Справа № 814/3933/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3933/13-а

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Миколаївській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Соборное-1" про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року Державна фінансова інспекція у Миколаївській області звернулась з адміністративним позовом про зобов'язання виконати п.3, та п.5 Вимоги про усунення виявлених порушень під час проведення ревізії.

В судовому засіданні від 28.01.2014 року позивач відкликав позовну вимогу щодо зобов'язання відповідача виконати п. 5 Вимоги ДФІ. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.01.2014 року, відкликання позовної заяви в частині прийняте судом та провадження в цій частині залишено без розгляду.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду Державна фінансова інспекція у Миколаївській області подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.06.2013 року позивачем проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності ТОВ «Соборне 1» за період 2011,2012, 2013 роки.

Результати проведеної ревізії викладенні в Акті ревізії № 14-24,25 від 13.06.2013 року.

12.07.2013 року ДФІ винесено на адресу ТОВ «Соборне 1» Вимогу про усунення виявлених в ході ревізії порушень.

У п. 3 Вимоги, ДФІ зазначила, що через не дотримання Відповідачем вимог Закону (ч.2 ст. 799 ЦК України) при вчиненні договору оренди автомобіля, а саме договір не був нотаріально посвідчений, ТОВ «Соборне 1» неправомірно витратило у перевіряємому періоді на оренду та утримання орендованого автомобіля 76 971,50 грн., які належать відшкодуванню, а договір № 2 від 09.01.2008 року нотаріальному посвідченню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимога ДФІ щодо нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля № 2 від 09.01.2008 року є неправомірною, оскільки договір є нікчемним в силу Закону ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні».

Так, в матеріалах справи містяться письмові докази, що ОСОБА_1 повернута ТОВ «Соборне 1» сума в розмірі 76 971,50 грн., яка була незаконно отримана останнім на виконання умов договору оренди автомобіля № 2 від 09.01.2008 року. Таким чином п.3 Вимоги ДФІ, в частині відшкодування незаконно витрачених коштів, був виконаний відповідачем самостійно.

За змістом ст. 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» від 26.01.1993 року №2993-ХІІ, головним завданням служби є здійснення державного фінансового контролю, який реалізується через проведення аудиту та інспектування. Останній в свою чергу здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці повного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи.

На підставі ст. 15 цього Закону передбачено, що законні Вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються та перевіряються. Отже, виходячи з наведеного, Вимога ДФІ про усунення порушень по відношенню до об'єкту контролю є рішенням суб'єкта владних повноважень індивідуальної дії.

В ході проведення ревізії, інспекторами ДФІ встановлено, що договір оренди автомобіля не посвідчений нотаріально, що є порушенням ч.2 ст.799 ЦК України та в силу ч. 2 ст. 220 ЦК є нікчемним.

Таким чином з огляду на те, що під час проведення ревізії позивачем було встановлено, неправомірне використання коштів відповідачем, у п. 3 Вимоги ДФІ вимагає повернути незаконно витрачені кошти у сумі 76 971,50 грн.

В ході судового розгляду встановлено, що кошти витрачені на оренду автомобіля повернуті ОСОБА_1 Таким чином вимога ДФІ щодо нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля № 2 від 09.01.2008 року є неправомірною, оскільки договір є нікчемним в силу Закону ч. 2 ст. 220 ЦК України, окрім того дія договору скінчилася 09.12.2008 року, сторони фактично повернуті в попередній стан, тобто сторонами договору самостійно виконана реституція договору оренди.

Варто зазначити, що укладення договорів (визначення предмету договору, мети договору та основних умов договору) а також дотримання Закону в момент укладення договорів є імперативним правом та обов'язком сторін.

Державна фінансова інспекція, як контролюючий орган, на який покладено контроль за використанням коштів та ведення бухгалтерського обліку позбавлений права вимагати від сторін договору дотримання Закону в момент його вчинення, а саме нотаріального посвідчення договору.

Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання суб'єкта господарювання виконати Вимогу ДФІ, варто зазначити наступне.

За змістом ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимога, як акт реагування на виявлені порушення фінансової дисципліни, вже належить обов'язковому виконанню суб'єктом господарювання, якому вона адресована в силу Закону. За невиконання Вимоги ДФІ (тобто приписів Закону) має наставати відповідальність (дисциплінарна, адміністративна, кримінальна). Повноваження адміністративної юрисдикції не поширюються на примушення суб'єкта господарювання виконувати приписи Законів, в тому числі виконувати Вимогу контролюючого органу, яку він (суб'єкт господарювання) повинен виконати в силу Закону.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Державної фінансової інспекції у Миколаївській області є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі № 814/3933/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян