Справа № 492/1657/14-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 492/1657/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Борисова С.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 08 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області про визнання неправомірною відмову у призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області в призначенні дострокової пенсії за віком, зобов'язати відповідача призначити їй дострокову пенсію за віком з урахуванням пільгового обчислення страхового стажу за час роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за періоди з 05.06.1984р. до 14.10.1988р., з 01.11.1988р. до 19.12.1988р., з 26.12.1988р. до 18.12.1989р. із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 12.03.2014р. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що факт укладання нею трудового договору підтверджується записами трудової книжки, згідно якої вона працювала з 05.06.1984 року до 14.10.1988 року на заводі ім. Ленінського комсомолу; з 01.11.1988 року до 19.12.1988 року на швейній фабриці м. Комсомольськ-на-Амурі; з 26.12.1988 року до 18.12.1989 року в управлінні малої механізації Комсомольськенергомеханізації, довідками вказаних підприємств м. Комсомольськ-на-Амурі, архівними довідками адміністрації Амурського суднобудівного заводу від 10.06.2014 року № 61/247, від 29.01.2014 року № 61/51, в яких вказується, що вказані підприємства знаходяться в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, де передбачений ряд пенсійних пільг, в тому числі і про те, що трудовий стаж, для призначення пенсії за роботу в районах Крайньої Півночі, розраховується у полуторному розмірі (К-1,5 ), незалежно від факту укладання строкового трудового договору (контракту). Позивачка посилається на діюче законодавство, яке передбачає, що трудовий стаж для призначення пенсії за роботу в районах Крайньої Півночі, і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, розраховується в полуторному розмірі (К-1,5) на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено, період роботи в районах Крайньої Півночі, і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 08 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Судом першої інстанції справа була розглянута у відповідності до ст. 183-2 КАС України в порядку скороченого провадження.

У відповідності до абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційні скарги у справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка згідно записів трудової книжки, у період з 05.06.1984 року до 14.10.1988 року працювала на заводі ім. Ленінського комсомолу; з 01.11.1988 року до 19.12.1988 року працювала на швейній фабриці м. Комсомольськ-на-Амурі; з 26.12.1988 року до 18.12.1989 року працювала в управлінні малої механізації Комсомольськенергомеханізації (а.с. 12-16).

Відповідно до листа Управління пенсійного фонду Російської Федерації в м. Комсомольськ-на-Амурі та Комсомольському районі Хабаровського краю від 06.06.2014 року № 1-10/11359, повідомлено, що згідно Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1976 року на працівників розповсюджуються всі пільги, передбачені Постановою Ради Міністрів РСРСР від 10.02.1975 року № 114. У відповідності до Інструкції «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», затвердженої наказом Міністерства праці Ради Союзу РСР від 22.11.1990 року № 2, при підрахунку стажу для призначення пенсії, праця в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі вираховується у полуторному розмірі. Дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», та Постанови Ради Міністрів РСРСР від 22.10.1990 року № 458 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», розповсюджується на території, передбачені Переліком цих районів та місцевостей, затвердженим постановою Ради Міністрів РСРСР від 10.11.1967 року № 1029. Гарантії та компенсації надаються незалежно від наявності строкових трудових договорів, укладених на визначені строки, працівникам всіх підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих в районах Крайньої Півночі та у прирівняних до них місцевостях. З 1 березня 1975 року у перелік місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затверджений постановою Ради Міністрів РСРСР від 10.11.1967 року № 1029, пункт 1, включено місто Комсомольськ-на-Амурі та території Комсомольського району Хабаровського краю (а.с. 17-18). Архівними довідками від 10.06.2014 року № 61/247, від 29.01.2014 року № 61/51, від 31.12.2013 року № 4145 л.с., від 20.05.2014 року № 1301 л.с. підтверджено стаж роботи ОСОБА_1 в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період роботи з 05.06.1984 року до 14.10.1988 року на заводі ім. Ленінського комсомолу; з 01.11.1988 року до 19.12.1988 року на швейній фабриці м. Комсомольськ-на-Амурі; з 26.12.1988 року до 18.12.1989 року в управлінні малої механізації Комсомольськенергомеханізації (а.с. 19-23). Рішенням комісії № 29 від 11.06.2014 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком (достроково) в зв'язку з тим, що не виконуються вимоги ст. 26, п. 7.2. Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року із змінами внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»№ 3668 від 08.07.2011 року. Для призначення дострокової пенсії за віком необхідно мати страховий стаж не менше 30 років. Загальний стаж позивачки складає 27 років 0 місяців 12 днів (а.с. 26-27).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що для підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах достатньо наданих позивачкою документів. Висновок відповідача - управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області про те, що позивачкою не доведено право на пільгове обчислення стажу за періоди роботи з 05 червня 1984 року до 14 жовтня 1988 року, з 01 листопада 1988 року до 19 грудня 1988 року, з 26 грудня 1988 року до 18 грудня 1989 року, зроблений на підставі помилкового застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що «робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах».

Пунктом 3 Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

У частині 2 Інструкції «Про надання пільг особам, що працюють в районі Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі», затвердженої Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати 16.12.1967 № 530/П-28 (далі Інструкція), зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967р., надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 05.06.1984 року до 14.10.1988 року працювала на заводі ім. Ленінського комсомолу; з 01.11.1988 року до 19.12.1988 року працювала на швейній фабриці м. Комсомольськ-на-Амурі; з 26.12.1988 року до 18.12.1989 року працювала в управлінні малої механізації Комсомольськенергомеханізації.

Відповідно до Переліку районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на котрі поширюються дія Указів Президіуму Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року про пільги для працюючих в цих районах та місцевостях, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029 м. Комсомольськ-на-Амурі, відноситься до місцевостей прирівняних до районів Крайньої Півночі.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за таких обставин, враховуючи відомості трудової книжки, довідок, архівних довідок від 10.06.2014 року № 61/247, від 29.01.2014 року № 61/51, від 31.12.2013 року № 4145 л.с., від 20.05.2014 року № 1301 л.с., що підтверджують стаж роботи ОСОБА_1 в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є достатні підстави для зарахування їй до пільгового трудового стажу період роботи з 05 червня 1984 року до 14 жовтня 1988 року, з 01 листопада 1988 року до 19 грудня 1988 року, з 26 грудня 1988 року до 18 грудня 1989 року з розрахунку один рік роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, згідно Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Арцизького районного суду Одеської області ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 10 ст. 183-2, ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 08 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик