Справа № 804/15868/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 р. Справа № 804/15868/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Конєвої С.О. Панченко Я.І. Мєшкова В.О. Гагарський А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фісаковський елеватор» до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.05.2014р.,-

ВСТАНОВИВ:

29.09.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фісаковський елеватор» звернулося з позовом до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення№ від 29.05.2014р., яким позивачу нараховане податкове зобов'язання із податку на додану вартість у загальній сумі 129 943,00 грн., з яких за основним платежем (збільшено грошове зобов'язання) у розмірі 103 954 грн., штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25 989,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вищевказане оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято із грубим порушенням законодавства, оскільки висновки акту перевірки від 06.05.2014р. про те, що акти виконаних робіт складені між позивачем та ТОВ «Мідо-Метал-Груп» оформлені з порушенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: неможливо встановити за якою адресою проводилися роботи та відсутня розшифровка змісту операції (які саме роботи з зачистки складів були надані), не ґрунтуються на нормах ПК України та інших нормативних актах, зроблені всупереч економічній суті господарських операцій, так як згідно положень п.198.6 ст.198 ПК України підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, яка видається платником податку, що поставляє товари (роботи, послуги) на підтвердження здійснення такої поставки. Тобто, виникнення у платника ПДВ права на включення сплачених ним сум податку до податкового кредиту пов'язується із фактичним виконанням робіт/послуг, невиробничих активів, визначених в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Позивач посилається і на те, що ним були надані всі первинні документи, які підтверджують дійсність господарської операції з ТОВ «Мідо-Метал-Груп», а тому, на думку представника позивача, оскільки відповідач при проведенні перевірки не навів та не надав жодного доказу в підтвердження своїх доводів, що містяться в акті перевірки, останні є неправомірними та необґрунтованими, у позивача є усі підстави стверджувати, що всі первинні документи щодо господарської операції здійсненої між позивачем та ТОВ «Мідо-Метал-Груп» відповідають нормам чинного законодавства України, у зв'язку з чим вважає, що висновок про завищений податковий кредит є необгрунтованим та незаконним. Окрім того, представник позивача у додаткових поясненнях, наданих суду 15.12.2014р., вказує на те, що позивач також вимушений сплачувати подвійний податок з ПДВ, зокрема, перший раз - за договором про надання послуг по зачистці складів та другий - за податковим повідомленням-рішенням, що суперечить рішенням Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, у письмових запереченнях на позов просив відмовити позивачеві у задоволенні даного позову повністю посилаючись на те, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства, оскільки позивачем під час перевірки було надано договір від 01.12.2013р. №13-006/1, а також надані акти виконаних робіт, які складені з порушенням ст.1,2,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: вказані акти не містять відомостей щодо адрес, за якими проводились роботи, змісту і обсягу господарської операції, не містять деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг і характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що, в свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності товариства, а тому таке відображення отриманих та наданих послуг не є достатніми доказами, що вони дійсно надавались та були використані у господарській діяльності позивача. Також, представник відповідача вказує і на те, що позивачем до перевірки не було надано жодних документів, які б підтверджували надання завдання ТОВ «Мідо-Метал-Груп» щодо проведення робіт з зачистки складів, звіти про виконані роботи не були надані, окрім того, не було здійснено позивачем і розрахунок з вказаним контрагентом за отримані послуги, тобто у позивача відсутній рух активів. За викладеного, представник відповідача вважає, що позивачем під час проведення перевірки не було надано документів для доведення реальності та правомірності укладення й виконання угод з якими пов'язане донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з чим акт перевірки від 06.05.2014р. складений згідно діючого законодавства, а його висновки є цілком обґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірним.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 15.12.2014р.

Судом у ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фісаковський елеватор» 20.07.2006р. зареєстроване як юридична особа Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, будинок 1-А, офіс 702, перебуває на обліку у ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, є платником податку на додану вартість, що підтверджується копією статуту позивача, копією виписки з ЄДРПОУ від 08.08.2013р., копією довідки статистики від 28.08.2013р., копією довідки про взяття на облік від 23.01.2012р. та копією свідоцтва платника податку на додану вартість(а.с. 10-24).

У період з 22.04.2014р. по 28.04.2014р. податковою інспекцією на підставі наказу №495 від 16.04.2014р. та направлення від 17.04.2014р. за №561/22-03, згідно обставин, визначених п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість при документальному підтвердженні господарських відносин з ТОВ «Промбуд Маркет» та ТОВ «Мідо-Метал-Груп» за період: січень 2014р. та подальшій реалізації, придбаних у вищевказаних підприємств, товарів (робіт, послуг) за результатами якої складено акт №1653/22-03/34513027 від 06.05.2014р. за висновками якого встановлено порушення позивачем, а саме:

- перевіркою ТОВ «Фіскальний елеватор» документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки по ланцюгу постачання: ТОВ «Мідо-Метал-Груп» - ТОВ «Фісаковський елеватор» у січні 2014року;

-в ході перевірки не підтверджено факт отримання ТОВ «Фісаковський елеватор» послуг з зачистки складів від ТОВ «Мідо-Метал-Груп» внаслідок того, що акти виконаних робіт укладені між ТОВ «Фісаковський елеватор» та ТОВ «Мідо-Метал-Груп» оформлені з порушенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: неможливо встановити за якою адресою проводились роботи; відсутня розшифровка змісту операції (які саме роботи з зачистки складів були надані);

-ТОВ «Фісаковський елеватор» в ході проведення перевірки не надано жодних документів, які б підтверджували надання ТОВ «Фісаковський елеватор» завдання на адресу ТОВ «Мідо-Метал-Груп» щодо проведення робіт з зачистки складів, що суперечить укладеному між ТОВ «Фісаковський елеватор» та ТОВ «Мідо-Метал-Груп» договору про надання послуг від 01.12.2013р. за №13-006/1;

- на порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України ТОВ «Фісаковський елеватор» завищено податковий кредит всього у сумі 103954 грн., у т.ч. за січень 2014 року в сумі 103954 грн.(а.с.26-47).

В подальшому, на підставі вищевказаного акту перевірки податковим органом 29.05.2014р. було прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Р» № за яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 129943,00 грн., у тому числі за основним платежем - 103954 грн. за штрафними санкціями - 25989 грн. (а.с.48).

Позивачем вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені в адміністративному порядку шляхом подання скарг до вищестоящих органів ДПС та за результатами розгляду скарг позивача рішеннями вказаних органів державної податкової служби скарги позивача були залишені без задоволення, а оспорюване податкове повідомлення-рішення без змін (а.с.49-67).

Позивач не погоджується із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, вважає його таким, що було прийнято із грубим порушенням законодавства, оскільки висновки акту перевірки не ґрунтуються на нормах ПК України та інших нормативних актах, зроблені всупереч економічній суті господарських операцій, а тому має бути скасованим з підстав не наведення відповідачем жодного доказу в підтвердження своїх доводів, що містяться в акті перевірки, які вважає неправомірними та необґрунтованими.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому розгляді справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 9 вказаного вище Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснення господарської операції.

Отже, будь-які документи ( у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, незважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Також, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини як рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Так, у ході судового розгляду справи позивачем не були надані відповідні докази на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем з контрагентом позивача - з ТОВ «Мідо-Метал-Груп» за договором про надання послуг№13-006/1 від 01.12.2013р. з приводу виконання вказаним підприємством робіт для позивача по зачистці складів, які належать позивачеві на праві власності та розташовані за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, смт.Комишуваха, вул. Залізнична,10, вул. Запорозька, 21, а саме: не надано документів, які б свідчили про те, яким чином і коли саме та скільки працівників ТОВ «Мідо-Метал-Груп» здійснювали виконання робіт по зачистці складів, не надано документів, зокрема відповідним чином оформлених перепусток, які б підтверджували потрапляння сторонніх осіб на склади позивача для виконання відповідних робіт, у наданих актах виконаних робіт не зазначено, якого виду та обсягу виконувались роботи працівниками ТОВ «Мідо-Метал-Груп» по зачистці складів з урахуванням того, що дане підприємство знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 152, офіс 5 (а.с.121-134).

Також, досліджуючи питання щодо реальності вказаної господарської операції, судом було досліджено штатний розпис позивача з 02.01.2014р., де у складі працівників елеватору є прибиральник службових приміщень (а.с.118).

Тобто, позивач, одним із видів діяльності якого є складське господарство, міг і мав можливість виконати роботи по зачистці складів власними силами без залучення інших підприємств.

Між тим, за умовами вищевказаного договору ТОВ «Мідо-Метал-Груп» як виконавець робіт зобов'язувався надати позивачеві як замовнику за його завданням послуги із обслуговування складських приміщень відповідно до завдань позивача, однак, позивачем ні до перевірки, ні у ході судового розгляду справи не надано суду відповідного завдання, яке було вручено контрагенту позивача - ТОВ «Мідо-Метал-Груп».

При цьому, надання суду змісту самого завдання не може служити доказом того, що вказане завдання було передано ТОВ «Мідо-Метал-Груп» для виконання позивачем у січні 2014р.

Окрім того, слід також зазначити, що загальна вартість виконаних робіт за січень 2014р. по зачистці складів склала - 623723,16 грн., у т.ч. ПДВ 103953,86 грн., однак як станом на момент проведення перевірки 06.05.2014р., так і у ході судового розгляду справи станом на 15.12.2014р. позивачем не надано суду доказів оплати вказаних робіт на користь ТОВ «Мідо-Метал-Груп», що свідчить про відсутність руху активів позивача та нереальність вчинення вказаної господарської операції.

Таким чином, судом не встановлено у ході судового розгляду справи фактичного виконання умов договору про надання послуг по зачистці складів ТОВ «Мідо-Метал-Груп», руху активів позивача, отримання прибутку за вказаною операцією позивачем, що свідчить про відсутність факту реальності вчинення господарської операції з контрагентом позивача - з ТОВ «Мідо-Метал-Груп» з урахуванням відсутності доказів, які б свідчили про виконання робіт саме на складах позивача, які знаходяться у іншому населеному пункті саме працівниками ТОВ «Мідо-Метал-Груп» та з урахуванням того, що у штаті позивача у січні 2014р. перебували свої працівники, які мали і могли можливість для виконання робіт по зачистці складів, виходячи з виду діяльності позивача за КВЕД - складське господарство.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту реальності здійснення господарської операції за вищевказаним договором про надання послуг по зачистці складів з вказаним вище контрагентом - ТОВ «Мідо-Метал-Груп».

Отже, висновки податкової інспекції в акті перевірки щодо встановлення нереальності здійснення господарської операції між ТОВ «Фісаковський елеватор» та вищевказаним контрагентом є правомірними.

При цьому, слід зазначити, що адміністративним судом представнику позивача надавався час для підготовки і надання належним чином оформлених первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської операції, однак станом на 15.12.2014р. відповідні документи суду не були надані без поважних причин.

За приписами ч.6 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

За таких обставин, визначення податковим органом позивачеві податкових зобов'язань за податковим повідомленням-рішенням № від 29.05.2014р. є законним та правомірним.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, і ч.1 статті 71 КАС України покладає обов'язок на позивача довести ті обставини на яких ґрунтуються вимоги та заперечення позивача.

Таким чином, представник позивача у ході судового розгляду справи не надав відповідних доказів на підтвердження реальності (фактичного) здійснення господарської операції за договором про надання послуг по зачистці складів укладеного з ТОВ «Мідо-Метал-Груп», що підтверджує обґрунтованість висновків податкової інспекції, викладених в акті від 06.05.2014р.

При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги доводи представника позивача про те, що позивач вимушений сплачувати подвійний податок з ПДВ, а саме: за договором про надання послуг та за податковим повідомленням-рішенням з огляду на те, що позивачем у ході судового розгляду справи не було надано доказів сплати ПДВ у складі вартості наданих послуг за вказаним вище договором у відповідності до вимог податкового законодавства.

За викладених обставин, у адміністративного суду відсутні обґрунтовані правові підстави для визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення, оскільки зазначене рішення прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення у даній справі судом також враховується відповідна правова позиції Вищого адміністративний Суд України, яка викладена в ухвалі від 29.04.2010р. №К-38733/06, а також в інформаційному листі № 742/11/13-11 від 02.06.2011р., в якому зазначено, що якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що рішення прийнято на користь суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з державного бюджету відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

За таких обставин, враховуючи відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, сплачену позивачем суму судового збору при поданні даного позову у розмірі 487,20 грн. (а.с.3), суд вважає за необхідне стягнути з позивача в дохід Державного бюджету України - решту судового збору у розмірі 4384 грн. 80 коп.(4872-487,20).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фісаковський елеватор» до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.05.2014р. - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фісаковський елеватор» (49005, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 1а, оф. 702, ) в доход Державного бюджету України - решту судового збору у розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 80 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений - 22.12.2014р.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 22.12.2014р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.О. Конєва С.О.Конєва Ю.В.Горобець