Справа № 823/52/15
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року справа № 823/52/15

15 год. 01 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Коваленка В.І.,

за участю секретаря - Савости С.В.,

за участю представників:

позивача - Постоленко І.В. за довіреністю,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державної фінансової інспекції в Черкаській області до Катеринопільської районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Черкаській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Катеринопільської районної державної лікарні ветеринарної медицини, в якому просить зобов'язати Катеринопільську районну державну лікарню ветеринарної медицини виконати п. 5 вимог Звенигородської міжрайонної державної фінансової інспекції №09-21/980 від 16.06.2014р. щодо стягнення з управління ветеринарної медицини у Катеринопільському районі коштів у сумі 8 177 грн. 07 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протягом лютого-травня 2014 року працівниками Звенигородської міжрайонної державної фінансової інспекції (далі - Звенигородська МДФІ) проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Катеринопільської районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 01.01.2011р. по 31.01.2014р. За наслідками ревізії складено акт № 09-21/73 від 30.05.2014р., яким встановлено заниження вартості відшкодування за спожитий природній газ в сумі 2 220 грн. 05 коп. та за спожиту електроенергію в сумі 5 351 грн. 36 коп., а також оплату послуг зв'язку в сумі 605 грн. 66 коп., які повинно відшкодувати управління ветеринарної медицини у Катеринопільському районі як споживач вказаних послуг, оскільки вказані витрати оплачені за рахунок відповідача.

Зважаючи, що пункт 5 вимог Звенигородської МДФІ №09-21/980 від 16.06.2014р. про усунення зазначених порушень не виконано, то позивач вважає, що його позов підлягає задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач до суду заперечень не подав, проте направив лист, в якому зазначив, що сторони домовились про відшкодування вищевказаних витрат по мірі надходження фінансування та затвердження кошторису управління ветеринарної медицини у Черкаській області.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, судом встановлено, що посадовими особами Звенигородської МДФІ проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Катеринопільської районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 01.01.2011р. по 31.01.2014р. За наслідками ревізії складено акт № 09-21/73 від 30.05.2014р., яким встановлено заниження вартості відшкодування за спожитий природній газ в сумі 2 220 грн. 05 коп. та за спожиту електроенергію в сумі 5 351 грн. 36 коп., а також оплату послуг зв'язку в сумі 605 грн. 66 коп., які повинно відшкодувати управління ветеринарної медицини у Катеринопільському районі як споживач вказаних послуг, оскільки вказані витрати оплачені за рахунок відповідача. За даними акту перевірки таке порушення мало місце внаслідок недотримання положень частини 1 статті 3 та частин 5, 6 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996 від 16 липня 1999 року.

При дослідженні письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що уповноваженій особі відповідача вручено 16.06.2014р. письмові вимоги щодо усунення порушень фінансової дисципліни №09-21/980 від 16.06.2014р. за підписом начальника Звенигородської МДФІ. Як вбачається з пункту 5 зазначеного документу ревізією встановлено, що в порушення статті 14, статті 526 Цивільного кодексу України, частини 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункт 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, умов типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 1774 від 23 серпня 2000 року та умов договорів, укладених між орендодавцем та орендарями, щодо відшкодування комунальних послуг, покрито за рахунок бюджетних коштів витрат управління ветеринарної медицини у Катеринопільському районі за спожитий природний газ в сумі 2 220 грн. 05 коп., електроенергію в сумі 5 351 грн. 36 коп., а також з оплати послуг зв'язку в сумі 605 грн. 66 коп. На підставі наведеного вимагається стягнути з управління ветеринарної медицини у Катеринопільському районі кошти в сумі 8 177 грн. 07 коп.

Як встановлено в судовому засіданні, виявлені порушення полягають у тому, що згідно договору №1 від 03.01.2011 року укладеного між відповідачем та управлінням ветеринарної медицини у Катеринопільському районі позивач передав, а управління прийняло в оренду частину адміністративного приміщення загальною площею 50 м. кв. Пунктом 5.5 договору передбачено, що вартість комунальних послуг не входить до орендної плати.

Крім того, між управлінням ветеринарної медицини у Катеринопільському районі та відповідачем щороку укладаються договори на відшкодування понесених відповідачем витрат з теплопостачання та електричної енергії. Відшкодування понесених витрат відбувається шляхом виставлення рахунків управлінню ветеринарної медицини у Катеринопільському районі за спожиті ним комунальні послуги та перерахування ним коштів на рахунок відповідача.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, відповідачем невірно здійснено розрахунок дольової частки відшкодування спожитих послуг управлінням з газопостачання та використаної електроенергії в період, що підлягає ревізії, що призвело до заниження вартості відшкодування за спожитий природний газ та електроенергію.

Також управління ветеринарної медицини у Катеринопільському районі за період з 01.01.2011р. по 30.09.2012р. не відшкодувало відповідачу витрати з оплати послуг зв'язку в сумі 606 грн. 66 коп.

Судом встановлено, що зазначений пункт 5 вимог відповідач не виконав, тобто завдані збитки не відшкодовано управлінням ветеринарної медицини у Катеринопільському районі.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що в розумінні положень статті 2 Бюджетного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2011р., бюджетними установами визнаються органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Положеннями частини 1 статті 4 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетне законодавство складається з: Конституції України; цього Кодексу; закону про Державний бюджет України; інших законів, що регулюють бюджетні відносини, передбачених статтею 1 цього Кодексу; нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, прийнятих на підставі і на виконання цього Кодексу та інших законів України, передбачених пунктами 3 та 4 цієї частини статті; нормативно-правових актів органів виконавчої влади, прийнятих на підставі і на виконання цього Кодексу, інших законів України та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, передбачених пунктами 3, 4 та 5 цієї частини статті; рішень про місцевий бюджет; рішень органів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, прийнятих відповідно до цього Кодексу, нормативно-правових актів, передбачених пунктами 3, 4, 5, 6 і 7 цієї частини статті.

Указом Президента України 23 квітня 2011 року № 499/2011 затверджено положення про Державну фінансову інспекцію України (далі - положення № 499/2011).

Відповідно до пункту 1 та підпункту 1 пункту 4 цього положення Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль за: використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів.

Відповідно до підпункту 15 пункту 6 та пункту 7 положення № 499/2011 Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII передбачено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Держфінінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах.

З огляду на викладені вище норми, відповідач визнається бюджетною установою та зобов'язаний виконувати законні вимоги територіальних органів Державної фінансової інспекції щодо усунення виявлених під час ревізії порушень державної фінансової дисципліни.

Згідно з абзацом 3 підпункту 4 пункту 4 положення № 499/2011 Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналогічна норма міститься у пункті 10 частини 1 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно якої органу державного фінансового контролю надається право: звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, суд встановив, що виявлене органом Державної фінансової інспекції порушення фінансової дисципліни не усунуто, а тому, приймаючи до уваги наявність у позивача повноважень щодо зверення до суду, у разі якщо його законні вимоги про усунення виявлених ревізією порушень не виконані, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Катеринопільську районну державну лікарню ветеринарної медицини виконати п. 5 вимог Звенигородської міжрайонної державної фінансової інспекції №09-21/980 від 16.06.2014р. щодо стягнення з управління ветеринарної медицини у Катеринопільському районі коштів у сумі 8 177 грн. 07 коп.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2015р.