Справа № 806/5689/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Житомир справа № 806/5689/14

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участю секретаря Барібан А.І., Степанова П.В.,

представника позивача Кислого А.С.,

відповідача Головні О.В.,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Мегаполіс-Україна" до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, визнання незаконною постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить, з врахуванням уточнених позовних вимог, визнати дії державного виконавця Молодиченко В.В., які полягають у викладенні в постанові про зняття з-під арешту майна боржника і зняття заборони на його відчуження від 19.08.2014 року висновків про зняття арешту з транспортного засобу SUBARU Forester н/з НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2, а також дії державного виконавця по винесенню вказаної постанови протиправними; визнати постанову про зняття з-під арешту майна боржника і зняття заборони на його відчуження від 19.08.2014 року незаконною та нечинною з моменту її винесення; вирішити питання про винесення окремої ухвали суду щодо наявності підстав для розгляду питання про притягнення до відповідальності осіб, причетних до вчинення протиправних дій по звільненню з-під арешту та зняття заборони на відчуження транспортного засобу SUBARU Forester н/з НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2 та причетних до винесення незаконної постанови Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про звільнення з-під арешту майна божника і зняття заборони на його відчуження.

В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. На виконанні Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження, відкрите за постановою № 35460568 від 30.11.2012 року з примусового виконання наказу Господарського суду Житомирської області № 21/5007/885/12 про стягнення з ОСОБА_4 боргу в розмірі 271333,68 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Мегаполіс-Україна", та 13.11.2013 року приєднане до зведеного виконавчого провадження, у якому боржником є ОСОБА_4. В рамках вказаного зведеного виконавчого провадження, 27.12.2013 року державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ Вознюком Є.Ю. був складений акт опису і арешту транспортного засобу SUBARU Forester н/з НОМЕР_1. Проте, 19.08.2014 року транспортний засіб було звільнено з-під арешту постановою державного виконавця Молодиченко В.В., затвердженою начальником Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ Котвицьким С.В., на підставі рішення Корольовського районного суду від 07.08.2014 року про визнання права власності на автомобіль SUBARU Forester н/з НОМЕР_1 за громадянином ОСОБА_3. Однак, такі дії державного виконавця є протиправними, а постанова незаконною, оскільки арешт з майна відповідно до вимог ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" знімається тільки за рішенням суду про зняття арешту з майна, а рішенням Корольовського районного суду від 07.08.2014 року таке питання не вирішувалось. Таким чином, державний виконавець вийшов за межі своїх повноважень та діяв не у спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження". Враховуючи вказане, та те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Мегаполіс-Україна" також має право на задоволення боргу за рахунок транспортного засобу SUBARU Forester н/з НОМЕР_1 в межах зведеного виконавчого провадження, необхідно в судовому порядку визнати дії по винесенню постанови від 19.08.2014 року про зняття арешту протиправними та вирішити питання про притягнення винних осіб до відповідальності, а саму постанову - незаконною.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву з підстав, зазначених у позові та просив її задовольнити.

Представник відповідача та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача заперечили проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 30.11.2012 року Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського МУЮ було відкрито виконавче провадження № 35460568 з виконання наказу Господарського суду Житомирської області № 21/5007/885/12 про стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс-Україна" боргу на загальну суму 271333,68 грн (а.с.10) та винесено постанову про арешт всього майна боржника ОСОБА_4 в межах суми заборгованості (а.с.11).

13.11.2013 року Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського МУЮ виконавчі провадження по боржнику ОСОБА_4, в тому числі і виконавче провадження № 35460568 були об'єднані в зведене виконавче провадження № 407388825 (а.с.17).

27.12.2013 року в рамках зведеного виконавчого провадження було описано і арештовано автомобіль SUBARU Forester чорного кольору, 2006 року випуску, н/з НОМЕР_1 (а.с.19-23).

Як видно із матеріалів справи, у виконавчому провадженні № 43491024 (де стягувачем являється ОСОБА_3, а боржником ОСОБА_4), 19.08.2014 року постановою державного виконавця Молодиченко В.В. звільнено з-під арешту та знято заборону на відчуження автомобіля марки SUBARU Forester чорного кольору, н/з НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2. Підставою для прийняття вказаної постанови стало рішення Корольовського районного суду від 07.08.2014 року по справі № 296/6092/14-ц про визнання за ОСОБА_3 права власності на автомобіль марки SUBARU Forester чорного кольору, н/з НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2 (а.с.24).

Порядок зняття арешту під час виконавчого провадження врегульований статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Також цією статтею передбачено виключні випадки зняття арешту інакше, ніж за рішенням суду:

- за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом;

- за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано.

В той же час, як вбачається із рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 07.08.2014 року по справі № 296/6092/14-ц, яке набрало законної сили, питання про зняття арешту з автомобіля марки SUBARU Forester чорного кольору, н/з НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2, не вирішувалось (а.с.59-60).

Разом з тим, судом встановлено, що оспорювану постанову від 19.08.2014 року про зняття арешту з автомобіля марки SUBARU Forester чорного кольору, н/з НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2 було самостійно скасовано начальником Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ Котвицьким С.В. 25.12.2014 року, оскільки така постанова мала бути винесена в межах зведеного виконавчого провадження № 40738825, а не № 43491024 (а.с.62).

В подальшому 26.12.2014 року (та з врахуванням постанови начальника Котвицького С.В. від 25.12.2014 року) державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ Файдовим О.М. винесено постанову про звільнення автомобіля марки SUBARU Forester чорного кольору, н/з НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2 з-під арешту вже у межах зведеного виконавчого провадження № 40738825 (а.с.64).

Таким чином, постанова про зняття з-під арешту майна боржника і зняття заборони на його відчуження від 19.08.2014 року, вже є скасованою начальником Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ Котвицьким С.В..

Натомість, по оспорюваному автомобілю, діючою є постанова про звільнення його з-під арешту від 26.12.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В той же час кінцевою метою адміністративного судочинства, як це випливає із змісту ч.1 ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу вимог якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1).

Правовий акт індивідуальної дії є актом органів державної влади та посадових осіб, що встановлює, змінює або припиняє права та обов'язки певної особи (певного кола осіб), а також створює правила поведінки, передбачені для разового застосування. Обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як правового акта індивідуальної дії є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

Таким чином, властивостями оскаржуваності наділені лише ті правові акти, які створюють реальні правові наслідки для цієї особи, впливають на стан її суб'єктивних прав і обов'язків.

З огляду на викладене, оскільки оскаржувана постанова від 19.08.2014 року є правовим актом індивідуальної дії та є скасованою, а тому не відповідає критерію юридичної значимості, не створює для позивача жодних правових наслідків, не є діючою (наразі діючою є постанова державного виконавця від 26.12.2014 року про накладення арешту на спірне майно), відповідно вимога визнати її незаконною та нечинною з моменту винесення безпредметна, а тому задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу на те, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав через визнання незаконною вже скасованої постанови не забезпечує їх реального захисту і є неактуальним, оскільки її дія нівельована самим суб'єктом владних повноважень.

Посилання позивача на те, що усунення для нього несприятливих наслідків можливе лише в такий спосіб захисту є недоведеним, оскільки безпідставним є твердження про відновлення прав товариства на стягнення боргу за рахунок спірного майна за умов діючої постанови про звільнення автомобіля з-під арешту від 26.12.2014 року, яку позивач не оскаржував.

Крім того, щодо вимоги визнати постанову нечинною, суд вважає за необхідне зазначити, що за правилами Кодексу адміністративного судочинства України та з огляду на положення пункту 1 частини другої статті 162 КАС України, вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно- правового акта, а про визнання протиправним - індивідуального акта, а тому є необґрунтованою.

Що стосується позову в частині визнати дії державного виконавця щодо винесення та викладення висновків постанови протиправними, а також винести окрему ухвалу відносно осіб, причетних до зняття з-під арешту автомобіля, то він також не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги є похідними від розглянутої судом в частині визнання незаконною та нечинною оспорюваної постанови від 19.08.2014 року.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень чинного законодавства, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України ,

постановив:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Мегаполіс-Україна" до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визнання незаконними дій та постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 02 лютого 2015 р.