Справа № 802/4278/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 січня 2015 р. Справа № 802/4278/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Кошевого Б.А.

позивача: Абрін В.Г., Голодюк В.Л.

відповідача: Романович С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Літинський молочний завод"

до: Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Літинський молочний завод» (далі - ПрАТ «Літинський молочний завод») звернулось в суд з адміністративним позовом до Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Хмільницька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09 грудня 2014 року №0, яке прийняте на підставі акту від 26.11.2014 року за №78-22-00424444 «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки товариства з питань своєчасності перерахування протягом 2012 року коштів на розрахункові рахунку юридичних осіб, дотримання термінів перерахування коштів на спеціальний рахунок переробного підприємства та дотримання термінів виплати коштів фізичним особам за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року». На думку позивача вказане рішення є безпідставним та прийнятим всупереч законодавству України, а тому підлягає скасуванню. Зауважили, що фактичні обставини порушення полягали у тому, що податковим органом виявлено порушення вимог податкового законодавства, зокрема, положень підпунктів 10 та 13 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України. При цьому, на думку позивача, висновки податкового органу про допущене підприємством порушення норм податкового законодавства є безпідставними, оскільки ПрАТ «Літинський молочний завод» здійснило перерахування сум ПДВ переробним підприємством до спеціального фонду Державного бюджету України та на спеціальні рахунки для виплати компенсацій сільськогосподарським товаровиробникам у строк згідно із Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо підтримки сільськогосподарських товаровиробників" та відповідно до вимог чинного законодавства.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях наданих до матеріалів справи (а.с.87-91). Окремо зазначав, що ПрАТ «Літинський молочний завод» фактично здійснило перерахування сум ПДВ на спеціальні рахунки для виплати компенсацій сільськогосподарським товаровиробниками із порушеннями вимог підпунктів 10 та 13 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України. Вказаного висновку відповідач дійшов за фактом дослідження платіжних доручень, які на думку податкового органу, свідчать про недотримання строків визначених для сплати податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації сільськогосподарським товаровиробникам. При цьому, на думку відповідача, останнім днем для перерахування вказаних коштів є 14 число наступного за звітним місяця.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що юридична особа ПрАТ «Літинський молочний завод» () зареєстроване Літинською районною державною адміністрацією Вінницької області 28.01.1998 року (запис №1000043) про що видано свідоцтво Серії А01 за №108891 та перебуває на податковому обліку у Хмільницькій ОДПІ з 24.05.1996 року за №40, що підтверджується довідкою форми №4-ОПП від 14.06.2010 року за №560 (а.с.29, 31).

Судом з'ясовано, що на підставі направлень на перевірку, виданих Хмільницькою ОДПІ, №№ 280-282 від 30.10.2014 року головними державними ревізорами-інспекторами проводилась з 30.10.2014 року по 19.11.2014 року позапланова виїзна документальна перевірка ПрАТ «Літинський молочний завод» з питань своєчасності перерахування протягом 2012 року коштів на розрахункові рахунку юридичних осіб, дотримання термінів перерахування коштів на спеціальний рахунок переробного підприємства та дотримання термінів виплати коштів фізичним особам за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року.

За результатами такої перевірки складено акт від 26 листопада 2014 року №78-22-00424444, у якому встановлено порушення підпунктів 10 та 13 пункту 1 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України в результаті чого ПрАТ «Літинський молочний завод» перераховано суму ПДВ на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації з порушенням терміну перерахування в розмірі 360713,00 грн. Несвоєчасно перерахована сума в розмірі 360713,00 грн. вважається такою, що використана не за призначенням і підлягає стягненню до державного бюджету, в тому числі: перерахована сума ПДВ на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації з порушення терміну перерахування по податковій декларації з ПДВ (спеціальний режим оподаткування переробного підприємства) за лютий 2012 року становить 4416,00 грн., за червень 2012 року становить 200799,00 грн. та за липень 2012 року становить 155498,00 грн. (а.с.62-73).

На підставі акта перевірки Хмільницькою ОДПІ 09.12.2014 року прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану в сумі 360713,00 грн. (а.с.74).

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач з метою його скасування та захистом своїх прав, звернувся до суду.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд бере до уваги, що згідно з п.7.3 ст. 7 Податкового кодексу України (далі - ПК України) будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Одним із обов'язків платника податків, згідно з п.п. 16.1.3 п.16.1 ст. 16 ПК України, є обов'язок подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Положення п.31.1 ст.31 ПК України встановлюють, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі, податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 підрозділу 2 розділу 20 Перехідних положень Податкового кодексу України (ПК України), у період до 1 січня 2015 року податок на додану вартість юридичними особами, які зареєстровані платниками податку на додану вартість, при здійсненні ними операцій з постачання власної виробленої продукції (молока, молочної сировини, молочних продуктів, м'яса, м'ясопродуктів, іншої продукції переробки тварин (шкур, субпродуктів, м'ясо-кісткового борошна), виготовленої з поставлених молока або м'яса в живій вазі сільськогосподарськими підприємствами, визначеними розділом V Кодексу, іншими юридичними і фізичними особами, у тому числі фізичними особами - підприємцями, які самостійно вирощують, розводять, відгодовують продукцію тваринництва, визначену розділом V ПК України (переробні підприємства), справляється з урахуванням таких особливостей: норми цього пункту не поширюються на операції з постачання продукції, виготовленої переробними підприємствами з імпортованої сировини, сировини, поставленої не в живій вазі, сировини, що не є сировиною власного виробництва сільськогосподарських підприємств, визначених розділом V ПК України, інших юридичних і фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, які самостійно вирощують, розводять, відгодовують продукцію тваринництва, визначену цим Кодексом.

Так, переробне підприємство веде окремий облік операцій з постачання власно виробленої продукції (молока, молочної сировини, молочних продуктів, м'яса, м'ясопродуктів, іншої продукції переробки тварин (шкур, субпродуктів, м'ясо-кісткового борошна), виготовленої з поставлених молока або м'яса в живій вазі сільськогосподарськими товаровиробниками (продукція), і з постачання інших товарів/послуг, у тому числі продукції, виготовленої із сировини, визначеної у підпункті 1 цього пункту, та складає податкову декларацію з податку на додану вартість і податкову декларацію з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання продукції, що передбачає п.1 ч.3 під. 2 р. 20 Перехідних положень ПК України.

Також, переробне підприємство, згідно з п.1 ч.6 підрозділу 2 розділу 20 Перехідних положень ПК України, позитивну різницю між сумою податкових зобов'язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначену у податковій декларації з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання продукції, сплачує до спеціального фонду Державного бюджету України та на спеціальний рахунок, відкритий ним в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у таких розмірах: у 2012 році - до спеціального фонду Державного бюджету України - у розмірі 30 відсотків, а на спеціальний рахунок - у розмірі 70 відсотків.

Згідно із ч. 13 п. 1 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України суми податку на додану вартість, не перераховані на спеціальний рахунок або перераховані з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, а також суми компенсації, не виплачені сільськогосподарським товаровиробникам або виплачені з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, вважаються такими, що використані не за призначенням і підлягають стягненню до державного бюджету.

При цьому, згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо підтримки сільськогосподарських товаровиробників" звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, тому перерахування суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок, відкритий в органах казначейської служби для виплати компенсації сільськогосподарським товаровиробникам, може здійснюватися, починаючи з 1-го числа та до 15 числа місяця наступного за звітним (податковим) періодом.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, перевіряючими встановлено порушення ПрАТ «Літинський молочний завод» п.п. 10 та 13 п.1 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, а саме несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов'язання визначених у деклараціях з ПДВ за лютий, червень та липень 2012 року.

Разом з тим, податковий орган зазначає, що останнім днем сплати відповідно до ч. 10 п.1 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, останнім днем сплати суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок для виплати компенсацій сільськогосподарським товаровиробниками є 14 число наступного за звітним місяця.

Надаючи правову оцінку виявленому порушенню, суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.10 під. 2 р. 20 Перехідних положень ПК України перерахування суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації здійснюється переробним підприємством до 15 числа місяця, наступного за звітним (податковим) періодом, до спеціального фонду Державного бюджету України - у строки, встановлені пунктом 203.2 статті 203 Кодексу.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Частиною 12 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України визначено, що виплата компенсації сільськогосподарським товаровиробникам (юридичним особам за платіжними дорученнями шляхом перерахування на їх окремі рахунки, відкриті в обслуговуючих банках, фізичним особам - готівкою безпосередньо з каси переробного підприємства або згідно з договорами доручення) здійснюється переробним підприємством до 20 числа місяця, наступного за звітним (податковим) періодом.

Відповідно до ч. 13 п. 1 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України суми податку на додану вартість, не перераховані на спеціальний рахунок або перераховані з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, а також суми компенсації, не виплачені сільськогосподарським товаровиробникам або виплачені з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, вважаються такими, що використані не за призначенням і підлягають стягненню до державного бюджету.

Водночас, згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо підтримки сільськогосподарських товаровиробників" звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, тому перерахування суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок, відкритий в органах казначейської служби для виплати компенсації сільськогосподарським товаровиробникам, може здійснюватися, починаючи з 1-го числа та до 15 числа місяця наступного за звітним (податковим) періодом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, факт сплати на спеціальний рахунок позивачем суми податку на додану вартість переробного підприємства для виплати компенсації сільськогосподарським товаровиробникам підтверджується платіжними дорученнями №1022 від 14.03.2012 року, №1132 від 13.07.2012 року, №1133 від 16.07.2012 року, №1206 від 13.08.2012 року, №1207 від 14.08.2012 року, №1208 від 15.08.2012 року, №1209 від 16.08.2012 року (а.с.33-39) та роздруківками виписок з банківських рахунків (а.с.40-51).

В той час, в акті перевірки наголошується, що платежі які проведені позивачем на підставі платіжних доручень датованих включно 15 числом відповідного місяця контролюючим органом визнано такими, що здійснені із порушенням строків, що і стало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Проте, суд не погоджується із таким висновком відповідача, оскільки як зазначалося, норми Податкового кодексу України зобов'язують платника податку на додану вартість перерахувати кошти саме до 15 числа наступного за звітним місяця, а не до 14 як зазначає відповідач, що виключає застосування до позивача штрафних санкцій.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що дійсно позивачем було здійснено оплату до 15 числа, 15 числа, а також і після 15 числа, а саме в понеділок, тоді коли 15 число припадало на вихідний день.

Разом з тим, дослідивши наявні в матеріалах вище перелічені платіжні доручення, суд зазначає, що окремі із наведених вище платіжних доручень оформлені після 15 числа, а саме №888 від 16.03.2012 року на суму 10000,00 грн. (а.с.40), тобто порушене пп. 10 п. 1 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Таким чином, на виконання вимог п. 1 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України позивачем грошові кошти за вказані періоди було перераховано на спеціальний рахунок та в подальшому виплачено сільськогосподарським товаровиробникам в строк, визначений ч. 10 п.1 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, що підтверджується первинними документами, які долучені до матеріалів справи.

Крім того, кошти, що сплачені на спеціальний рахунок також відображені в деклараціях з ПДВ, а факт сплати на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість переробного підприємства до 15 числа підтверджується реєстром платіжних доручень, які подаються разом із декларацією із податку на додану вартість (а.с.52-60).

За таких обставин у справі, суд приходить до висновку про необхідність скасування спірного податкового повідомлення-рішення від 09.12.2014 року № в частині застосованої штрафної санкції у розмірі 356297,00 грн. та, відповідно, залишення вказаного рішення в силі у розмірі застосовної штрафної санкції на суму 4416,00 грн.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками часткового задоволення позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно із приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 487,20 грн., мінімальну ставку судового збору, з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 481,26 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративнй позов приватного акціонерного товариства "Літинський молочний завод" до Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області № від 09.12.2014 року на суму 356297 грн.

У задоволенні решти скасування податкового повідомлення-рішення Хмільницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області № від 09.12.2014 року на суму 4416 грн - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства "Літинський молочний завод" () судовий збір у розмірі 481 (чотириста вісімдесят одна) грн. 26 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович