Справа № 750/3241/14 (2а-1568/2009)
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/3241/14 (2а-1568/2009) Головуючий у 1-й інстанції: Коверзнев В.О. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2014 року за заявою ОСОБА_3 про здійснення судового контролю за виконанням постанови суду від 24.04.2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з заявою про здійснення судового контролю за виконанням постанови суду від 24.04.2009 року, якою зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну його здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з травня 2008 року.

В обґрунтування своєї позиції позивач посилався на неналежне виконання відповідачем вказаної постанови суду та фактичну виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в меншому ніж передбачено постановою суду розмірі, просив суд визнати такі відповідача протиправними, зобов'язати відповідача поновити з 01.01.2012 року нарахування і виплату пенсії згідно з постановою суду, а також зобов'язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови суду в повному обсязі.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2014 року зазначену заяву - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в повному обсязі Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2014 року та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.04.2009 року, яка набрала законної сили 21.07.2011 року, визнано за позивачем право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інваліду ІІІ, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_3, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з травня 2008 року.

Ухвалою цього ж суду від 20.09.2011 року роз'яснено, що виплата позивачеві додаткової пенсії у визначеному в постанові суду від 24.04.2009 року розмірі повинна здійснюватися з 22 травня 2008 року; при обчисленні додаткової пенсії необхідно застосовувати положення частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, починаючи з 01.01.2012 року відповідач нараховує та виплачує позивачеві додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, не в розмірі, встановленому постановою суду, а в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, який встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В письмовій відповіді на запит позивача від 07.05.2014 року відповідач стверджує, що такі дії повністю узгоджується з приписами Бюджетного кодексу України та законів України про Державний бюджет на 2012 - 2014 роки, а тому є цілком законними.

Згідно із частиною другою статті 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

Виходячи з того, що виплата особам додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, при визначенні її розміру норми Бюджетного кодексу і закону про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік мають пріоритетне застосування в порівнянні з іншими нормативно-правовими актами, в тому числі з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796).

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено, що у 2012 році норми і положення статті 50, Закону № 796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Аналогічні положення встановлені пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік».

Проаналізувавши наведені положення колегія суддів дійшла висновку, що в разі недостатності фінансових ресурсів Державного бюджету та бюджету Пенсійного фонду України в 2012, 2013 роках Кабінет Міністрів України мав право на виконання законів України про Державний бюджет України на 2012, 2013 роки приймати постанови, якими визначити конкретний розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, що в такому випадку відповідало би приписам частини другої статті 4 Бюджетного кодексу України.

Проте, ані в 2012, ані 2013 роках Кабінет Міністрів України таких постанов на виконання положень законів України про Державний бюджет України на 2012, 2013 роки не ухвалював.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінет Міністрів України взагалі не наділявся правом визначати в 2014 році розміри пенсій і соціальних виплат, що виплачуються окремим категоріям громадян за рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин, застосування відповідачем постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в якості підстави визначення позивачу розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в 2012 - 2014 роках є неправомірним, оскільки вказана постанова не приймалася на виконання законів України про Державний бюджет України на 2012 - 2014 роки, при цьому вона має нижчу юридичну силу ніж Закон № 796 і значно обмежує розмір встановлений Законом № 796 додаткової пенсії, право на отриманої якої за позивачем визнано постановою суду від 24.04.2009 року.

З наведеного вбачається про неналежне виконання відповідачем постанови суду від 24.04.2009 року.

Відповідно до ч. 10 ст. 267 КАС України в разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу. Зокрема, частиною другою статті 162 Кодексу передбачена можливість прийняття судом постанови про визнання дій відповідача - суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання його вчинити певні дії.

Пунктом 4 частини першої статті 163 Кодексу передбачена можливість встановлення адміністративним судом строку, для подання відповідачем - суб'єктом владних повноважень до суду звіту про виконання постанови, перебіг якого починається з дня набрання постановою законної сили.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.