Справа № 826/20917/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року № 826/20917/14

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства редакції газети "Урядовий кур'єр"
до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державна фінансова інспекція України
про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство редакція газети "Урядовий кур'єр" звернулося до суду з позовом про скасування рішення старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Коблош О.Й. від 1 грудня 2014 року про накладання штрафу у розмірі 680 грн. та про зобов'язання відповідача винести рішення про закінчення виконавчого провадження у відповідності до пункту 6 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Закон України "Про виконавче провадження" та зазначає, що рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу винесено незаконно, оскільки у постанові про відкриття виконавчого провадження не вказаний строк для добровільного виконання.

Відповідач в судове засідання не з'явився, ухвалу суду про відкриття провадження не виконав, хоча ухвалу суду про відкриття провадження отримав 26 січня 2015 року згідно повідомлення про вручення поштового відправлення.

Третя особа також до суду не з'явилась, ухвалу про відкриття провадження яку отримала 26 січня 2015 року, не виконала.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

1 грудня 2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві в межах виконавчого провадження № 41444942 винесено постанову про накладення штрафу на Державне підприємство редакція газети "Урядовий кур'єр" у розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду.

Так, 14 січня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41444942 по примусовому виконанню виконавчого листа №826/3449/13-а виданого 12 листопада 2013 року Окружним адміністративним судом міста Києва про зобов'язання Державне підприємство редакції газети "Урядовий кур'єр" виконати пункт 1 вимоги Держфінінспекції від 27 березня 2012 року № 03-14/410.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 606-ХІV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами першою та другою статті 2 Закону № 606-ХІV встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону № 606-ХІV).

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 17 Закону № 606-ХІV підлягають виконанню державною виконавчою службою рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно частини першої статті 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи 8 лютого 2014 року відповідач супровідним листом від 14 січня 2014 року № 358/12 надіслав на адреси боржника та стягувача постанову про відкриття виконавчого провадження.

Супровідним листом від 1 грудня 2014 року № 2891/5 начальником відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві на адресу боржника направлено постанову старшого державного виконавця Коблош О.Й. від 1 грудня 2014 року № 41444942, згідно якої за невиконання рішення суду на боржника накладено штраф у розмірі 680 грн.

Пунктом 13 частини другої статті 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною першої статті 27 Закону № 606-ХІV встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно частини першої статті 75 Закону № 606-ХІ після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Проте, відповідач у постанові про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2014 року не зазначив про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та/або не вказав інший строк для виконання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не дотримано порядку складання рішення, що вплинуло на право боржника самостійно виконати рішення суду.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не реалізовано свої права та обов'язки встановлені статтями 69, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, доказів проведення примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження № 41444942 суду не пред'явлено, хоча суд витребував матеріали виконавчого провадження № 41444942. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, що є стягувачем у виконавчому провадження № 41444942, також ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 19 січня 2015 року не виконала, а тому суд надає оцінку спірним правовідносинам виходячи з доказів, наданих позивачем.

Враховуючи відсутність доказів щодо проведення дій державним виконавцем, направлених на примусове виконання рішення суду, а також з огляду на відсутність застереження у постанові про відкриття виконавчого провадження про можливість добровільно виконати судове рішення, суд приходить до висновку про передчасність застосування до боржника санкції у вигляді штрафу, а тому постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача винести рішення про закінчення виконавчого провадження, оскільки строк, встановлений статтею 30 Закон України "Про виконавче провадження" закінчився у березні 2014 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону № 606-ХІ державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Коблош О.Й. винесено постанову про накладення штрафу 1 грудня 2014 року, що порушує строки виконання рішення, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 14 січня 2014 року.

Разом з цим суд зазначає наступне.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов'язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов'язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд , тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватись від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Надане органу право діяти саме таким чином у теорії адміністративного права прийнято називати дискреційними повноваженнями (дискреційним правом, дискреційною владою).

В Рекомендаціях від 11.03.1980 року №R(80)2 Комітету Міністрів Ради Європи поняття «дискреційне повноваження» визначене як повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найбільш відповідним за даних обставин.

З огляду на вище викладене, суд не вбачає підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки боржником суду не пред'явлено доказів виконання рішення суду за виконавчим провадження № 41444942, а тому суд не може втручатися в дискреційні повноваження державного органу при прийняті одного із можливих рішень.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Державного підприємства редакції газети "Урядовий кур'єр" задовольнити частково.

2. Скасувати постанову державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 1 грудня 2014 року у виконавчому провадженні про накладення штрафу на № 41444942 на Державне підприємство Редакція газети "Урядовий кур'єр" у розмірі 680 грн.

3. В решті позову - відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства редакції газети "Урядовий кур'єр" судові витрати у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева