Справа № 360/2149/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 360/2149/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Міланіч А.М.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області на постанову Бородянського районного суду Київської області від 07 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання провести такий перерахунок,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області (далі відповідач) про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання провести такий перерахунок.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 07 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано дії управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання протиправними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 на підставі ст.129,138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та довідок Верховного Суду України про розмір суддівської винагороди станом на 03 червня 2013 року та станом на 01 грудня 2013 року, починаючи з 03 липня 2013 року, з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду слід скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на підставі Наказу від 09 серпня 1994 року № 236 звільнений за власним бажанням з посади судді Верховного Суду України і, відповідно, з 1994 року є суддею у відставці Верховного Суду України та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України м. Ірпеня, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

07 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ м. Ірпеня із заявою щодо здійснення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання згідно довідок Верховного Суду України та подальшого нарахування такого утримання в залежності від зміни розміру мінімальної заробітної плати, як це передбачено статтею 129 та частиною 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону від 07 липня 2010 року за № 2453-VI.

Відповідач своїм рішенням № 2537/2984 від 07 серпня 2014 року відмовив йому в перерахунку пенсії, мотивуючи відмову тим, що оскільки рішень Кабінету Міністрів України щодо підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям не приймалося, то підстав для перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» йому /позивачу/ немає.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі та зобов'язав відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 на підставі ст.129,138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та довідок Верховного Суду України про розмір суддівської винагороди станом на 03 червня 2013 року та станом на 01 грудня 2013 року, починаючи з 3 липня 2013 року, з урахуванням проведених виплат.

З таким висновком суду повністю не можна погодитися, оскільки суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги поза межами шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до Конституції України та статті 14 Закону України «Про судоустрій України» гарантії самостійності та незалежності суддів забезпечуються особливим порядком фінансування, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про статус суддів» судді у відставці виплачується щомісячне довічне грошове утримання в розмірі не більше 90% заробітку судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону від 07 липня 2010 року №2453-VI встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 63 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-VІ був виключений абзац третій пункту 1 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів». Згідно з вказаним абзацом, в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, обов'язку судді у відставці звертатися до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці пункт 1 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів» не містить.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення пункту 63 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 22 травня 2008 року частина четверта статті 43 Закону України «Про статус суддів» була відновлена у редакції, яка діяла до внесення змін Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік", та передбачала, що судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Також, з 22 травня 2008 року була відновлена дія абзацу третього пункту 1 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року (вказаний абзац був внесений до пункту 1 згідно постанови Верховної Ради України від 24 лютого 1994 року, за яким щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці виплачується в суді за останнім місцем роботи або, за їх вибором, у суді за місцем їх проживання. В разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання передбачений на рівні підзаконного нормативно-правового регулювання, зокрема пунктами 2.1 і 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року №5-5), серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на положення ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином суддя у відставці має право на перерахунок довічного горового утримання у випадку зміни розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.12.2013 року у справі №К/800/47986/13.

Крім того, Конституційний Суд України в Рішенні №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року зазначає, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення: суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу суддів у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їхжомпетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь - які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. »

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством встановлений розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці у відсотках від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, то розмір такого щомісячного довічного грошового утримання має збільшуватись у разі збільшення розміру заробітної плати відповідного судді та слід поновити порушене право позивача шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного утримання позивача на підставі довідки Верховного Суду України від 01 грудня 2013 року.

Що стосується позовних вимог поза межами строку звернення до суду, то судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування судового рішення, з огляду на наступне.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав,свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду , якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Таким чином, пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення його без розгляду.

Так як позивач, звернувшись до суду 24 вересня 2014 року, в порушення вимог ч.1 ст.71 КАС України не надав суду доказів у підтвердження поважності строку звернення до суду, то адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 03 липня 2013 року по 23 березня 2014 року включно підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Таким чином вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 99, 100, 160, 183-2, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області - задовольнити частково.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 07 листопада 2014 року - скасувати.

Винести нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання провести такий перерахунок задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні переразунку щомісячного грошового утримання протиправними

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 на підставі ст.129,138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» починаючи з 24 березня 2014 року.

Позовні вимоги за період з 03 липня 2013 року по 23 березня 2014 року залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 03 лютого 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.