Справа № 826/20976/13-а
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05 січня 2015 року 12 год. 30 хв. № 826/20976/13-а

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Євроінвест-Консалт" до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про скасування рішень відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Євроінвест-Консалт" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 09 липня 2008 року № /0 та № /0, від 29 вересня 2008 року № /1 та № /1, від 08 грудня 2008 року № /2 та № /2, від 16 грудня 2008 року № /3 та /3 (далі - оскаржувані рішення).

Ухвалою суду від 05 березня 2014 року позов залишено без розгляду у зв'язку із пропущенням строку звернення до суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року ухвалу суду від 05 березня 2014 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 14 липня 2014 року позов залишено без розгляду у зв'язку із пропущенням строку звернення до суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року ухвалу суду від 14 липня 2014 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та доказах, наданих на його обґрунтування, а представники відповідача заперечували проти позову та просили його відмовити повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову та доказах, наданих на їх обґрунтування.

Представник позивача у судове засідання 17 грудня 2014 року не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

При цьому, 16 грудня 2014 року до суду через канцелярію від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача за наявними у матеріалах справи доказами.

Ухвалою суду від 17 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні письмової заяви представника позивача про відвід судді.

Враховуючи вище викладені обставини та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 17 грудня 2014 року судом, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження, про що позивача повідомлено письмово.

Ухвалою суду від 05 січня 2015 року відмовлено у задоволенні письмових клопотань представника позивача про призначення судової економічної експертизи.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за результатом якої складено акт від 20 червня 2008 року № 327/23-9/31989918 (далі - акт перевірки).

Як вбачається зі змісту акту перевірки, перевіркою виявлено порушення позивачем:

- п. 4.1 ст. 4, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.5 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", внаслідок чого позивачем занижено валовий дохід за 9 місяців 2007 року на 1855003,00 грн., за 2007 рік на 2991945,00 грн., та податок на прибуток за 9 місяців 2007 року на 462751,00 грн., за 2007 рік на 747986,00 грн.;

- пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", внаслідок чого позивачем завищено значення графи 26 декларації по податку на додану вартість (далі - ПДВ) за вересень 2007 року на 12915,00 грн. та жовтень 2007 року на 6704,00 грн., а також позивачем не підтверджено суму бюджетного відшкодування у грудні 2007 року на 513212,00 грн., яка на дату складання акту не відшкодована;

- п. "і" п. 1.3 ст. 1, п. "г" пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4, п. "е" пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4, п. "а" п. 17.2 ст. 17 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", внаслідок чого позивачем порушено вимоги податкового законодавства щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету у розмірі 1998,00 грн. по роках: 2007 рік - 1998,00 грн.

З урахуванням адміністративного (досудового) оскарження, на підставі акту перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- від 09 липня 2008 року № /0, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 1392750,00 грн. (за основним платежем - 747986,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 644764,00 грн.);

- від 09 липня 2008 року № /0, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 513212,00 грн.;

- від 29 вересня 2008 року № /1, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 1392750,00 грн. (за основним платежем - 747986,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 644764,00 грн.);

- від 29 вересня 2008 року № /1, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 513212,00 грн.;

- від 08 грудня 2008 року № /2, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 1392750,00 грн. (за основним платежем - 747986,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 644764,00 грн.);

- від 08 грудня 2008 року № /2, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 513212,00 грн.;

- від 16 грудня 2008 року № /3, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 1392750,00 грн. (за основним платежем - 747986,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 644764,00 грн.);

- від 16 грудня 2008 року № /3, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ у розмірі 513212,00 грн.

Суд не погоджується з доводами представників позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, зі змісту акту перевірки вбачається, що відповідачем нараховано позивачу зобов'язання з податку на прибуток у зв'язку із включенням до складу кредиторської заборгованості по контрагенту із товариством з обмеженою відповідальністю "Промисловий альянс "Схід-Захід" (далі - ТОВ "Промисловий альянс "Схід-Захід") на загальну суму 1636760,81 грн. за прибутковими накладними від 12 квітня 2006 року № 302/03, від 17 квітня 2006 року № 307/2, від 01 червня 2006 року № 346/02. Крім того, в акті перевірки зазначено, що ТОВ "Промисловий альянс "Схід-Захід" ліквідовано 17 листопада 2006 року.

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи, позивач зазначає, що поставка товарів ТОВ "Промисловий альянс "Схід-Захід" відбувалась на підставі договорів від 27 червня 2005 року № 30, від 28 вересня 2005 року № 33, від 01 листопада 2005 року № 35, від 30 січня 2006 року № 11 та від 05 січня 2006 року № 5/1.

Відповідно до п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", до складу валового доходу відносяться доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

Однак, позивач зазначає, що в оплату вказаного товару ним емітовано (виписано) та передано ТОВ "Промисловий альянс "Схід-Захід" дев'ять простих векселів на загальну суму 1774542,64 грн., що оформлено додатками до вище перелічених договорів.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні", видавати переказні i прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу", вексель - це цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні", у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Тобто, після видачі простих векселів за поставлені товари (роботи, послуги) грошові зобов'язання щодо платежу припиняються та дата погашення векселя, тобто остаточний розрахунок за поставлені товари чи надані роботи (послуги), вказується на векселі, або у разі якщо термін платежу не вказано - за пред'явленням відповідно до абзацу 2 ст. 76 Уніфікованого Закону про переказний i простий вексель, встановлений Женевською Конвенцією (далі - Уніфікований Закон).

Оскільки до простого векселя застосовуються такі ж норми, як i до переказних векселів, у разі якщо вони є сумісними з природою цих документів, зокрема, щодо строку позовної давності (ст. 77 Уніфікованого Закону), то позовні вимоги, які випливають із переказного векселя проти акцептанта, погашаються після закінчення трьох років із дня терміну платежу згідно зі ст. 70 Уніфікованого Закону.

Отже, валові доходи підприємства збільшаться на суму заборгованості за поставлені товари та надані роботи (послуги) відповідно до п. 1.22 ст. 1 та пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" тільки після закінчення трьох років із дня терміну платежу за наданими по зазначеній операції простими векселями.

Згідно зі ст. 11 Уніфікованого Закону, будь-який простий вексель може бути передано шляхом індосаменту.

З матеріалів справи вбачається, що видані позивачем векселі ТОВ "Промисловий альянс "Схід-Захід" передано третім особам шляхом індосаменту, про що свідчать відповідні написи на зворотах векселів.

З огляду на норми Уніфікованого Закону щодо індосаменту (ст.ст. 11-200), держателем векселя може бути не тільки особа, якій якої видано вексель, а й інша особа, до якої права, що випливають з векселя, перейшли за індосаментом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2009 року у справі № К-26825/06.

Як підтверджується актами пред'явлення векселів до платежу від 02 березня 2007 року, від 05 березня 2007 року, від 31 липня 2007 року та від 05 грудня 2008 року, усі векселі пред'явлені до платежу та оплачені позивачем у безготівковій формі, що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень, долучених до матеріалів справи.

Поряд з цим, з акту перевірки також вбачається, що станом на 01 липня 2007 року позивачем включено до суми кредиторської заборгованості заборгованість по контрагенту із ТОВ "Промисловий альянс "Схід-Захід".

Відповідно до норм Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 року за № 893/4186, за кредитом рахунку 63 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками" відображається заборгованість за одержані від постачальників та підрядників товарно-матеріальні цінності, прийняті роботи, послуги, за дебетом - її погашення, списання тощо. Видача векселів в забезпечення поставок (робіт, послуг) постачальників та інших кредиторів та в забезпечення інших операцій відображається за кредитом рахунку 62 "Короткострокові векселі видані". Аналітичний облік ведеться за кожним виданим векселем та за строками їх погашення.

Акти прийому-передачі векселів та докази погашення векселів до перевірки не надано зауважень щодо неприйняття таких актів податковим органом, який проводив перевірку, позивач до акта перевірки не надав.

Оскільки позивач обліковує заборгованість перед ТОВ "Промисловий альянс "Схід-Захід" за товар, а не за виданими векселями та з огляду на відсутність кредитора через скасування його державної реєстрації з підстав, які виключають пред'явлення вимог до його дебіторів, за переконанням суду, витрати позивача у зв'язку із придбанням товару не можуть вважатися реальними, а наявна кредиторська заборгованість перед ТОВ "Промисловий альянс "Схід-Захід" є такою, що може бути сплачена, що свідчить про обґрунтованість висновку відповідача про порушення позивачем п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та, як наслідок, донарахування позивачу зобов'язання та штрафних санкцій по податку на прибуток.

Як також вбачається з акту перевірки, у порушення ст. 4, п. 7.3.5 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" позивачем невірно розраховано суму валового доходу, що відображена в рядку 3 декларації про прибуток за 9 місяців 2007 року та 2007 рік, що призвело до заниження валового доходу за 9 місяців 2007 року на 1855003,00 грн., за 2007 рік на 2991945,00 грн., та податку на прибуток за 9 місяців 2007 року на 463751,00 грн., за 2007 рік на 747986,00 грн.

Однак, ні у позові, ні протягом судового розгляду справи вище викладені обставини позивачем не заперечуються, отже порушення ним вище викладених норм Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не потребує додаткового доказування та, на думку суду, є обґрунтованими.

З акту перевірки також вбачається, що відповідач вказує на порушення позивачем пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", а саме: не включення до складу об'єкту оподаткування ПДВ операції з реалізації товарів паливно-мастильних матеріалів на користь приватного підприємства "ТП "Реверси" (далі - ПП "ТП "Реверси").

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав на розрахунковий рахунок передоплату за паливно-мастильні матеріали на суму 73970,00 грн., у тому числі ПДВ - 12328,33 грн., однак у перевіряємому періоді товар покупцю не відвантажувався.

Згідно з пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про податок на додану вартість", об'єктом оподаткування є операції платників податку з: поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю);

Відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Тобто, норми Закону України "Про податок на додану вартість" містять пряму заборону на включення до податкового кредиту витрат, пов'язаних зі сплатою ПДВ, які не підтверджені податковими накладними чи іншими документами, перерахованими в пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 цього Закону.

З акту перевірки також вбачається, що до перевірки позивачем надано оригінали податкових накладних, банківських виписок та накладних на отримання товару. Відповідач також зазначає, що у ході перевірки складено реєстри отриманих податкових накладних за вересень 2007 року, жовтень 2007 року, листопад 2007 року та грудень 2007 року.

Однак, позивачем не надано суду копій первинних бухгалтерських документів по фінансово-господарських операціях із ПП "ТП "Реверси", а також не доведено факт придбання товару та використання його у господарській діяльності в податкових періодах вересень, жовтень, листопад та грудень 2007 року, тому суд вважає обґрунтованим висновок відповідача про порушення позивачем пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", внаслідок чого завищено податковий кредит по ПДВ на 129592,00 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумами податкового зобов'язання та податкового кредиту з ПДВ на 141920,00 грн.

Крім того, як вбачається з акту перевірки, відповідно до поданих позивачем податкової декларації з ПДВ за грудень 2007 року (вх. № 235579 від 21 січня 2008 року) та розрахунку суми бюджетного відшкодування (вх. № 235580 від 21 січня 2008 року), сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податків, складає 513212,00 грн., а саме: залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду, складає 9612569,00 грн.; сума податкового кредиту попереднього податкового періоду (рядок 17 податкової декларації попереднього податкового періоду) складає 6539280,00 грн.; сума податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальниками таких товарів (послуг), складає 512783,33 грн.

Перевіркою виявлено порушення позивачем порядку ведення податкового обліку, а саме позивачем до перевірки не надано реєстри отриманих та виданих податкових накладних за грудень 2007 року.

Також, згідно з поданою позивачем декларацією з ПДВ за листопад 2007 року (вх. № 203817 від 20 січня 2007 року), від'ємне значення різниці між сумами податкового зобов'язання та податкового кредиту складає 6539280,00 грн.

Однак, позивачем не надано до перевірки реєстр виданих податкових накладних, що унеможливлює визначення, які саме вантажно-митні декларації увійшли до складу операцій, що оподатковуються за ставкою 0 % (експортні операції).

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до поданої позивачем податкової декларації з ПДВ за грудень 2007 року (вх. № 235579 від 21 січня 2008 року), від'ємне значення різниці між сумами податкового зобов'язання та податкового кредиту складає 574260,00 грн.

З акту перевірки також вбачається, що позивачем надано до перевірки оригінали вантажно-митних декларацій, але сума вартості товару, що вивезений згідно з наданими деклараціями, не відповідає даним, відображеним позивачем у рядку 2.1 вказаної декларації.

Як також з'ясовано судом у ході розгляду справи, позивач зазначає, що ним здійснено оплати на користь постачальників товарів - товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Інтерагроінвест" та приватного підприємства "Укрметалопродукт" (далі - скорочені назви організаційно-правових форм) на загальну суму 3077300,00 грн., у тому числі ПДВ - 512883,33 грн.

На підтвердження фінансово-господарської діяльності із ТОВ "НВП "Інтерагроінвест" позивачем надано копії: договорів від 01 листопада 2007 року № 01/07 та № 02/07, видаткових накладних від 14 листопада 2007 року № РН-0000001, № РН-0000002, № РН-0000003, № РН-0000004, № РН-0000005 та податкових накладних.

На підтвердження фінансово-господарської діяльності із ПП "Укрметалопродукт" позивачем надано копії: договору від 01 листопада 2007 року № 05, видаткових накладних від 09 листопада 2007 року № РН-0009/11, від 30 листопада 2007 року № РН-0030/11 та податкових накладних від 09 листопада 2007 року № 2, від 30 листопада 2007 року № 3.

Відповідно до п. 7.2.8 Закону України "Про податок на додану вартість", платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком, а також які не є об'єктами оподаткування згідно із ст. 3 та звільнених від оподаткування згідно із ст. 5 цього Закону.

Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма і порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону. Платник податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному або електронному вигляді за його вибором, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця, який надав податкову накладну такому платнику податку. Платники податку подають органу державної податкової служби на безоплатній основі разом з податковою декларацією за відповідний звітний період копії реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді. Зведені результати обліку, що відображені у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних, підлягають документальній невиїзній перевірці (камеральній). За наявності оригіналу податкової накладної не включення її до зазначеного реєстру не є підставою для відмови у зарахуванні суми податку, визначеної у такій податковій накладній, до складу податкового кредиту такого платника податку. Форма і порядок заповнення реєстрів отриманих та виданих податкових накладних встановлюються центральним податковим органом.

Як уже зазначено вище, відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Отже, оскільки відповідачем виявлено розбіжність між сумою вартості товару за вантажно-митними деклараціями та даними, відображеними позивачем у рядку 21 декларації з ПДВ, а протягом судового розгляду справи позивачем не надано суду копій вантажно-митних декларацій, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість висновку відповідача про порушення позивачем пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Євроінвест-Консалт" до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про скасування рішень відповідача є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Євроінвест-Консалт".

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин