Справа № 2а/0370/2397/11
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/2397/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання Лащуку О.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «АТП-10706» до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 05 квітня 2011 року № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2011 року Відкрите акціонерне товариство «АТП-10706» (ВАТ «АТП-10706») звернулось з адміністративним позовом до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції (ОСОБА_4 МДПІ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05 квітня 2011 року. 14 вересня 2011 року (до початку розгляду справи по суті) позивачем подана нова редакція адміністративного позову.

Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами.

В період з 28 січня 2011 року по 13 березня 2011 року на підприємстві була проведена виїзна планова перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2008 року по 30 вересня 2009 року, про що складено акт № 164/23-05461119 від 18 березня 2011 року. 05 квітня 2011 року ОСОБА_4 МДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток підприємств на 47 320,00 грн., з них за основним платежем на 37 856,00 грн., за штрафними санкціями на 9 464,00 грн.

На акт перевірки позивачем подавалися 24 березня 2011 року заперечення, які 01 квітня 2011 року ОСОБА_4 МДПІ залишені без задоволення.

Податкове повідомлення-рішення оскаржувалося позивачем в адміністративному порядку: 19 квітня 2011 року до Державної податкової адміністрації у Волинській області (ДПА у Волинській області), 19 травня 2011 року до Державної податкової адміністрації України (ДПА України). Рішенням ДПА у Волинській області про результати розгляду первинної скарги № 2041/10/25-006 від 10 травня 2011 року та рішенням ДПА України про результати розгляду повторної скарги № 13235/6/25-045 від 21 липня 2011 року податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ залишене без змін.

Вказане рішення позивач вважає протиправним з таких підстав.

В акті перевірки зазначено, що підприємством порушено підпункт 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» - не включено до складу валового доходу за третій квартал 2009 року вартість безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей на суму 108 460,00 грн. обладнання котельні після реалізації котельні товариству з обмеженою відповідальністю «Негабарит» (ОСОБА_5 «Негабарит»), чим занижено валовий доход за три квартали 2009 року. Однак, відповідачем не враховано, що обладнання котельні було придбане позивачем під час її спорудження; у звязку з продажем котельні згідно з наказом № 4/1 голови правління ВАТ «АТП 10706» від 08 квітня 2009 року обладнання було демонтоване та передане у вересні 2009 року для зберігання на склад підприємства; дане обладнання не продавалося разом з приміщенням котельні і не передавалося безоплатно позивачеві ОСОБА_5 «Негабарит», а тому товарно-матеріальні цінності на суму 108 460,00 грн. не підлягали включенню до валового доходу.

Позивач також вважає безпідставними висновки відповідача про порушення позивачем вимог пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» - зайве включення до складу валових витрат за 2008 рік відємного значення обєкта оподаткування попереднього податкового року в розмірі 42 964,00 грн. внаслідок чого завищено валові витрати за 2008 рік на суму 42 964,00 грн. (за четвертий квартал 2008 року). Позивачем самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів, а тому в рядок 05.2 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2008 рік включено суму 42 964,00 грн., тобто уточнені показники зазначені в декларації відповідно до вимог пункту 2.1 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом ДПА України від 29 березня 2003 року № 143, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2003 року за № 271/7592, який був чинним на момент спірних правовідносин, - якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, то відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (з урахуванням строків давності) такий платник має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податку має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були виявлені.

Просив позивач визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ від 05 квітня 2011 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств на 47 320,00 грн.

В письмових запереченнях проти позову від 05 вересня 2011 року № 1004/10/10-015 ОСОБА_4 МДПІ просила відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю з посиланням на правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення (а.с. 96-97).

Так, ВАТ «АТП-10706» не включено до складу валового доходу за третій квартал 2009 року вартості безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей в розмірі 108 460,00 грн., чим занижено валовий доход за три квартали 2009 року, тобто порушено вимоги підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Перевіркою встановлено, що в квітні 2009 року позивачем проведена реалізація котельні за договором купівлі-продажу від 22 квітня 2009 року, списання з балансу товариства котельні здійснено в звязку з продажем, що підтверджено в квітні 2009 року записами в бухгалтерському обліку при відображенні залишкової вартості.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» обєкт основних засобів це закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього, а згідно з Інструкцією про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організацій на субрахунку 103 «Будинки та споруди» рахунку 10 «Основні засоби» ведеться облік наявності та руху будинків, споруд, їх структурних компонентів та передавальних пристроїв, а також житлових будівель. За даними бухгалтерського обліку ВАТ «АТП-10706» дана котельня повністю обліковувалась по балансовому субрахунку 103 «Будинки та споруди» та відповідно до підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» по податковому обліку згідно з розподілом була віднесена до 1 групи будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передавальні пристрої.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу та даними бухгалтерського обліку, котельня позивачем була реалізована як цілісний обєкт, а не як будівля, і знята з обліку в звязку з продажем. Жодних операцій, повязаних з ліквідацією обєкту основного фонду, а саме котельні, за рішенням платника податку до моменту продажу основного засобу не проводилось. Документів, підтверджуючих операції з ліквідації або розібрання котельні та оприбуткування товарно-матеріальних цінностей внаслідок демонтажу, до квітня 2009 року, позивачем в ході перевірки не представлено. Оприбуткування товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 108 460,00 грн. здійснено товариством в вересні 2009 року на підставі акту оприбуткування обладнання котельні при її реалізації. Записів щодо ліквідації основного засобу в даному акті не здійснено. А тому оприбуткування обладнання лише в вересні 2009 року свідчить про безоплатність його отримання та заниження валового доходу за три квартали 2009 року на суму 108 460,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Представники відповідача позов заперечують з мотивів, викладених в письмових запереченнях проти позову. Крім того, щодо порушення позивачем вимог пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» - безпідставне включення до складу валових витрат за 2008 рік відємного значення обєкта оподаткування попереднього податкового року в розмірі 42 964,00 грн. внаслідок чого завищено валові витрати за 2008 рік на суму 42 964,00 грн. (за четвертий квартал 2008 року) представники відповідача пояснили наступне.

Відповідно до вимог пункту 2.1 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, то відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (з урахуванням строків давності) такий платник має право надати уточнюючий розрахунок. ОСОБА_4 МДПІ проведена виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2007 по 31 березня 2008 року, яка оформлена актом перевірки від 29 липня 2008 року № 881/23-05461119. За результатами перевірки заниження будь-яких валових витрат або недовключення до валових витрат частини відємного значення обєкта оподаткування попереднього податкового року в Декларації з податку на прибуток за перший квартал 2008 року (вхідний номер 11468 від 12 травня 2008 року) не виявлено. Заперечення на акт перевірки позивачем не подавались. До початку виїзної планової перевірки - 17 червня 2008 року - позивачем уточнюючі розрахунки щодо збільшення або зменшення показника по рядку 04.9 Декларації з податку на прибуток за перший квартал 2008 року не подавались. В Деклараціях з податку на прибуток за півріччя 2008 року та відповідно за три квартали 2008 року сума виявленої помилки в розмірі 42 964,00 грн. по рядку 05.2 «Самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів» позивачем не відображалась. Отже, до складу валових витрат за 2008 рік позивачем безпідставно включено частину відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток попереднього податкового року в розмірі 42 964,00 грн., яка не була врахована платником у складі валових витрат по рядку 04.9 «Відємне значення обєкта оподаткування попереднього податкового року» в Декларації з податку на прибуток за перший квартал 2008 року. Дана сума відображена позивачем по рядку 05.2 «Самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів» в Декларації з податку на прибуток за 2008 рік.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ВАТ «АТП-10706» зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ради 27 лютого 1992 року згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО № 391675 (а.с. 77).

Відповідно до статті 77 Податкового кодексу України, на підставі плану графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання та наказу ОСОБА_4 МДПІ № 14 від 17 січня 2011 року проведена планова виїзна перевірка ВАТ «АТП-10706» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2008 року по 30 вересня 2010 року. За результатами перевірки складено акт перевірки № 164/23-05461119 від 18 березня 2011 року (а.с. 7- 49). Перевіркою встановлено порушення ВАТ «АТП-10706» підпункту 4.6.1 пункту 4.1 статті 4, пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 37 856,00 грн., з них за 2008 рік в сумі 10 741,00 грн. (за четвертий квартал 2008 року в сумі 10 741,00 грн.), за 2009 рік - в сумі 27 115,00 грн. (за три квартали 2009 року в сумі 27 115,00 грн.).

Відповідно до пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України на вказаний акт перевірки позивачем подавалися заперечення № 69 від 24 березня 2011 року (а.с. 62-64). 01 квітня 2011 року ОСОБА_4 МДПІ прийнято рішення «Про результати розгляду заперечення» № 3691/7/23-151 (а.с. 65-68), яким підстав для задоволення вимог не встановлено.

На підставі пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України 05 квітня 2011 року ОСОБА_4 МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток підприємств на 47 320 грн., з них за основним платежем на 37 856,00 грн., за штрафними санкціями на 9 464,00 грн.(а.с.80).

Пунктами 56.1, 56.2 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом можуть бути оскаржені в адміністративному чи судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобовязання або прийняв будь-яке рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутись до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою про перегляд цього рішення.

Позивачем оскаржувалося податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 МДПІ від 05 квітня 2011 року до ДПА у Волинській області (а.с. 69-72) і ДПА України (а.с. 50-54). За результатами розгляду первинної і повторної скарг ДПА у Волинській області і ДПА України прийняті рішення відповідно 10 травня 2011 року № 2041/10/25-006 (а.с. 55-61) і 21 липня 2011 року № 13235/6/25-045 (а.с. 73-775), якими податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги без задоволення.

Судом встановлено, що 22 квітня 2009 року між ВАТ «АТП-10706» та ОСОБА_5 «Негабарит» укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець (АТП) зобовязується передати у власність покупцеві дільницю по ремонту ГМП К-1 площею 190 кв.м. та котельню Б-2 площею 435,2 кв.м., а покупець зобовязується прийняти дані обєкти нерухомого майна та оплатити їх вартість на умовах, визначених договором. (а.с. 108-111). На підтвердження виконання договору позивачем надано рахунок-фактуру № СФ-0000050 від 23 квітня 2009 року, податкову накладну № 138 від 23 квітня 2009 року на загальну суму по котельні 73 440,00 грн., в тому числі 12 240,00 грн. ПДВ), видаткову накладну № РН-0000004 від 23 квітня 2009 року, банківські виписки від 27 квітня 2009 року та 29 квітня 2009 року (а.с.112-116).

Як вбачається із зазначеного договору купівлі-продажу, балансова вартість котельні становила 200 796, 80грн., продаж котельні здійснено за 73 440, 00 грн., в тому числі 12 240, 00 грн. податок на додану вартість (ПДВ) (а.с. 109).

Однак, перевіркою встановлено, що фактично за даними бухгалтерського обліку залишкова вартість котельні становила 273 372, 65 грн. Відповідно до вимог підпункту 8.4.3 пункту 8.4 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» позивач під час виведення з експлуатації обєкта основних фондів групи 1 у звязку із продажем балансову вартість групи 1 зменшено на суму балансової вартості котельні в розмірі 273 372 грн. 65 коп., а суму перевищення балансової вартості над виручкою від продажу котельні 212 173,00 грн. (273 372,65 грн. мінус 61 220,00 грн.(73 440,00 грн. мінус 12 240,00 грн. = 61 220,00 грн.) включено до валових витрат платника податку за півріччя 2009 року (а.с.13, 26).

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року № 92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 18 травня 2000 року за № 288/4509, обєкт основних засобів це закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього. Згідно з Інструкцією про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 року за № 893/4186, на субрахунку 103 «Будинки та споруди» рахунку 10 «Основні засоби» ведеться облік наявності та руху будинків, споруд, їх структурних компонентів та передавальних пристроїв, а також житлових будівель. За даними бухгалтерського обліку ВАТ «АТП-10706» дана котельня повністю обліковувалась по балансовому субрахунку 103 «Будинки та споруди» та відповідно до підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» по податковому обліку згідно з розподілом була віднесена до 1 групи будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передавальні пристрої.

Суд приходить до висновку, що згідно з умовами договору купівлі-продажу від 22 квітня 2009 року та даними бухгалтерського обліку, котельня позивачем була реалізована як цілісний обєкт, а не як будівля, і знята з обліку в звязку з продажем. Жодних операцій, повязаних з ліквідацією обєкта основного фонду, а саме котельні, за рішенням платника податку до моменту продажу основного засобу не проводилось. Документів, підтверджуючих операції з ліквідації або розібрання котельні та оприбуткування товарно-матеріальних цінностей внаслідок демонтажу, до квітня 2009 року, позивачем в ході перевірки не представлено.

У вересні 2009 року на підставі акта оприбуткування обладнання з котельні при реалізації котельні від 30 вересня 2009 року (а.с.119) позивачем оприбутковано товарно-матеріальні цінності на суму 108 460,00 грн.: 2 котли ELLPREX-510, електромотори, електромагнітний клапан, засувки, лічильники, труби, фільтр газовий.

Позивачем до нової редакції позовної заяви від 14 вересня 2011 року (а.с.100-107) додано копію наказу ВАТ «АТП 10706» від 08 квітня 2009 року «Про прийняття на склад для зберігання обладнання котельні» (а.с.118), з якого вбачається, що в звязку із продажем котельні мало бути демонтоване і передане на склад обладнання котельні, що не планується до продажу з котельні; до 01 жовтня 2009 року мала бути утворена комісія для оцінки та оприбуткування обладнання. Однак, ні під час проведення перевірки податковим органом, ні під час подання заперечень на акт перевірки (а.с.62-64), первинної скарги на податкове повідомлення-рішення від 19 квітня 2011 року (а.с.69-72), повторної скарги на податкове повідомлення-рішення від 19 травня 2011 року (а.с.50-54) позивач не посилався на зазначений наказ.

Крім того, відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Проте, позивачем не надано документів, які б підтверджували операції з ліквідації або розібрання котельні та оприбуткування обладнання з котельні внаслідок демонтажу до квітня 2009 року до моменту продажу котельні.

Отже, на момент оприбуткування обладнання з котельні у вересні 2009 року самої котельні у власності позивача вже не було, вона списана з балансу в звязку із продажем, а тому позивач не міг здійснювати ліквідації котельні і демонтажу обладнання та оприбуткування його на баланс підприємства.

Суд погоджується з висновком відповідача про безоплатне отримання позивачем у вересні 2009 року товарно-матеріальних цінностей на суму 108 460,00 грн.

Відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход (загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах) включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

Таким чином, позивачем в порушення зазначених вимог Закону до складу валового доходу не включено вартості безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей на суму 108 460,00 грн., чим занижено валовий доход за три квартали 2009 року і за 2009 рік на суму 108 460,00 грн.

Суд вважає доведеним порушення позивачем вимог пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» - безпідставне включення до складу валових витрат за 2008 рік відємного значення обєкта оподаткування попереднього податкового року в розмірі 42 964,00 грн. внаслідок чого завищено валові витрати за 2008 рік на суму 42 964,00 грн. (за четвертий квартал 2008 року), з наступних підстав.

Як вбачається з Декларації з податку на прибуток, поданої позивачем до податкового органу 06 лютого 2008 року за 2007 рік (а.с.176), позивачем задекларовані збитки на суму 437 052,00 грн. в тому числі і сума 42 964,00 грн. (рядок 04.9).

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо обєкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має відємне значення обєкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого відємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок обєкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням відємного значення попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого відємного значення.

З Декларації з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2008 року, поданої позивачем до податкового органу 12 травня 2008 року (а.с.191), вбачається, що позивачем з Декларації за 2007 рік перенесено не всю суму відємного значення обєкта оподаткування попереднього податкового року 437 052,00 грн., а лише 394 088,00 грн. (рядок 04.9). Тобто, позивач самостійно прийняв рішення про те, які витрати показувати, відмовився від частини збитків 42 964,00 грн.

В червні-липні 2008 року ОСОБА_4 МДПІ проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2007 по 31 березня 2008 року, результати якої викладені в акті від 29 липня 2008 року № 881/23-05461119 (а.с.145-155). Перевіркою підтверджена сума відємного значення обєкта оподаткування попереднього податкового року 394 088,00 грн. Заперечень на акт перевірки позивач не подавав.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, то відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (з урахуванням строків давності) такий платник має право надати уточнюючий розрахунок.

Проте, як встановлено судом, уточнюючі розрахунки щодо збільшення або зменшення показника по рядку 04.9 Декларації з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2008 року позивачем до початку виїзної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2007 по 31 березня 2008 року не подавались.

Судом встановлено, що позивачем в Декларації з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2008 року, поданій до податкового органу 30 липня 2008 року, Деклараціїї за три квартали 2008 року, поданій 06 листопада 2008 року, Декларації за 2008 рік, поданій 05 лютого 2009 року, по рядку 04.9 задеклароване відємне значення обєкта оподаткування попереднього податкового року 394 088,00 грн. (а.с.18, 138, 139).

В Декларації з податку на прибуток підприємства за 2008 рік по рядку 05.2 «Самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів» позивачем відображена сума 42 964,00 грн. і ця сума безпідставно включена позивачем до складу валових витрат за 2008 рік, оскільки вона не була врахована позивачем у складі валових витрат по рядку 04.9 «Відємне значення обєкта оподаткування попереднього податкового року» в Декларації з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2008 року. Отже, позивачем завищено валові витрати за 2008 рік на 42 964,00 грн.

Згідно із частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом рішення, прийняте відповідачем ОСОБА_4 МДПІ, як субєктом владних повноважень, перевірялося на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд прийшов до висновку, що відповідачем доведена правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 05 квітня 2011 року № НОМЕР_1 про збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств на 47 320 грн., а тому в задоволенні адміністративного позову ВАТ «АТП-10706» слід відмовити повністю.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відкритого акціонерного товариства «АТП-10706» до ОСОБА_4 міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 05 квітня 2011 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств на 47 320,00 грн. (сорок сім тисяч триста двадцять грн.) відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена в повному обсязі 05 жовтня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова