Справа № 813/6091/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року К/800/58034/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року по справі № 813/6091/13-а

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

(далі - ГУ ПФУ у Львівській області)

до Головного управління юстиції у Львівській області,

Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції

у Львівській області,

Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої

служби Головного управління юстиції у Львівській області

про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року ГУ ПФУ у Львівській області звернулось до суду з позовом до відповідачів про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови державного виконавця від 28 грудня 2011 року ВП № 29727873 про накладення штрафу у розмірі 2040 грн.

Позовні вимоги мотивувало тим що, виконавче провадження відкрито з порушенням норм чинного законодавства, так як виконавчий документ не відповідає вимогам статті 18 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) та не підвідомче Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, оскільки ГУ ПФУ у Львівській області, як юридична особа, є територіальним органом центрального органу виконавчої влади Пенсійного фонду України, а не територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, як визначено статтею 21 Закону № 606-ХІV.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ГУ ПФУ у Львівській області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист від 18 жовтня 2011 року № 2а-1243/09 про зобов'язання ГУ ПФУ у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням вимог статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року з урахуванням виплачених сум.

Головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 29727873 від 9 листопада 2011 року про примусове виконання зазначеного виконавчого листа, якою зобов'язано позивача самостійно виконати рішення Франківського районного суду м. Львова в строк до 16 листопада 2011 року.

За невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, головним державним виконавцем 22 листопада 2011 року винесено постанову, якою на ГУ ПФУ у Львівській області накладено штраф у розмірі 1020 грн. та повторно зобов'язано боржника виконати вищевказане рішення суду в строк до 29 листопада 2011 року, надати державному виконавцю письмове підтвердження про виконання.

28 грудня 2011 року головним державним виконавцем за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду на позивача накладено штраф у розмірі 2040 грн.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ГУ ПФУ у Львівській області про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови від 28 грудня 2011 року про накладення штрафу у розмірі 2040 грн., суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що дії відповідача є правомірними, оскільки останній діяв у межах своїх повноважень та відповідно до Закону № 606-ХІV.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом № 606-ХІV.

Статтею 1 Закону № 606-ХІV визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 75 зазначеного Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно статті 89 Закону № 606-ХІV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена державним виконавцем в межах його компетенції та у відповідності до вимог законодавства.

Що стосується посилання ГУ ПФУ у Львівській області в касаційній скарзі на те, що виконавчий лист № 2а-1243/09, виданий Франківським районним судом м. Львова 18 жовтня 2011 року не підвідомчий Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, а тому прийнята відповідачем постанова є протиправною і підлягає скасуванню, то суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Закону № 606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Згідно зі статтею 25 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 21 Закону № 606-ХІV встановлено підвідомчість виконавчих проваджень, а саме: на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими: 1) боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; 2) сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до пункту 3.2.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 виконавчі дії проводяться державним виконавцем відповідного органу державної виконавчої служби, який розташований: за місцем проживання, роботи боржника - фізичної особи або за місцезнаходженням його майна; за місцезнаходженням постійно діючого керівного органу або майна боржника - юридичної особи; за місцем здійснення певних дій, які зобов'язаний вчинити боржник за відповідним рішенням суду або іншого органу (посадової особи).

Пунктом 1.1. Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 27 червня 2002 року № 11-2 визначено, що Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі разом з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади. Управління підпорядковані Фонду (абзац другий пункту 1.1 розділу I).

Тобто, Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади.

Судами зазначено, що оскільки боржником за виконавчим листом зазначено ГУПФ України у Львівській області, яке є територіальним підрозділом Пенсійного фонду України як центрального органу виконавчої влади, то відповідно до статті 21 Закону № 606-ХІV виконання такого рішення станом на лютий 2012 року повинно було здійснюватись підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області з огляду на те, що відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби утворилися внаслідок реформування органів державної виконавчої служби, яке відбувалося впродовж 2011-2012 років на реалізацію вимог Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI (набрав чинності 9 березня 2011 року).

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що виконавчий лист № 2а-1243/09, виданий Франківським районним судом м. Львова 18 жовтня 2011 року про зобов'язання ГУПФ України у Львівській області вчинити певні дії підвідомчий Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області відповідно до статті 21 Закону № 606-ХІV, а тому відсутні підстави для скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 2040 грн. від 28 грудня 2011 року.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права. Оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.