Справа № 482/49/15-а
Суддя: Гажа О. П.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №482/49/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 січня 2015 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Гажі О.П.,

при секретарі судового засідання Шведовій Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1, розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2015 року позивач звернулася в суд із вказаним адміністративним позовом до відповідача.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що 19.12.2014 року посадовою особою відповідача на неї було складено адміністративний протокол та винесено постанову, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляду штрафу в розмірі 500 гривень.

Відповідно до вказаної постанови її визнано винною в порушенні пункту 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, а саме в тому, що вона 19.12.2014 року о 12 годині 50 хвилин, в м. Миколаєві Миколаївської області, керуючи автомобілем «Мутсубіші Аутлендер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, при виїзді на проспект Героїв Сталінграду з території ТЦ «Метро» і при повороті направо здійснила цей виїзд на заборонений «червоний» сигнал світлофора. Посилаючись на незаконність оспарюваної нею постанови, мотивуючи тим, що Правил дорожнього руху вона не порушував, здійснила виїзд у відповідності до ПДР України, а дії відповідача вважає протиправними, просила суд визнати дії працівника ДАІ щодо накладення на неї адміністративного стягнення протиправними, просила скасувати постанову ПС 1 №954192 від 19.12.2014 року про притягнення її до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 500 гривень і провадження по адміністративній справі закрити.

Позивач в судовому засідання позов підтримала. Посилаючись на те, що вона не порушувала правил дорожнього руху, а дії працівника міліції вважає протиправними, безпідставними, а прийняте рішення бездоказовим, просила суд її позов задовольнити повністю.

Представник відповідача, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суду не повідомив. Від відповідача не надходило ніяких письмових заперечень на позов і заяви про розгляд справи у його відсутність.

Неявка представника відповідача до суду визнана без поважних причин.

Справа розглянута у відсутність представника відповідача, як суб'єкта владних повноважень, відповідно до вимог ст.128 КАС України, приймаючи до уваги наявність у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін.

Вислухавши пояснення позивача, покази допитаного в суді свідка - працівника ДАІ, який складав адміністративний протокол і виносив постанову у відношенні позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, 19.12.2014 року, інспектором ДПС роти ДПС з ОАТ м. Миколаїв УДАІ УМВС України в Миколаївській області прапорщиком міліції Якимовським В.А. у відношенні позивача ОСОБА_1 була винесена постанова ПС1 №954192 від 19.12.2014 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Цією постановою, за скоєння цього порушення позивачку було піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 500 гривень.

Підставою для винесення цієї постанови був складений у відношенні позивача протокол про адміністративне правопорушення АА2 №518328 від 19.12.2014 року, в якому зазначено, що 19.12.2014 року, о 12 годині 50 хвилин, в м. Миколаєві Миколаївської області, позивач ОСОБА_1, як водій, керуючи автомобілем «Мутсубіші Аутлендер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, при виїзді на проспект Героїв Сталінграду з території ТЦ «Метро» проїхала світлофорний об'єкт на забороняючий «червоний» сигнал, чим порушила вимоги п.8.7.3 «е» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП..

З обставин викладених в позові і пояснень позивача, які вона дала в судовому засіданні вбачається, що позивач не вчиняла зазначеного в протоколі і постанові правопорушення, не визнає своєї провини в інкримінованому їй правопорушенні.

Згідно з позовом, позивач заперечує факт порушення нею ПДР України і пояснює, що вона діяла у відповідності до вимог ПДР України, а саме що не виїздила з прилеглої території ТЦ «Метро» на проспект Героїв Сталінграду на заборонений «червоний» сигнал світлофора.

Позивач також зазначає, що доказів порушення нею ПДР України, а саме проїзд світлофорного об'єкту на заборонений «червоний» сигнал працівником ДАІ не зібрано і відповідачем суду не надано.

Відповідно до п.8.7.3 «е» ПДР України, на що робиться посилання в протоколі та у постанові у відношенні позивача від 19.12.2014 року, як на порушення Правил дорожнього руху, передбачено, що червоний сигнал , у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали світлофора забороняють рух.

Суд зазначає, що одні лише обвинувачення, що викладені в протоколі та оскаржуваній постанові, складених у відношенні позивача, не доводить вчинення нею порушення вимог п. 8.7.3 «е» ПДР України.

З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що позивач з самого початку заперечувала свою провину у скоєні цього правопорушення, про що зазначила в своїх поясненнях до протоколу.

Твердження позивача, що вона не порушувала правил дорожнього руху, представником відповідача в судовому засіданні не спростовані і ніяких доказів на їх заперечення суду не надано.

Показання допитаного в судовому засіданні свідка, з урахуванням всіх обставин справи, не можуть бути належним і допустимим доказом вини позивача, так як свідком по справі є заінтересована в результатах розгляду цієї справи особа, тобто працівник міліції, який складав протокол і виносив постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що працівником ДАІ, в порушення ст.256 КУпАП, при виявлені цього правопорушення, не було здійснено всіх необхідних заходів передбачених законом по збиранню належних доказів вини позивача, які б підтверджували порушення нею вимог ПДР України.

Аналізуючи та оцінуючи в судовому засіданні обставини, що викладені в позові, пояснення позивача, порівнюючи їх з обставинами, що викладені в постанові про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова винесена без всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, без надання цим обставинам належної правової оцінки, без з'ясування вини позивача та її доведеності, без дотримання вимог ст. 283 КУпАП, в порушення вимог ст.268 КУпАП, без надання позивачу можливості скористатись послугами захисника, в той же день і відразу ж після складання протоколу, у відсутність позивача, а тому ця постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути законною(ст.245 КУпАП).

Позивач у своєму позові та в поясненнях, які вона дала в судовому засіданні, обґрунтувала свої дії, як водія автомобіля і її аргументи та доводи не спростовані відповідачем, а тому суд приходить до висновку, що доводи позивача відповідають фактичним обставинам справи, так як суд, керуючись засадами судочинства, всі сумніви щодо доведеності вини позивача відносить на її користь.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Обов'язок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на суб'єкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченої.

З матеріалів справи вбачається, що вини позивача у скоєні нею правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведено і, в судовому засіданні відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, у відповідності до вимог ст. 71 КАС України, не надано доказів правомірності свого рішення в заперечення позовних вимог.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного у відношенні позивачки про вчинення нею правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, не вказано, що для фіксації вчиненого нею, як водієм ТЗ, порушення ПДР України, працівником ДПС ДАІ застосовувались технічні прилади(засоби) фото-кінозйомки, відеозапису, які допущені чинним законодавством для використання при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тому, посилання в протоколі на диск відеозапису, як на доказ вчинення позивачем правопорушення, не може бути прийнятий судом, як належний і допустимий доказ вчинення нею зазначеного в цьому протоколі правопорушення.

Крім того, цей відеозапис не надався суб'єктом владних повноважень для дослідження і не досліджувався в судовому засіданні.

Тому, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи, в тому числі і той факт, що позивач не визнала своєї вини у скоєні цього правопорушення, суд приходить до висновку, що докази вини позивача в порушенні нею п.8.7.3 «е» ПДР України відсутні.

За таких, вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що постанова, якою позивача було визнано винною за ч.2 ст.122 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 500 гривень, являється незаконною та такою, що винесена в порушення вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП.

Виходячи з вимог і приписів ст.ст.105ч.3-4, 162 КАС України, суд приходить до висновку, що вищевказана постанова через її незаконність - підлягає скасуванню.

Що ж стосується позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора по складанню у відношенні позивача протоколу про адміністративне правопорушення, то в цій частині ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як згідно чинного законодавства в обов'язки працівників ДАІ входить складання протоколів про адміністративне правопорушення у визначених законом випадках, в зв'язку з чим правових підстав визнавати дії працівника ДПС ДАІ протиправними у суду не має.

Також не підлягають задоволенню, як безпідставні та які не ґрунтуються на законі, вимоги позивача щодо закриття провадження по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП.

Так, ч.4 ст.105 КАС України, не передбачено наявності в адміністративному позові вимог про закриття провадження по справі, що розглянута в порядку іншого судочинства, а тому суд позбавлений права приймати рішення про закриття провадження у справі, яка не перебуває у його провадженні та яка була розглянута в порядку іншого судочинства.

Керуючись ст.ст. 6-11, 15, 158- 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора ДПС роти ДПС з обслуговування адміністративної території м. Миколаєва УДАІ УМВС України в Миколаївській області прапорщика міліції Якимовського В.А. серії ПС1 №954192 від 19.12.2014 року, якою ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, було притягнуто до адміністративної відповідальності із застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 гривень.

В задоволені останньої частини позовних вимог, - відмовити.

Постанова суду являється остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: