивши такого спеціаліста зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які працювали на даній посаді. Тобто, між позивачкою і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити її соціальний захист. Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд уважає, що час строкової військової служби позивача в Радянській Армії безпідставно не був зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За таких обставин станом на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення і виплату пенсії за вислугу років (03.09.2014 року), стаж роботи останнього у закладах освіти, на посадах, які дають право працівникам освіти на пенсію за вислугу років, враховуючи строкову військову службу, перевищив 25 років, а тому відповідач зобов'язаний був призначити позивачу таку пенсію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,71,122,159,160,162,163 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області у призначенні і виплаті ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років, в порядку передбаченому п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області призначити та виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію за вислугу років в порядку, передбаченому п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з дня звернення за пенсією, тобто з 03.09.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 34 (тридцять чотири) грн. 41 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Томашпільський районний суд з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Суддя: Ставнійчук