Справа № 537/6445/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р.Справа № 537/6445/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Катунова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.12.2014р. по справі № 537/6445/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області

про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача в нарахуванні та виплаті йому щомісячного додаткового збільшення пенсії на 1 процент його заробітку за кожний повний рік стажу його роботи понад установлений для нього мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії в повному розмірі відповідно до вимог ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому починаючи з 22 жовтня 2013 року щомісячну доплату до його пенсії за кожний повний рік стажу його роботи понад 20 років, шляхом збільшення пенсії на 1 процент його заробітку за кожний рік його роботи понад 20 років, але не вище за 75% заробітку, відповідно до вимог ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідні виплати провести за вищевказаний період з урахуванням виплачених йому за цей період сум щомісячних доплат за понад нормований стаж роботи згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати неправомірними дії відповідача в нарахуванні та виплаті йому щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах, що не відповідають вимогам ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із 30% розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплати починаючи з 22 жовтня 2013 року;

- зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.ст. 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», залежно від зміни 30% мінімальної пенсії починаючи з 22 жовтня 2013 року.

Свої вимоги мотивував тим, що у 1986 році він приймав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС, має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії серії НОМЕР_2 від 25 березня 1993 року.

З 22 жовтня 2013 року він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Кременчук та отримує пенсію за віком, як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія призначена із зменшенням пенсійного віку, встановленого ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У вересні 2014 року він звернувся до управління Пенсійного фонду в м. Кременчуці із заявою про нарахування та виплату щомісячного збільшення пенсії на 1 відсоток за понаднормовий стаж роботи за період з дня призначення пенсії по теперішній час, також про проведення перерахунку та виплату йому додаткової пенсії за даний період відповідно до розмірів, передбачених ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастофи».

Листом від 25.09.2014 року за вих. № 290/Б-07, йому було відмовлено у проведенні такого перерахунку та виплати пенсії у належному розмірі.

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 12.12.2014 року адміністративний позов ОСОБА_2 в частині позовних вимог за період з 22.10.2013 року по 20.05.2014 року включно залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.12.14 року позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області щодо виплати ОСОБА_2 додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у зменшеному розмірі.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області відповідно до ст. 51, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" перерахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровлю у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 21.05.2014 року по 02.08.2014 року включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову у вказаній частині та прийняти нову, якою в цій частині позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 25.03.1993 року і має право на пільги і компенсації згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав право на перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровлю у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 21.05.2014 року по 02.08.2014 року включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням проведених виплат, віідповідно до ст. 51, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_2 у проведенні вказаного перерахунку. Крім того, позивач не мав права на перерахунок пенсії згідно ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому відповідач в цій часині при нарахуванні пенсіїдіяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, передбачений діючим законодавством України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області та отримує пенсію за віком, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 06.01.2014 року.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до п.13 якого щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується особам, що належать до категорії 2, у розмірі 170,82 гривні.

Як вбачається з матеріалів справи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю виплачується позивачу у розмірі, що встановлений Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року, який набрав чинності 03.08.2014 року, прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 6- 7, відповідно до якого встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у 2014 році застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

З наведеного вбачається, що протягом 2014 року до 02.08.2014 року включно, діяли норми як Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так і норми ст..51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», при цьому до 02.08.2014 року включно дію цієї норми зупинено не було та іншими Законами, зокрема і Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік», інший порядок її застосування, в частині розміру додаткової пенсії, визначено не було.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За таких обставин, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, приходжу до висновку, що протягом 2014 року до 02.08.2014 року включно відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу додаткову пенсію у розмірі, що встановлений ст..51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не у розмірі, що встановлений Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати розмір щорічної разової грошової допомоги, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ч.3 ст.28 зазначеного Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, при врегулюванні спірних правовідносин, застосуванню підлягає саме ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача в цій частині є законними та обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про нарахування, виплати щомісячного додаткового збільшення пенсії на 1% заробітку за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії у повному розмірі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно ст..26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст..56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Відповідно до ст..28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Як вбачається з матеріалів справи, з 23.10.2013 року позивачу, який на вказану дату досяг 50 річного віку, відповідачем, на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст.55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При визначенні розміру пенсії враховано страховий стаж тривалістю 29 років, 01 місяць, 01 день та заробітну плату за період з 25.01.2002 року по 30.09.20013 року.

Пунктом 13 розділу XV прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом, яким є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", або спеціальним - Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Право на державну пенсію відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мають особи, віднесені до категорії 1, в той час як відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивача віднесено до категорії 2.

Статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що вони визначають особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Однак, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не визначений порядок перерахунку пенсій, що є підставою для застосування аналогії закону на підставі частини сьомої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частині першій статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 відсоток визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини другої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На підставі ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік особам, яким призначена пенсія відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки у позивача відсутнє право на призначення державної пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку цим він не має права на перерахунок пенсії згідно ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, відповідач при здійсненні виплати пенсії позивачу діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, передбачений діючим законодавством України.

З урахуванням вищевикладених обставин, позовні вимоги в цій частині є необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач мав право на перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровлю у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 21.05.2014 року по 02.08.2014 року включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням проведених виплат, віідповідно до ст. 51, ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_2 у проведенні вказаного перерахунку. Крім того, позивач не мав права на перерахунок пенсії згідно ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому відповідач в цій часині при нарахуванні пенсіїдіяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, передбачений діючим законодавством України.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов частково.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 12.12.14 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.12.2014р. по справі № 537/6445/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Катунов В.В.