Справа № 576/1459/13-а
Суддя: Васянович В. М.
Дата ухвалення: 2013-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №576/1459/13-а 2-а/576/31/13
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 10.07.13 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді Васяновича В.М., при секретарі Плотніковій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві - про скасування постанови про накладення арешту та зняття арешту з квартири, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 09 січня 2003 року Глухівським судом Сумської області її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 118 МК України у вигляді штрафу 165 грн. з конфіскацією 200 грн. Також посилається на те, що через деякий час цей штраф вона сплатила і відправила квитанцію в суд, а коли у березні 2013 року вирішила продати свою квартиру АДРЕСА_1, то дізналася у нотаріальній конторі, що постановою відділу ДВС Подільського районного управління юстиції в м. Київ було накладено арешт на 1/4 частину цієї квартири і оголошено заборону на її відчуження. Однак, про відкриття виконавчого провадження її ніхто не повідомляв, а на її заяву про зняття арешту 14.04.2013 р. відповідач надав відповідь, що виконавче провадження знищено, у звязку з чим рекомендовано звертатися до суду. Крім того, позивачка мотивує свої вимоги тим, що 12.04.2013 р. вона повторно сплатила штраф в розмірі 165 грн., чим виконала рішення суду про накладення адміністративного стягнення. Також посилається на те, що з поважних причин пропустила строк звернення до адміністратвиного суду, тому просить його поновити та скасувати постанову відділу ДВС Подільського районного управління юстиції від 01.06.2004 р. і зняти арешт на 1/4 частину належної їй квартириАДРЕСА_1, дані вимоги позивач ОСОБА_1 підтримала і в судовому засіданні 27.06.2013 р. В судове засідання 10 липня 2013 року позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак, відділ ДВС Подільського районного управління юстиції надав суду заяву, що не заперечує проти жодного законно прийнятого рішення суду, і просив розглянути справу без участі його представника. Представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання теж не з'явився. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом установлено, що постановою Глухівського міського суду від 09 січня 2003 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 118 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 165 грн. з конфіскацією товарів на суму 200 грн., і дану постанову було звернено до виконання 21.01.2003 р., а 12 квітня 2013 року ОСОБА_1 сплатила цей штраф в сумі 165 грн., що підтверджується квитанцією №OS17967656 від 12.04.2013 р.

Крім того, в суді встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції в м. Києві серія АА №664785 від 01 червня 2004 року було накладено арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 і заборонено відчуження цього майна, яку в цей же день направлено до Першої Київської державної нотаріальної контори. З повідомлення відділу ДВС за вих. №7186 від 01.07.2013 р. вбачається, що згідно Акту про знищення виконавчих проваджень відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 02 жовтня 2008 року було проведено знищення виконавчих проваджень та інших документів відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, а саме, документів загальнго діловодства за 1999 - 2005 роки включно. А з долученого до справи Акту про знищення виконавчих проваджень відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 02 жовтня 2008 року, затвердженого 02.10.2008 р. начальником Подільського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що виконавчі провадження за 2004 рік були знищені згідно їх переліку по дільницях. В той же час, згідно п. 3.17 Інструкції про здійснення діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №470/7 від 05.07.1999 р., на яку посилається відповідач і яка була чинною на час знищення виконавчого провадження з виконання вищевказаної постанови Глухівського міського суду від 09 січня 2003 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 118 МК України, передачі до архіву підлягає виконавче провадження, у разі відмови у відкритті виконавчого провадження згідно із ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», закінчення виконавчого провадження згідно із ст. 37 цього Закону і повернення виконавчого документа стягувачу згідно із ст. 40 цього Закону. В суді встановлено, що таких підстав, які визначені п.3.17 вищевказаної Інструкції не було, а отже, виконавче провадження було передано до архіву, а в подальшому й знищено без законних на те підстав. Крім того, ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», яка була чинною на час знищення виконавчого провадження (02.10.2008 р.), передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із ст. 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із ст. 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, то у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Однак, всупереч вказаних вимог Закону та ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вищевказане виконавче провадження було знищено, хоч даних про повернення виконавчого документа суду у зв'язку з його виконанням немає, і арешт на майно боржника не було скасовано, що свідчить про відсутність підстав для передачі цього провадження до архіву та його подальшого знищення. До того, ж ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинною на час накладення арешту на майно позивачки (01.06.2004 р.), при здійсненні виконавчого провадження державний виконавець мав право накладати арешт на майно, але ст. 55 цього Закону передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. При цьому арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. В той же час, розмір штрафу, що підлягав примусовому стягненню, є незначним і неспівмірним з вартістю квартири, на яку накладено арешт. Також відповідно до положень ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним, а ч.5 ст. ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оскільки виконавче провадження вже знищено і позивач ОСОБА_1, мотивуючи позов, послалася, що їй взагалі не було відомо про відкриття щодо неї виконавчого провадження на накладення арешту на належну їй квартиру, а відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не надав суду відповідних доказів, то суд вважає, що позивачкою не порушено строк звернення до адміністративного суду. Зважаючи на викладене, суд вважає, що оскаржувану постанову державного виконавця про накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та заборону відчуження цього майна необхідно скасувати. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 9, 11, 70 - 71, 159 - 163, 181 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції в м. Києві серія АА №664785 від 01 червня 2004 року про накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 і заборону відчуження цього майна. На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного адміністративного суду через Глухівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя