Справа № 9101/103066/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2014 рокусправа № 2а-0870/120/12
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2012 року у справі №0870/120/12
за позовом до відповідача про Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Запоріжжя» Запорізької митниці Міндоходів скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Запоріжжя» (далі по тексту - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці Міндоходів (далі по тексту - відповідач), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2011 року №104 та №105.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що вважає неправомірними висновки відповідача щодо порушення, яке призвело до заниження позивачем податкового зобов'язання щодо препарату Монлар 10% на загальну суму 4700 грн. 28 коп., та за препаратом Belfeed на загальну суму 458828 грн. 02 коп.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2012 року у справі №0870/120/12 адміністративний позов задоволено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що оскільки митні органи, приймаючи вантажні митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), вони в подальшому не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару.

Відповідач - Запорізька митниця Міндоходів, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2012 року у справі №0870/120/12 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що товар, наданий позивачем для митного оформлення, мав класифікуватись за кодом УКТЗЕД 23.09.90.31.00 (ставка ввізного мита - 10 %). Крім того, відповідач вказує, що митні органи мають право здійснювати постаудит після здійсненого митного контролю.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2012 року у справі №0870/120/12 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, посадовими особами відповідача в період з 14 листопада 2011 року по 25 листопада 2011 року було проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання законодавства України з питань митної справи при митному оформленні товарів Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Запоріжжя», результати якої оформлено актом № н/23/11/112000014/ від 25 листопада 2014 року.

Предметом проведеної перевірки було встановлення правильності класифікації товару «Ветеринарний препарат для терапевтичного і профілактичного застосування на основі поліефірного іоноформного антибіотику - монензина натрію «Монлар 10%» за вантажною митною декларацією №112000010/2011/004037 від 13 травня 2011 року за кодом 3003.20.00.00 згідно з УКТЗЕД та товару «Ферменти (ензими) на основі ксіланази для птахівництва «Belfeeld» за вантажними митними деклараціями №112000003/2009/2062 від 29.04.09, №112000003/2009/2172 від 05.05.09, № 112000003/2009/2873 від 10.06.09, №112000003/2009/3443 від 07.07.09, № 112000003/2009/3995 від 03.08.09, №112000003/2009/5093 від 16.09.09, № 112000003/2009/5927 від 14.10.09, №112000003/2009/7649 від 10.12.09, № 112000003/2009/8274 від 29.12.09, №112000010/2010/1623 від 16.03.10, № 112000010/2010/4206 від 10.06.10, №112000010/2010/6334 від 16.08.10, № 112000010/2010/8789 від 01.11.10, №112000010/2010/9315 від 15.11.10, № 112000010/2010/10584 від 23.12.10, №112000010/2011/902 від 09.02.11, № 112000010/2011/3969 від 12.05.11, №112000010/2011/6560 від 19.07.11 за кодом 3507.90.90.00 згідно УКТЗЕД.

В акті перевірки відповідач приходить до висновку про те, що виходячи з поданих до митного оформлення документів за ВМД №112000010/2011/004037 від 13 травня 2011 року, враховуючи лист ТОВ «Інтер-Запоріжжя» від 19 жовтня 2011 року №920/д та згідно з поясненнями до товарних позицій 2309 та 3003, товар не може бути класифікований у товарній позиції 3003, оскільки склад товару є характерним для кормових добавок. Крім того, відповідач вказує, що при митному оформленні товару «Ферменти (ензими) на основі ксіланази та ксіланази і фітази Belfeeld В1100МР-ензим; ферменти (ензими) на основі ксіланази Belfeeld В220МР-ензим; ферменти (ензими) на основі ксіланази та ксіланази і фітази Belfeeld ФІ250-200 МЛ, Belfeeld В1100МL-ензим» порушено вимоги Закону Украъни «Про митний тариф України», нової редакції Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженої наказом Держмитслужби України від 28.11.07 №1007, Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом Держмитслужби України від 31.01.04 №68 та Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом Держмитслужби України від 30.12.10 №1561, що призвело до заниження податкового зобов'язання на загальну суму 458828,02 грн.

12 грудня 2011 року митним органом на підставі акту перевірки № н/23/11/112000014/ від 25 листопада 2014 року були прийняті податкове повідомлення-рішення №104, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «ввізне мито» у розмірі 109928,59 грн. та податкове повідомлення-рішення №105, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 549626,90 грн.

У відповідності до ст.4 Митного кодексу України митне регулювання здійснюється на основі принципу виключної компетенції митних органів України щодо здійснення митної справи.

Згідно ч.1 статті 312 Митного кодексу України ведення УКТЗЕД передбачає прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів УКТЗЕД.

Статтею 313 Митного кодексу України передбачено, що класифікацію товарів, тобто віднесення їх до зазначених в УКТЗЕД класифікаційних групувань, покладено на митні органи, рішення яких із цього питання є обов'язковими для підприємств і громадян.

Пунктом 35 статті 1 Митного кодексу України визначено, що пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур, пов'язаних відповідно до пункту 19 тієї самої статті зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Колегія суддів, приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, виходить з необхідності дослідження правомірності дій митного органу у спірних правовідносинах щодо прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару.

Стосовно правовідносин, які виникли між сторонами по справі до 01 січня 2011 року, необхідно зазначити, що відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом статті 313 Митного кодексу України класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Вищезазначена правова позиція колегії суддів ґрунтується на висновку Верховного суду України, викладеному у постанові від 12 вересня 2011 року у справі № 21-176а11.

Відносно спірних правовідносин, які існували між сторонами по справі у 2011 році, необхідно вказати, що згідно п.206.1 ст.206 Податкового Кодексу України, якою врегульовано порядок сплати ПДВ, «при ввезенні товарів на митну територію України суми податку, нараховані митним органом, підлягають сплаті до бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації…….»

Відповідно до ст. 17 закону України «Про єдиний митний тариф», мито нараховується митним органом України відповідно до положень цього Закону та ставок Єдиного митного тарифу України, які є чинними на день подання митної декларації.

Таким чином, згідно законодавства, що діяло на момент митного оформлення спірного вантажу, особою, відповідальною за нарахування податку на додану вартість та мита, було визначено митний орган.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, на момент декларування товару, що був ввезений позивачем на митну територію України, відповідач донарахування зобов'язань зі сплати мита та ПДВ не здійснював та не мав зауважень щодо неправильності зазначеного у вантажно-митних деклараціях коду товару за УКТЗЕД при поданні таких декларацій.

Відповідно до підпункту 54.3.3 ст.54 Податкового Кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно норм п.54.5 ст.54 Податкового Кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальність за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації та пропускаючи товар на митну територію України, погоджувалися з відомостями щодо сплати ПДВ та ввізного мита, чи з кодом товарної номенклатури, зазначеної імпортером, то відповідно до пунктів 54.3, 54.5ст.54 Податкового Кодексу України митниця не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про нарахування податкових зобов'язань у зв'язку з помилковим визначенням коду товарної номенклатури.

Також, згідно до підпункту 54.3.6 ст.54 Податкового Кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Однак, системний аналіз ст.54ПК дає підстави вважати, що названі норми не поширюються на податкові зобов'язання, визначені митним органом.

Крім того, відповідно до норм п. 56.21. ст.56 Податкового кодексу у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи ВМД відповідно до законодавства нарахували суму податку, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили його на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товару.

Аналогічна правова позиція у правовідносинах, подібних спірним, викладена Вищим адміністративним судом в ухвалі від 15 січня 2014 року у справі №К/9991/28844/12.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову від 23 квітня 2012 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2012 року у справі №0870/120/12 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко