Справа № 810/5709/14
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2014-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року № 810/5709/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.07.2014 № .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства та прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення є протиправним.

До судового засідання сторони, належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не з'явились.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, яким підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, у яких просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивачем порушено вимоги податкового законодавства, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим, також просив розглядати справу за його відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Посадовими особами Ірпінської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено Акт № 632/173/НОМЕР_2 від 09.07.2014, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем, зокрема, п. 138.1 ст. 138, п. 174.4 ст. 177 ПК України в частині заниження чистого оподаткованого доходу за перевіряємий період у сумі 21 911,68 грн., а саме - заниження суми валового доходу у сумі 16 614,95 грн., завищення суми валових витрат на суму 5 296,73 грн., що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3 286,75 грн.

На підставі висновків Акту перевірки Ірпінською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.07.2014 № (а.с. 26), яким позивачу визначено податкове зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 4 108,43 грн., з яких 3 286,75 грн. - за основним платежем, та 821,68 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

За наслідками адміністративного оскарження висновки Акту перевірки в цій частині та прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Вважаючи висновки податкового органу необґрунтованими, а прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Порядок проведення документальних планових перевірок визначено ст. 77 ПК України.

Про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (п. 77.4 ст. 77 ПК України).

Згідно п. 77.8 ст. 77 ПК України перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Пунктом 85.2 ст. 85 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Зі змісту ст. 44 ПК України слідує, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів, що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити орган державної податкової служби за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та митний орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу державної податкової служби, митного органу.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків-фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Згідно Акту перевірки висновки податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства ґрунтуються на тому, що підприємцем протиправно віднесено до складу валових витрат кошти, сплачені в ціні вартості послуг зв'язку, наданих ТОВ «Інтернешенел Телекомюнікейшин Компані» і ПАТ «Укртелеком», оскільки такі витрати документально не підтверджено, крім того, місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 є - АДРЕСА_1, а послуги зв'язку надавались за адресою - АДРЕСА_2.

Також встановлено заниження позивачем даних податкових декларацій про майновий стан і доходи, оскільки підприємцем задекларовано за перевіряємий період оподатковуваний дохід без ПДВ у сумі 28 672,53 грн., а перевіркою встановлено, що дохід позивача без ПДВ становив 50 584,21 грн.

Щодо висновків податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства при віднесенні до складу витрат коштів, сплачених у ціні отриманих послуг зв'язку, суд зазначає наступне.

Згідно п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до абз. «ґ» пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, а саме - витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати).

Згідно п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;

- або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Податкова та інші види звітності, які використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій служать первинні документи, які фіксують факт здійснення таких операцій.

До документів первинного обліку належать:

- меморіальний ордер (додатки 1, 24, 25, 26 до Інструкції № 22);

- платіжне доручення (додаток 2 до Інструкції № 22);

- платіжна вимога-доручення (додаток 3 до Інструкції № 22);

- платіжна вимога (додаток 4 до Інструкції № 22);

- розрахунковий чек (додатки 5 і 6 до Інструкції №22);

- акредитив (додаток 7 до Інструкції № 22 );

- КО-1 «Прибутковий касовий ордер»;

- КО-2 «Видатковий касовий ордер» та інші.

У той же час, на підтвердження правомірності віднесення до складу витрат коштів, сплачених за отримані послуги зв'язку позивачем надано суду лише відомість розшифровок розмов по особовому рахунку 118000 (а.с. 30 - 34), копії договорів укладених з ПАТ «Укртелеком», а саме - від 29.11.2011 № 95737 (а.с. 37 - 42) та від 20.11.2008 № 1118 (а.с. 43 - 50).

Отже, позивачем не надано суду первинних документів, які б підтверджували придбання у ПАТ «Укртелеком» послуг зв'язку, їх оплату та, відповідно, правомірність віднесення сплачених коштів до складу валових витрат.

Крім того, позивачем не надано суду будь-яких доказів придбання послуг зв'язку у ТОВ «Інтернешенел Телекомюнікейшин Компані».

Зі змісту акту перевірки слідує, що такі документи до перевірки також надані не були.

Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до органу державної податкової служби за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються органом державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Проте, позивачем не надано суду доказів надання у визначений законом строк податковому органу заперечень проти висновків Акту перевірки з відповідними доказами на їх підтвердження.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими висновки податкового органу про порушення позивачем вимог закону в цій частині.

Щодо висновків податкового органу про заниження позивачем суми валового доходу (а.с. 13), суд зазначає наступне.

Так, у перевіряємий період позивачем задекларовано оподатковуваний дохід без ПДВ у сумі 28 672,53 грн., проте перевіркою встановлено, що дохід позивача без ПДВ становив 50 584,21 грн.

На підтвердження позовних вимог у цій частині позивач пояснив, що виявлена податковим органом різниця отриманих коштів є власними коштами підприємця, які були повернуті іншими підприємствами у зв'язку з помилковою їх сплатою. Так, на підтвердження даних доводів позивачем надано суду банківські виписки та платіжні доручення.

Як зазначено вище, посадовими особами Ірпінської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

Згідно пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

З наявних у матеріалах справи відомостей дійсно слідує, що на підставі листа ФОП ОСОБА_1 від 10.10.2013 вих. № 09/10-13 до ТОВ «ЧеркасиЕлеваторТорг» платіжним дорученням від 11.10.2013 №110 позивачу повернуто кошти у сумі 6 798,00 грн.; платіжним дорученням від 13.07.2012 № 891155 ПАТ «Укрсоцбанк» повернуто позивачу кошти у сумі 9 900,00 грн. у зв'язку з помилкою в зазначенні коду отримувача; ТОВ «Структура» 16.12.2013 повернуто позивачу кошти у сумі 240,00 грн. у зв'язку з помилковою сплатою.

Як зазначено вище, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У той же час, позивачем не підтверджено жодними доказами надання до перевірки та заперечень проти неї у визначений законом строк документів, які підтверджують вказані обставини.

На підставі викладеного, з урахуванням положень ст. 44 ПК України, суд приходить до висновку, що такі документи були відсутні у позивача на час складання податкової звітності.

Частиною 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а ч. 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність оскаржуваного рішення. Водночас, докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається на обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача та доказами, наявними в матеріалах справи, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Як встановлено судом, розмір майнових вимог, заявлених позивачем, становить 4 108,43 грн., відповідно, ставка судового збору становить 1 827,00 грн.

Оскільки позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 182,70 грн., решта суми судового збору у розмірі 1 644,30 грн. підлягає стягненню з нього на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.