Справа № 2а-6856/10/1670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року м. Київ К/9991/20940/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Карася О.В., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року

у справі № 2-а-6856/10/1670

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до 1. Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області,

2. Державної податкової адміністрації в Полтавській області

про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Державної податкової адміністрації в Полтавській області (далі - відповідач-1), Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області (далі - відповідач-2) про: визнання протиправними дій ДПА в Полтавській області щодо проведення 30 листопада 2010 року планової виїзної перевірки; скасування рішення № від 10 грудня 2010 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5415,50 грн. за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2011 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Миргородської ОДПІ Полтавської області про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10 грудня 2010 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 5415,50 грн. за порушення вимог пункту 12 статті 3 вказаного Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з державного бюджету на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1,40 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2011 року скасовано в частині задоволення позову та прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2011 року залишити в силі.

У запереченні на касаційну скаргу ДПА в Полтавській області посилаючись на те, що постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня року є законною та обґрунтованою, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу Миргородська ОДПІ Полтавської області посилаючись на те, що постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня року є законною та обґрунтованою, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПА у Полтавській області була проведена перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, а саме: господарської одиниці - кіоску, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, за результатами якої складений акт від 30 листопада 2010 року на бланку № 0011717 (зареєстрований за №0241/16/20/23/НОМЕР_2).

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги пунктів 1, 9, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які полягали: у непроведенні розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій на суму 5,50 грн.; незабезпечення виконання щоденного друку фіскального звітного чеку Z-звіту за 29 жовтня 2010 року; незабезпеченні ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (їх надлишок на суму 112,00 грн. та нестачу товарних запасів у місці проведення торгівлі на суму 2585,75 грн.).

10 грудня 2010 року на підставі вказаного акта перевірки Миргородська ОДПІ Полтавської області прийняла рішення № , яким згідно пунктами 1, 4 статті 17, статтею статті 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 5783,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», застосовані на підставі статті 21 цього Закону, на суму 5415,50 грн. були застосовані до позивача неправомірно, оскільки обов'язок ведення обліку товарних запасів не може бути покладений на фізичних осіб - підприємців, які ведуть книгу обліку доходів та витрат.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», застосовані на підставі статті 21 цього Закону були застосовані до позивача правомірно, оскільки позивач, який перебуває на загальній системі оподаткування, здійснює продаж підакцизного товару та зобов'язаний був вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Пунктом 6 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що обов'язок ведення обліку товарних запасів не міг бути покладений на суб'єкта господарської діяльності - фізичну особу, яка здійснювала діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Натомість, суб'єкт господарської діяльності - фізична особа, яка перебувала на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» була зобов'язана вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та знайшло своє відображення у акті перевірки, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування та здійснювала продаж підакцизних товарів, на що мала відповідні ліцензії.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про наявність підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» згідно з оспорюваним рішенням.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не містить посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень згідно положень частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення судів попередніх інстанцій підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ О.В. Карась

_____________________ Т.М. Шипуліна