Справа № 804/17152/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретаріФедуркіній А.В.
за участю представників:
від позивача - від відповідача - ОСОБА_3; Малиш І.Ф.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті у Дніпропетровській області про скасування постанови № 019407
21.10.14 року гр. ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті у Дніпропетровській області (далі - Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області) в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області № 019407 від 24.07.2014 р. про застосування адміністративно - господарського штрафу до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 в розмірі 1700 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області щодо неповідомлення ОСОБА_3 щодо розгляду 24.07.2014 р. справи про порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт»;
- визнати протиправною бездіяльність Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області щодо непред'явлення водію автомобіля ОСОБА_3 направлення на перевірку при проведенні перевірки 10.07.2014р. о 07-30 год. на 437 км автодороги Н-08.
В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 10.07.2014 року державними інспекторами територіального управління Укртранспінспекції у Дніпропетровській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, під час якої виявлено, що ОСОБА_3 порушені правила надання послуг з нерегулярних пасажирських перевезень, а саме здійснено нерегулярні пасажирські перевезення без оформлення документів, передбачених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт». Постановою Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області № 019406 від 24.07.2014 року. На підставі абз.4 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено штраф у розмірі 1700 грн. Вважаючи постанову № 019407 від 24.07.2014 року про застосування адміністративно-господарських санкцій протиправною, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування. Крім того, позивач вважає, що при проведенні перевірки посадовими особами Управління Укртрансінспекції були допущені порушення процедури проведення перевірки, у зв'язку із чим їх дії повинні бути визнані протиправними.
Ухвалою суду від 24.10.14р. даний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
В подальшому розгляд справи відкладено на 21.11.14р., 28.11.14р., 05.12.14 та 09.12.14р.
09.12.14р. у судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задоволити позов із зазначених в ньому підстав.
05.12.14р. відповідач звернувся до суду з клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, клопотання мотивовано тим, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою суду від 05.12.14р. клопотання Управління Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті у Дніпропетровській області залишено без розгляду, оскільки клопотання відкликано відповідачем.
В судовому засідання відповідач пояснив, що оскаржувана постанова № 019407 від 24.07.2014р. прийнята заступником начальника Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області на підставі акту перевірки позивача, якими були зафіксовані порушення норм Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв'язку із чим фінансові санкції були застосовані правомірно.
Заслухавши представників позивача та відповідача, свідків дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного:
відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III, центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту забезпечує проведення державної політики на автомобільному транспорті через урядові органи державного управління на автомобільному транспорті, службу міжнародних автомобільних перевезень та місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування. У складі центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту функціонують: урядовий орган державного управління з питань регулювання діяльності автомобільного транспорту; урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті. Урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті здійснює: державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567).
Згідно з п. 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.
Згідно п.12, п.14, п.15 Порядку №1567 рейдова перевірка здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Пунктом 21 Порядку №1567 встановлено що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт. За наявності підстав, керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Згідно з п. 28 Порядку №1567 фінансова санкція, якою є передбачений ст. 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності, повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.
Виключний перелік порушень вимог чинного законодавства про автомобільний транспорт, при виявленні яких складається один з передбачених Порядком актів, на підставі якого за наслідками розгляду справи виноситься постанова про застосування фінансових санкцій, містить стаття 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
В ході розгляду справи було встановлено, що державними інспекторами Управління Укртранспінспекції у Дніпропетровській області на підставі щотижневого графіку проведення спільних рейдових перевірок вимог законодавства про автомобільний транспорт на період з 09.07.2014 р. по 13.07.2014 р. в Дніпропетровському регіоні та направлення на перевірку № 026925 проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у м. Дніпропетровську на автошляху Н-08 437 км. (пост Солонянський), під час якої було проведено перевірку транспортного засобу MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 під управлінням водія ОСОБА_3
В ході перевірки державними інспекторами ОСОБА_6 і ОСОБА_5 було виявлено, що послуги з нерегулярних пасажирських перевезень здійснюються без оформлення документів, передбачених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не оформлена ліцензійна картка, договір із замовником транспортних послуг, документів, що свідчать про сплату транспортних послуг, договір обов'язкового страхування пасажирів та водіїв від нещасних випадків, протокол перевірки та адаптації тахографа, що тягне за собою відповідальність, передбачену абз. 4 ч. 1 ст. 60 цього Закону.
За наслідками проведення перевірки складений акт 001421 від 10.07.2014 року, в якому зафіксовані встановлені порушення з боку водія ОСОБА_3.
Згідно з пунктами 1, 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001р. № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до статті 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.
Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Положеннями статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса -посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України. Документи на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника та печаткою, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника та печаткою, інші документи, передбачені законодавством України.
Згідно приписів статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу річковим, морським, автомобільним, залізничним транспортом.
Відповідно до пункту 55 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.
Пунктом 61 цих Правил передбачено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору перевізника із замовником послуг і копію договору обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.
В акті перевірки від 10.07.2014 року зафіксовано надання позивачем послуг по перевезенню пасажирів за маршрутом «Дніпропетровськ-Бердянськ» без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» (відсутність ліцензійної картки, договору з замовником транспортних послуг, документа що засвідчує сплату транспортних послуг, договору обов'язкового страхування пасажирів та водіїв від нещасних випадків на транспорті).
Як зазначено позивачем, транспортний засіб автобус «Мерседес Спринтер» держ. номер НОМЕР_1 використовується ним виключно для задоволення власних потреб. В момент його зупинки інспекторами він знаходився в автомобілі один і їхав до Запоріжжя у власних справах.
Між тим, суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що вказаний автомобіль використовувався позивачем на момент проведення перевірки лише для власних потреб і він там знаходився один, оскільки з наданих свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пояснень та залученими до матеріалів справи фотографіями вбачається, що в 10.07.2014 року при перевірці позивача в автомобілі знаходилось більше однієї особи. Свідки зазначили, що люди, які знаходились в автомобілі, який має 18 посадочних місць, сказали, що сплатили ОСОБА_3 за послуги перевезення їх на відпочинок до м. Бердянськ кошти.
Допитані у якості свідків інспектори Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 і ОСОБА_5 суду пояснили, що 10.07.2014 року в ході рейдової перевірки на автошляху Н-08 437 км. (пост Солонянський) ними був зупинений автомобіль «Мерседес Спринтер» державний номер НОМЕР_1 під управлінням водія ОСОБА_3, який після пред'явлення ними службових посвідчень та пропозиції надати документи на право здійснення нерегулярних пасажирських перевезень ніяких документів не надав. Свідки вказали, що в автомобілі знаходилось близько десяти осіб, які підтвердили що їдуть на відпочинок у м. Бердянськ із різних місць та сплатили за перевезення гроші. Точну кількість осіб, які знаходились в автомобілі, вказати не можуть, так як з автомобіля ніхто не виходив, в тому числі і позивач, можливості потрапити в середину автомобіля у них не було. Однак, факт знаходження більше одного пасажира в автомобілі було зафіксовано шляхом фотографування, що не заборонено при проведенні перевірки. Оскільки водій автомобіля ОСОБА_3 не надав ніяких документів, що надавали йому право здійснювати нерегулярні перевезення, було складено акт № 001421 від 10.07.2014 р., яким зафіксовані встановлені порушення. У зв'язку із тим, що водій не захотів чекати поки буде складено акт та поїхав з місця перевірки, в акті було відображено, що від підпису в акті водій відмовився. В подальшому всі документи були передані до Управління Укртрансінспекції для прийняття рішення про застосування адміністративно - господарських санкцій. Вважають, що ними були дотримані вимоги законодавства, що регламентують порядок проведення рейдових перевірок, і твердження позивача про перевищення ними службових повноважень, є безпідставними.
Як зазначено в частині 1 статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Позивачем ні в ході рейдової перевірки, ні в ході розгляду справи не були надані документи, що надавали право здійснювати нерегулярні пасажирські перевезення, визначені ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України № 331 від 20.06.2012 року «Про затвердження Типової форми договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах», автомобільні перевізники в обов'язковому порядку повинні керуватися Типовою формою договору.
Пунктом 52 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджено Постановою КМУ №176 від 18.02.1997р. визначено, що до нерегулярних перевезень належать: туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні; одноразові перевезення до місць відпочинку.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зокрема, в ході розгляду справи встановлено, що позивача неодноразово в період з червня по липень 2014р. було зупинено працівниками інспекції і встановлено факт здійснення перевезень пасажирів в напрямку Дніпропетровськ-Кирилівка (Бердянськ) без оформлення документів, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується складеними актами перевірки від 07.06.2014р., від 22.06.2014р., від 11.07.2014р., від 12.07.14р.
За таких обставин суд вважає, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 019407 від 24.07.2014 року була винесена відповідачем правомірно і підстави для її скасування відсутні.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління Укртрансінспекції у Дніпропетровській області щодо неповідомлення ОСОБА_3 про дату та час розгляду справи про порушення вимог ЗУ «Про автомобільний транспорт», суд зазначає наступне:
Відповідно до частини 4 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 25 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (п. 26 Порядку № 1567).
У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі (п. 27 Порядку № 1567).
Згідно відомостей, вказаних відповідачем при складанні актів проведення перевірки, адресою місця проживання позивача з його слів вказано: АДРЕСА_1. На цю адресу відповідачем і було направлено рекомендованою поштою повідомлення від 10.07.2014 року № 3830/10/59-14 про дату розгляду справи - 24.07.2014 року у відповідності до вимог п. 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567. Вказаний лист був повернутий відправнику з позначкою «по закінченню строку зберігання», про що свідчать наявні в матеріалах справи копія конверту та копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Таким чином, відповідачем були виконані вимоги законодавства щодо повідомлення позивача про дату та час розгляду справи, а позивач був належним чином повідомленим про дату і час слухання справи.
З урахуванням наведеного суд вважає, що підстави для задоволення позову в цій частині, відсутні.
Суд також не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання неправомірною бездіяльність посадових осіб Управління Укртрансінспекції щодо непред'явлення позивачу службових посвідчень та направлень на перевірку, оскільки такі обставини в ході розгляду справи свого підтвердження не знайшли та спростовані поясненнями свідків.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Від-так, в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову гр. ОСОБА_3 до Управління Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено

Суддя С.В. Ніколайчук