Справа № 810/3426/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3426/14 Головуючий у 1-й інстанції: Журавель В.О. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Старової Н.Е.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київське будівельне підприємство № 3» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київське будівельне підприємство № 3» (далі - позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.01.2014 року.

Київський окружний адміністративний суд своєю постановою від 01 вересня 2014 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має ліцензію на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, строком дії з 09.11.2010 року по 09.11.2015 року.

На підставі наказу від 27.12.2013 року № 280 податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Регіональна інженерно-будівельна компанія» за період з 01.06.2013 року по 30.06.2013 року. За результатами перевірки складено акт від 31.12.2013 року № 1565/22-00/32156847, згідно з яким зроблено висновок про порушення позивачем: п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198,3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого, занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на 283 536 грн.

На підставі Акту перевірки № 1565/22-00/32156847 від 31.12.2013 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 29.01.2014, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 354 420 грн., у тому числі за основним платежем - 283 536 грн., за штрафними санкціями - 70 884 грн.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Так, п. 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «КБП № 3» (замовник) з ТОВ «Регіональна інженерно-будівельна компанія» (виконавець) укладено договір № 12/78 від 14.03.2012 року, предметом якого є виконання будівельних робіт щодо водопостачання та каналізування «Житлового будинку з підземним паркінгом» за адресою м. Київ, вул. Тичини, 18-б, та додаткова угода № 1 до договору. Факт виконання будівельних робіт позивачем підтверджується податковою накладною, локальними кошторисами, договірними цінами, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) та актом приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в). Всі документи мають заповнені реквізити, підписувалися уповноваженими особами вказаного контрагента та позивача, вони надають можливість встановити суть господарської операції. Оплата по цих операціях здійснювалася позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунки вищезазначеного контрагента, що підтверджується виписками по рахунках.

Будинок прийнято в експлуатацію, він експлуатується відповідною організацією ОСББ «Тельбін Комфорт» на підставі договору про делегування господарсько-управлінських повноважень від 29.03.2013 року.

Факт наявності водопроводу та його придатності до використання підтверджується: актом опломбування від 20.09.2013 року, укладеного між ПАТ «АК «Київводоканал» та ОСББ «Тельбін Комфорт», про проведення опломбування водолічильника та засувки; тимчасовим договором № 11596/4-04 від 11.10.2013 року про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі, укладений між ПАТ «АК «Київводоканал» та ОСББ «Тельбін Комфорт»; актом обстеження водопостачання та водовідведення об'єкту від 14.10.2013 року, укладений між ПАТ «АК «Київводоканал» та ОСББ «Тельбін Комфорт»; договором № 510414 від 25.09.2013 року на постачання теплової енергії у гарячій воді, укладений між ПАТ «Київенерго» та ОСББ «Тельбін-Комфорт».

Укладеним договором між ТОВ «КБП № 3» з ТОВ «Регіональна інженерно-будівельна компанія» передбачено виконання наступних робіт: підключення житлового будинку (м. Київ. вул. Тичини. 1 8-Б) до водопровідної мережі Д 300мм по вул. ІІІумського з подальшою її перекладною від просп. Тичини до вул. Березняківською з винесенням існуючих інженерних мереж з-під об'єкту на нормативну відстань, а також підключення житлового будинку (м. Київ, вул. Тичини. 18-Б) до каналізаційної мережі шляхом приєднання до каналізаційного колектора Д 700мм по вул. Шумського через існуючу камеру з подальшим встановленням 2-х витратомірів та рівнеміра на КНС «Березняки», реконструкцією 10-ти колодязів з заміною плит перекриття та люків на колекторів Д 700мм по вул. Шумського та з винесенням інженерних мереж з об'єкту на нормативну відстань.

Необхідність виконання цих робіт встановлена Київводоканалом та Київавтодором згідно з технічними умовами № 12095 від 21.03.2011 року на водопостачання об'єкту, технічними умовами № 12098 від 02.07.2012 року на каналізування об'єкту; технічними умовами на підключення до мережі дощової каналізації та влаштування автопід'їзду № 187-4 від 22.06.2010 року, технічним завданням на встановлення 2-х витратомірів та рівнеміра на КНС «Березняки». На виконання цих робіт та технічні умови складено проект, який долучено до матеріалів справи.

Суму податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними позивачем включено до складу податкового кредиту відповідного періоду та включено до податкової декларації з податку на додану вартість за відповідний період.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що факт виконання робіт ТОВ «Регіональна інженерно-будівельна компанія», використання позивачем отриманих послуг та оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, а право позивача на віднесення понесених витрат до складу податкового кредиту підтверджується представленими суду первинними фінансово-господарськими документами та наявністю очевидного зв'язку витрат з господарською діяльністю позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Отже, за змістом зазначеної норми, державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов'язує виникнення цивільної правоздатності.

Як встановлено судом, на момент вчинення та виконання господарських договорів ТОВ «Регіональна інженерно-будівельна компанія» є належним чином зареєстрованою юридичною особою, яка має право вчиняти правочини, на дату здійснення господарських операцій з позивачем була зареєстрована платником податку на додану вартість і мала право виписувати податкові накладні.

Відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують наявність в Єдиному державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення реєстрації юридичної особи ТОВ «Регіональна інженерно-будівельна компанія» на час вчинення цих правочинів. Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку з перевірки відповідності законодавству установчих документів іншого учасника правовідносин та дотримання ним вимог податкового законодавства.

Оскільки ст. 228 ЦК України передбачено, що для правочину, який порушує публічний порядок, передбачено наявність умислу сторін на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави, то такий умисел повинен встановлюватися під час розслідування кримінальної справи і розгляду її судом або у момент винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що укладені між позивачем та його контрагентом правочин не віднесено законом до нікчемних та відсутні судові рішення про визнання їх недійсними.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відноситься до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункти 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 ПК України).

Вимоги до податкової накладної визначено пунктом 201.1 статті 201 ПК України.

В матеріалах справи та в акті перевірки відповідачем наведено перелік податкових накладних, які були виписані ТОВ «Регіональна інженерно-будівельна компанія» для позивача. Таким чином, при отриманні податкових накладних та інших бухгалтерських документів від ТОВ «Регіональна інженерно-будівельна компанія», які засвідчують виконання робіт, у позивача виникло право на податковий кредит з ПДВ у відповідному періоді.

Суду не надано доказів того, що на момент складання податкових накладних контрагенти позивача не були зареєстровані як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому не мали права видавати податкові накладні на кожне повне або часткове надання послуг.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактичне здійснення господарських операцій між позивачем і ТОВ «Регіональна інженерно-будівельна компанія» підтверджується дослідженими доказами у справі: договорами та належним чином оформленими первинними документами у межах його виконання: Актом приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за 2013 р. за формою КБ-3, податковою накладною, іншими доказами оплати вартості робіт та їх подальшого використання у власній господарській діяльності, зокрема доказами подальшої передачі робіт (послуг) іншому замовнику.

Суд бере до уваги, що позивач та його контрагент мали чинну ліцензію на здійснення вказаного виду будівельних робіт.

Твердження податкового органу про відсутність факту виконання робіт на користь позивача спростовується наданими позивачем первинними бухгалтерськими документами.

Що стосується посилання відповідача в Акті перевірки на акт про неможливість проведення зустрічної звірки зазначеного контрагента позивача по ланцюгу постачання, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 73.5 ст. 75 ПК України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Отже, як вбачається з Акта перевірки, податковий орган, який надіслав відповідачу акт про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача, безпосереднього дослідження первинних бухгалтерських та інших документів цього суб'єкта господарювання не здійснював, наявність у нього виробничих потужностей, місць зберігання і відпуску товару, орендованих транспортних засобів чи осіб, які працюють за наймом або на підставі інших договорів, не перевіряв, а відтак висновки, викладені в цьому акті, суперечать приписам п. 73.5 ст. 73 ПК України та не є належними і допустимими доказами відсутності вчинених цим контрагентом господарських операцій з позивачем.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, податковим органом, всупереч вимог статті 71 КАС України не доведено суду належними та достатніми доказами, що зазначені господарські операції є фіктивними чи безтоварними, не доведено фактів неправильного формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ «Регіональна інженерно-будівельна компанія» та неправомірне віднесення коштів, сплачених за отримання послуг, до податкового кредиту, у зв'язку з чим, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.01.2014 року, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений 05.02.2015 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.