Справа № 357/17909/14-а
Суддя: Подрєзова Г. О.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії;

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що є особою, якій було видане посвідчення інваліда війни 3 групи, виданим на підставі довідки МСЕК. Оскільки посвідчення інваліда війни було дійсним до 1 грудня 2014р., він був освідчений МСЕК 18.11.2014р. та отримав довідку МСЕК про підтвердження 3-ї групи інвалідності на строк до 1 грудня 2016р. В довідці МСЕК зазначено причину інвалідності - травма пов»язана з виконанням обов»язків військової служби. Але, не зважаючи на зазначені обставини Управління соціального захисту населення відмовило йому у видачі посвідчення інваліда війни, мотивуючи тим, що відсутні підстави для видачі посвідчення інваліда війни з посиланням на ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На його звернення до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради із заявою від 02.12.2014р. про встановлення статусу та видачі посвідчення інваліда війни відповідач відмовив у задоволенні його вимог, при цьому не врахував вимогу ст.11 Закону України «Про правовий і соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей». Посилаючись на зазначені обставини, просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради за довіреністю, позов не визнав повністю, надав письмові заперечення проти позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно звернувся до відповідача - Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з питання видачі йому посвідчення інваліда війни.

Відповіддю Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради від 08.12.2014р. йому було відмовлено у видачі посвідчення інваліда війни з посиланням на відсутність документів на підтвердження участі у захисті Батьківщини чи участі в бойових діях на території інших країн.

Судом встановлено, що позивач дійсно згідно з довідкою МСЕК серії КИО -1 № 0407464 є інвалідом 3-ї групи , причина інвалідності - травма пов»язана з виконанням обов»язків військової служби, інвалідність встановлена до 1 грудня 2016р.

Також позивачу раніше було видане посвідчення інваліда війни, але так як у грудні 2014р. термін його дії закінчився, це посвідчення було вилучено уповноваженим органом на видачу такого посвідчення, що підтверджується відповідачем у листі від 08.12.2014р.

При вирішенні спору, суд враховує вимоги ст..1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка визначає, що закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом створення належних умов для підтримання здоров»я, організації соціального та інших видів обслуговування, надання пільг, переваг та соціальних гарантій.

Відповідно до ст..7 цього Закону - До інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які

стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа:

1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою КМ України від 12.05.1994р. №302, - посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

П.7 Положення визначає, що "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

А згідно з п.10 цього Положення - посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

В даному випадку з довідки МСЕК вбачається, що інвалідність позивача пов»язана з виконанням обов»язків військової служби, тобто, відсутні будь-які документи на підтвердження участі позивача в бойових діях у мирний час, перебування на фронті чи під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ст.69 КАС України).

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин та досліджених доказів, суд вважає, що позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження підстав позову суду не надано, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

А з врахуванням вимог ст..19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вважає, що відмова Управління соціального захисту населення у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни ОСОБА_1 є обґрунтованою, підстави вважати, що ця відмова не відповідає вимогам Закону - відсутні.

Керуючись ст..ст. 2,8,9,17,71,158-163,185 КАС України, ст..7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова