Справа № 522/29581/13-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 р. Справа № 522/29581/13-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Кравець О.О.

при секретарі - Гречаному В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом (з урахуванням уточнень) до Одеської міської ради про (з урахуванням уточнень):

- визнання того факту, що відповідач не розглянув згідно з законом звернення позивача;

- визнання незаконними дій в частині внесення неправдивої інформації у всі протоколи комісії по земельним спорам від 22.11.2011 року, 19.12.2011 року по заявам ОСОБА_4;

- визнання незаконними дій щодо направлення останньої виписки з протоколу комісії по земельним спорам від 19.12.2011 року на адресу позивача лише 05 травня 2014 року;

- встановлення тих фактів, що: відповідачем не було проведено належної перевірки трьох заяв позивача: від 14.06.2011 року, від 28.10.2011 року, від 01.11.2011 року; не було вручено позивачу кінцеве рішення комісії по земельним питанням; не було надано відповідей на чотири заяви позивача від 14.06.2011 року, від 28.10.2011 року, від 01.11.2011 року, від 16.10.2013;

- зобов'язання повторно провести засідання комісії по земельним спорам та повторно розглянути вимоги ОСОБА_4, викладені в її чотирьох заявах;

- визнання факту порушення відповідачем вимог ст.ст. 7, 15-19 Закону України «Про звернення громадян».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що вона звернулася до комісії з земельних спорів Одеської міської ради з проханням дозволити приватизацію належної їй земельної ділянки без погодження із суміжними землекористувачами (які давно приватизували належні їм земельні ділянки без погодження з позивачем). Однак, до протоколів засідання комісії було внесено неправдиву інформацію, що перешкодило розглянути її звернення належним чином.

Відповідач заперечень на позов не надав.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач з серпня 1994 року є членом ДБК «Знамя» та набула пай у розмірі 3116 рублів у вигляді домоволодіння, що складається з житлової кімнати площею 17 кв.м, веранди площею 20 кв.м, санвузлу та кухні. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 648 кв.м у АДРЕСА_1, який до цього часу знаходиться у користуванні позивача.

У 2011 році ОСОБА_4 звернулася до комісії з розгляду земельних спорів Одеської міської ради з заявою про здійснення приватизації без згоди суміжних сусідів.

07.11.2011 року, 22.11.2011 року, 19.12.2011 року відбулися засідання комісії з земельних спорів, на останньому засіданні було рекомендовано ОСОБА_4 у відповідності з діючим законодавством встановити порядок користування земельною ділянкою з співвласником будинку у нотаріуса, в разі неможливості вирішити питання мирним шляхом - звернутися до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення комісії з розгляду земельних питань від 19.12.2011 року позивачем не оскаржується, а встановити, чи достовірні відомості були внесені в протоколи комісії у суду не має можливості внаслідок ненадання позивачем належних доказів, що підтверджують її твердження. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволені позовних вимог за недоведеністю.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що частину позовних вимог належало залишити без розгляду, а в іншій частині позову належало відмовити, але з інших підстав ніж ті, на які посилався суд першої інстанції, виходячи з наступного.

В обґрунтування пункту 1 позовних вимог (про визнання того, що відповідач не розглянув згідно з законом звернення позивача) позивач вказує, що сусідка ОСОБА_6 на засідання комісії не з'явилась, проте відповідач не провів виїзного засідання. Також, вказує, що сусідку ОСОБА_8 на засідання комісії не запрошували, а замість неї запросили сторонню особу ОСОБА_7

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Додатком 2 до розпорядження Одеського міського голови «Про створення комісії з розгляду земельних спорів» від 17 січня 2011 року №13-01 затверджено «Положення про комісію з розгляду земельних спорів».

Згідно з п.3 цього Положення:

3.1. Порядок розгляду комісією земельних спорів регламентується ст.ст. 159, 160 Земельного кодексу України.

3.2. За результатами розгляду земельних спорів комісія готує висновки.

3.3. Рішення комісії вважаються прийнятими, якщо за них проголосувало більше половини присутніх на засіданні членів комісії.

3.4. Рішення комісії оформлюються протоколом, підписуються головою і секретарем комісії, а у випадку відсутності голови - його заступником.

3.5. У випадку, якщо сторони, між якими виник спір, не дійшли згоди, вони мають право оскаржити зазначене рішення в суді.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 159 ЗК, земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

Згідно з ст. 160 цього Кодексу, сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.

Таким чином, законодавством не передбачено проведення комісією виїзних засідань у разі, якщо запрошена на засідання особа не побажала взяти в ньому участь, тому посилання позивача на те, що у зв'язку з неявкою сусідки ОСОБА_6 комісія мала провести виїзне засідання є безпідставним.

Згідно з протоколом засідання комісії від 07 листопада 2013 року (а.с.7), інформація про суміжних сусідах надається на комісію виключно заявником, про що свідчать подані заяви.

Позивач ознайомилась з цим протоколом 21 листопада 2013 року і жодного заперечення вищевказаній обставині не надала, тобто вона не спростувала той факт, що вона власноручно подала до комісії документи, які вказували, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 є її суміжними сусідами.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач брала участь у засіданні комісії від 22 листопада 2011 року (а.с.6), на якому обговорювався факт неузгодження меж ділянки суміжними сусідами: ОСОБА_7 і ОСОБА_6

Позивач не заперечувала, що саме зазначені особи являються її суміжними сусідами (крім того, зі змісту адміністративного позову слідує, що до 2013 року позивач вважала ОСОБА_7,ОСОБА_6 своїми суміжними сусідами і лише в 2013 році випадково дізналася, що юридично вказані особи вже не є її сусідами).

Факт наявності у комісії документів, які вказували на те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 дійсно є суміжними з позивачем сусідами, остання також не заперечує. Будь-якої обставини, яка б вказувала на те, що у комісії були підстави не вважати ОСОБА_7 і ОСОБА_6 суміжними сусідами або підстави вважати недійсними документи, які знаходились на розгляді у комісії в позові не наводиться.

Отже, доводи позивача про умисне запрошення на засідання комісії сторонньої особи - ОСОБА_7 та незаконне внесення інформації в протокол про ОСОБА_6 як суміжного сусіда є безпідставними.

В пункті 2 позовних вимог ставиться питання про визнання незаконними дій щодо внесення в протоколи комісії неправдивої інформації.

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Підпункти: «а», «б», «в» пункту 2 стосуються внесення в протокол інформації щодо ОСОБА_7, а підпункт «г» стосується внесення в протокол інформації щодо ОСОБА_6

Підстава, на якій комісія розглядала ОСОБА_7 і ОСОБА_6 як суміжних з позивачем сусідів, вже проаналізована колегією суддів вище та за результатами аналізу встановлено, що дії комісії щодо внесення в протокол інформації про ОСОБА_7 і ОСОБА_6 як про суміжних з позивачем сусідів не є незаконними.

Таким чином, пункт 2 вимоги також є необґрунтованим.

В обґрунтування пункту 3 вимоги (про порушення відповідачем Закону України «Про звернення громадян») позивач вказує, що виписку із протоколу комісії від 19 грудня 2011 року було направлено несвоєчасно, а саме: лише 05 травня 2014 року.

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 159 ЗК України, земельні спори розглядаються органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у місячний термін з дня подання заяви.

Таким чином, про порушення своїх прав на своєчасне отримання відповіді на своє звернення позивач повинна була дізнатися не пізніше кінця грудня 2011 року і, тому, вимога про захист цих прав, заявлена у червні 2014 року, є такою, що подана з пропущенням строку звернення до суду, відповідно, її належить залишити без розгляду на підставі ч.1 ст. 100 КАС України.

В пунктах 4, 6 позовних вимог ставиться питання про встановлення факту протиправної бездіяльності відповідача, яка виражена у не проведенні належної перевірки заяв позивача від 14.06.2011 року, 28.10.2011 року, 01.11.2011 року та ненадання на них відповідей, а також ненаданні відповіді на заяву від 16.10.2013 року.

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

На думку позивача, неналежна перевірки її заяв виражена у тому, що комісія розглядала ОСОБА_7 і ОСОБА_6 як суміжних з позивачем сусідів, замість того, щоб виявити дійсних (з юридичної точки зору) суміжних сусідів та лише після цього розглядати заяви позивача.

Необґрунтованість цих тверджень доведена вище.

Стосовно ненадання відповідей на заяви за 2011 рік, колегія суддів зазначає, що ці позовні вимоги заявлені з пропущенням строку звернення до суду, обґрунтування чому наведено при розгляді попереднього пункту 3.

Щодо ненадання відповіді на заяву від 16 жовтня 2013 року, то з матеріалів справи вбачається, що саме по цій заяві було проведено засідання комісії від 07 листопада 2013 року (а.с.7), виписку з протоколу якого позивач отримала 21 листопада 2013 року (а.с.54).

Таким чином, не має підстав вважати, що позивач не отримала відповіді на заяву від 16 жовтня 2013 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення пункту 5 позовних вимог про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяви позивача.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлена права подати до комісії з розгляду земельних спорів нову заяву з зазначенням в ній законних суміжних сусідів та вимагати від комісії вирішення свого питання відповідно до Закону.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що частина позовних вимог є необґрунтованою, а інші позовні вимоги заявлені ОСОБА_4 з пропущенням строку звернення до суду.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п.4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у частині позовних вимог, а іншу частину позовних вимог залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою залишити без розгляду частину позовних вимог ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання незаконним дій щодо направлення 05 травня 2014 року ОСОБА_4 виписки з протоколу комісії по земельних спорах від 19 грудня 2011 року та про встановлення факту не вчинення певних дій:

- не надання вмотивованої відмови на звернення ОСОБА_4 від 14 червня 2011 року, 28 жовтня 2011 року, 01 грудня 2011 року;

- не вручення ОСОБА_4 остаточного рішення комісії з розгляду земельних спорів на заяви від 14 червня 2011 року, 28 жовтня 2011 року, 01 грудня 2011 року;

- не надання відповідей на заяви від 14 червня 2011 року, 28 жовтня 2011 року, 01 грудня 2011 року,

а також, про визнання факту порушення Одеською міською радою вимог ст.ст. 7, 15-19 Закону України «Про звернення громадян», яке полягає у не розгляді заяв ОСОБА_4.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні інших позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 лютого 2015 року.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець