Справа № 539/4083/14-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р. Справа № 539/4083/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.12.2014р. по справі № 539/4083/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області

про щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (далі - УПФУ в м. Лубнах та Лубенському р-ні, відповідач), в якому просив: визнати дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки 91/015 від 04.11.14 р. протиправними, зобов'язати відповідача перерахувати та сплачувати позивачу пенсію відповідно до довідки № 91/015 від 04.11.14 р., починаючи з 05.11.14 р. з урахуванням сплаченого.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.12.14 р. задоволено позов ОСОБА_1

УПФУ в м. Лубнах та Лубенському р-ні, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги управління зазначило, що довідка про заробітну плату № 91/015 видана та розрахована з порушенням норм чинного законодавства, оскільки в наданих копіях розрахункових листів про заробіток за 1986 рік відсутнє нарахування місячних премій. Крім того, відповідач вважає, що підстави для застосування показників кратності до посадового окладу, підвищеного на 100 % відсутні.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів з даними висновками суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І- категорії, інвалідом ІІ групи. Пенсію отримує через УПФУ у м. Лубнах та Лубенському р-ні.

У зв'язку з тим, що при умовному розрахунку заробітної плати на підприємстві ТДВ «Лічмаш-Прилад» та подачі відповідної довідки до УПФУ не були враховані нормативні акти, що були під грифом «таємно», позивач звернувся до УПФУ у м. Лубнах та Лубенському р-ні з заявою для перерахунку пенсії згідно довідки № 91/015 від 04.11.14 р., у задоволенні якої йому було відмовлено.

З довідки № 91/015 від 04.11.14 р. вбачається, що при визначенні розміру заробітку позивача були застосовані постанова ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів та ВЦСПС від 07.05.86 №524-156 (Постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.86 №168-5), постанова Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.86 р. № 207-7 та інші.

Відповідно до п.7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.11 р. №1210, пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, - 4, I - 3).

З моменту аварії на Чорнобильській АЕС оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.86 року №524-156, тобто проводилась за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.86 р. №964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на ІІІ, ІІ, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5, 4, 3 кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).

Відповідно до абз.4 пп. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.86 р. №207-7 оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, здійснюється відповідно у чотирьох-, трьох- та двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи із тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.86 р. № 964 робота працівників у зонах небезпеки оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів згідно Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів та ВЦСПС від 07.05.86 №524-156 (Постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.86 р. №168-5. Дані нормативні акти не застосовувались одночасно, так як розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.86 р. №964 вводить нові умови оплати праці замість попередніх, встановлених Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів та ВЦСПС від 07.05.86 р. №524-156 (Постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.86 р. №168-5.

Оплата праці працівників, які виконували зазначені роботи у III, II, І зонах небезпеки, проводилась у кратному розмірі у порівнянні з встановленим діючим законодавством. На решті території 30-кілометрової зони ЧАЕС (яка не увійшла до зон небезпеки) оплата праці проводилась без змін, тобто по підвищеним до 100 % тарифним ставкам.

З огляду на вищевказане, застосування показників кратності до посадового окладу, підвищеного на 100%, як це було зроблено відповідно до довідки ТДВ «Лічмаш-Прилад» № 91/015 від 04.11.14 р., не відповідає вимогам законодавства.

Щодо порядку преміювання колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.86 р. №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась відповідно до чинних на підприємстві систем преміювання, а отже розмір премії працівників, відряджених до зон відчуження, повинен був визначатися на підставі положень, що діяли на підприємстві.

Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.86 р. №207-7 було дозволено керівникам підприємств, установ і організацій встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць.

Колегія суддів зазначає, що у разі прийняття рішення про підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, в положення про преміювання мали вноситися відповідні зміни. Якщо на підприємстві виплата премії не була передбачена або була передбачена в меншому розмірі, то підстав для нарахування премії в розмірі 60% немає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відмова відповідача перерахувати позивачу пенсію на підставі довідки ТДВ «Лічмаш-Прилад» № 91/015 від 04.11.14 р. є неправомірною, оскільки доказів нарахування позивачу премії в розмірі 60% матеріали справи не містять.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області - задовольнити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року по справі № № 539/4083/14-а - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області - відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Любчич Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Спаскін О.А.
Повний текст постанови виготовлений 30.01.2015 р.

Помічник судді Свірська Я.Г.