Справа № 806/5531/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Житомир справа № 806/5531/14

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Капинос О.В., суддів: Панкеєвої В.А., Шимоновича Р.М.,

за участю секретаря Барібан А.І., Степанова П.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Благодарської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про зобов'язання провести перевірку,

встановив:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.01.2015 року, зобов'язати Державну фіскальну службу України провести усесторонню перевірку відомостей викладених ОСОБА_3 в поданій до Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України (ДФС) заяві, а саме: чи здійснювала ОСОБА_3 своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю заходи (та/або сприяла їх здійсненню) спрямовані на узурпацію влади колишнім Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, за час перебування на посадах заступника начальника Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, першого заступника начальника ГУ ДФС у Житомирській області та/або іншій посаді, котра підпадає під дію положень статтей 2,3 Закону України "Про очищення влади" за № 1682, для чого направити: до ГУ ДФС України у Дніпропетровській області вимогу перевірити чи здійснювала ОСОБА_3 своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю заходи (та/або сприяла їх здійсненню) спрямовані на узурпацію влади колишнім Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини із зазначенням терміну, за котрий проводиться перевірка та посади котру займала ОСОБА_3 в зазначений період, із зазначенням необхідності направити запити відповідним районним, міським, районним у містах територіальних органів державної влади, до компетенції яких належить проведення перевірки відповідних відомостей; до ГУ ДФС України у Житомирській області вимогу перевірити чи здійснювала ОСОБА_3 своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю заходи (та/або сприяла їх здійсненню) спрямовані на узурпацію влади колишнім Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини із зазначенням терміну, за котрий проводиться перевірка та посади котру займала ОСОБА_3 в зазначений період, із зазначенням необхідності направити запити відповідним районним, міським, районним у містах територіальних органів державної влади, до компетенції яких належить проведення перевірки відповідних відомостей; надати ОСОБА_3 письмовий висновок про результати перевірки.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона працює на посаді першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та, відповідно до Закону України "Про очищення влади", 03.12.2014 року нею було подано заяву на ім'я керівника ДФС України із згодою на проведення перевірки викладених у ній відомостей щодо наявності обставин, передбачених ст.1 вказаного Закону - рішень, дій чи бездіяльності, спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини; та на оприлюднення результатів перевірки. Відповідно до ч.5 ст.5 вказаного Закону, перевірці підлягають: достовірність відомостей, вказаних особою у заяві щодо незастосування заборон, передбачених статтею 1 Закону та достовірність відомостей щодо майна заявника. Однак, не дивлячись на встановлений порядок перевірки та ще до її закінчення, відповідальним структурним підрозділом зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 підпадає під люстрацію та підлягає звільненню, що вбачається із довідки від 05.12.2014 року № 13636/7/99-99-04-01-01-17. Такий висновок складений всупереч Закону, оскільки перевірка щодо обставин, передбачених ст.1 Закону проведена не була, відповідні запити для проведення такої перевірки також направлені не були, відтак, висновок про те, що вона підлягає звільненню без з'ясування належним чином всіх обставин, за яких обіймала керівні посади, є безпідставним. Враховуючи все вищезазначене, вважає, що необхідно в судовому порядку зобов'язати провести щодо неї перевірку належним чином та відповідно до норм Закону України "Про очищення влади".

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав, зазначених у ньому та просив його задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на письмове заперечення. Пояснив, що Державна фіскальна служба України діяла у межах, наданих Законом України "Про очищення влади", а тому права позивачки не порушувала.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

З метою проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні, 16.09.2014 року було прийнято Закон України "Про очищення влади" № 1682-VII (далі - Закон).

Відповідно до частин 1-3 ст.1 вказаного Закону, очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

До таких осіб, згідно з п.4 ч.2. ст.3 Закону, в тому числі, належать особи, які обіймали посаду (посади) керівника, заступника керівника територіального (регіонального) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням.

Механізм очищення влади передбачений Законом України "Про очищення влади" та Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 563 "Деякі питання реалізації Закону України "Про очищення влади""(далі - Постанова № 563).

Так, перевірка приналежності посадових осіб на предмет їх люстрації відповідно до Закону України "Про очищення влади" розпочинається згідно з рішенням керівника відповідного органу про початок проведення перевірки (п.5 Постанови).

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 14 листопада 2014 року № 270 "Про початок проведення перевірки відповідно до Закону України "Про очищення влади"" (далі - Наказ № 270), стосовно керівників, їх перших заступників та заступників територіальних органів ДФС у Вінницькій, Волинській, Дніпропетровській, Донецькій, Житомирській, Закарпатській та Запорізькій областях встановлено початок перевірки з 24 листопада 2014 року та визначено Департамент персоналу відповідальним за її проведення відповідно до Закону № 1682 (пункти1.2, 2).

Як вбачається з листа № 13636/7/99-99-04-01-01-17 від 05.12.2014 року, ОСОБА_3 на даний час працює на посаді першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, а в період з 21.02.2013 року по 22.02.2014 року обіймала посаду заступника начальника Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (а.с.21), а отже підпадає під дію Закону України "Про очищення влади".

Згідно з вимогами частин 1,2 статті 4 Закону, особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону (в тому числі начальницького складу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику - прим. суду) у 10-денний строк з дня початку проведення перевірки, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

На виконання вимог ст.4 Закону, 03.12.2014 року позивачкою було подано заяву на ім'я голови Державної фіскальної служби України. В заяві зазначено наступне: не заперечую факт перебування на керівній посаді в період з 21.11.2013 року по 22.02.2014 року, однак правових підстав для застосування щодо неї заборон, передбачених Законом України "Про очищення влади" не вбачає; дає згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї в порядку, визначеному Законом (а.с.10-14).

Відповідно до пунктів 1,2 ч.5 ст.5 Закону, перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел (пункти 1,2 ч.5 ст.5 Закону).

Отже, якщо особа в своїй заяві вказала на відсутність заборон, встановлених Законом, відповідно, як випливає із аналізу норм Закону (ст.4,5), щодо неї має бути проведена перевірка, у іншому випадку, коли особа в заяві зазначила про наявність таких заборон - вона підлягає звільненню.

Згідно умов ч.7 ст. 5 Закону, керівник відповідного органу, не пізніше ніж на третій день після отримання заяви одночасно надсилає до відповідних районних, міських (міст обласного значення), районних у містах територіальних органів державної влади за місцем проживання особи, до компетенції яких належить проведення перевірки відповідних відомостей, визначених у пунктах 1 та 2 частини п'ятої цієї статті, запити про перевірку відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, до яких додаються копії заяви, а відповідно до п.2 ч.5 цієї статті - копія декларації особи. У цей же день керівник органу надсилає повідомлення до Міністерства юстиції України про початок проходження перевірки особою, яке не пізніше ніж на п'ятий день з моменту його отримання розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України із зазначенням дня початку проходження перевірки.

В той же час, перелік органів перевірки та форма запиту, затверджені Постановою № 563 та ними є: Державна фіскальна служба України (ДФС), Державна судова адміністрація України, Генеральна прокуратура України, Служба безпеки України, Міністерство юстиції України, Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.11, 14 ст.5 Закону, орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки (який може бути оскаржений особою в судовому порядку), підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. В свою чергу, керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Разом з тим, Постановою деталізовано норми Закону та зазначено, що виключно органом ДФС на запит формується висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна, зазначених у декларації (форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 року), інші органи перевірки надають на запити відповіді та судові рішення (п.29,30,35).

Пунктами 36,37 Постанови передбачено, що підсумковим документом про результати перевірки є довідка, яка складається відповідальним структурним підрозділом та формується на підставі відповіді / висновку / копії судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки і подається керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, формою згідно з додатком 5, затвердженим Постановою. Керівник органу не пізніше ніж на третій день з дня надходження відповіді (відповідей) /висновку/ копії судового рішення розглядає довідку про результати перевірки щодо особи, надсилає у той самий день Мін'юсту в паперовій та електронній формі (у форматі Microsoft Word) копію довідки про результати перевірки щодо особи, до якої не застосовуються заборони, визначені частинами третьою та четвертою статті 1 Закону, або у разі встановлення недостовірності відомостей, зазначених у пунктах 1 та/або 2 частини п'ятої статті 5 Закону, приймає рішення про звільнення особи та у той самий день надсилає Мін'юсту копію згаданого рішення в паперовій та електронній формі (скановану копію у форматі pdf) та копію довідки про результати перевірки в паперовій та електронній формі (у форматі Microsoft Word), інформація з яких протягом трьох днів з дня їх надходження вноситься до Реєстру.

Таким чином, висновок складається тільки органом ДФС, а за результатами перевірки складається довідка.

Як вбачається з матеріалів справи, головою Державної фіскальної служби України 04.12.2014 року було направлено ряд запитів: до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області (а.с.33), Державної судової адміністрації (а.с.34), Генеральної прокуратури України (а.с.35), Служби безпеки України (а.с.36), Міністерства юстиції України (а.с.37), Міністерства внутрішніх справ (а.с.38) на предмет достовірності вказаних у заяві від 03.12.2014 року відомостей ОСОБА_3.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що на даний час перевірка триває, відповіді та висновки відповідних органів на зазначені запити не надходили. Будь-яких рішень відповідно до Закону України "Про очищення влади" стосовно позивачки Державною фіскальною службою не приймалось.

Посилання ж позивачки на те, що довідка департаменту персоналу ДФС України № 13636/7/99-99-04-01-01-17 від 05.12.2014 року, в якій зазначено, що вона підпадає під заборону, встановлену ч.3 ст.1 Закону, є таким висновком, на підставі якого її може бути звільнено, є необґрунтованим з огляду на те, що вказаний лист не відповідає ознакам документів, які є кінцевим результатом перевірки у розумінні норм п.36 Постанови та не є висновком ДФС з перевірки декларації щодо наявності майна. Також суд зазначає, що такий лист було видано департаментом персоналу в межах своєї компетенції з урахуванням вимог Наказу № 270 та Постанови № 563 та він окремо позивачкою не оспорюється.

Що стосується вимог позивачки щодо зобов'язання в рамках процедури перевірки надіслати запити до ГУ ДФС України у Дніпропетровській та Житомирській областях, то суд зазначає про те, що ряд запитів (наявні в матеріалах справи) вже було надіслано відповідачем до органів, безпосередньо уповноважених здійснювати перевірку згідно з переліком, затвердженим Постановою № 563. Крім того, як випливає із аналізу нормативних актів, які регулюють порядок люстрації, виключні (дискреційні) повноваження проводити перевірку, пов'язану з очищенням влади у відповідному державному органі, та в її процесі надсилати запити, виконувати інші, пов'язані з цим обов'язки, надані керівникові такого органу, в якому проводиться перевірка. Такий висновок, зокрема, кореспондується з положеннями ч.ч.4,7 ст.5 Закону, п.п.4,17 Постанови.

Як вбачається зі змісту Рекомендації N R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам "Стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень" від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення від 02.11.2006 року у справі "Волохи проти України").

В контексті вказаного, суд зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям (чи прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; своєчасно), не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Оскільки зміст позовних вимог зводиться до зобов'язання Державної фіскальної служби надіслати певні запити та надати письмовий висновок про результати перевірки, тобто фактично втрутитись в процес здійснення виключних повноважень органу перевірки, а вказаний процес ще незавершений, підсумкового результату немає, відповідно робити висновки про вихід за межі повноважень чи-то протиправну бездіяльність перевіряючого органу передчасно.

Крім того, згідно вимог ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. З вказаного вбачається, що принцип адміністративного судочинства полягає у захисті права, свободи або інтересу від порушення, що вже відбулося, а не відбудеться в майбутньому.

Позивачкою не доведено суду, в чому ж полягає порушення її прав з урахуванням того, що перевірка триває, остаточних висновків та рішень відносно неї не прийнято, на даний час вона працює на займаній посаді, тобто владного рішення, яке б порушувало її право на працю у публічному державному органі не існує. Крім того, не зазначено, в чому ж полягає предмет адміністративного спору, оскільки позивачка самостійно не зверталась до органу перевірки із проханням надіслати відповідні запити, в яких вона має безпосередню зацікавленість.

З урахуванням того, що рішення суду не може бути прийнято на майбутнє (а фактично позов стосується можливого майбутнього звільнення позивачки), та не може ґрунтуватися на припущеннях, домислах, і фактичних обставинах, котрі на момент його ухвалення, хронологічно ще не відбулися (вимога надати висновок про результати перевірки), проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому, оскільки таке рішення не буде ґрунтуватися на приписах чинного законодавства та буде суперечити законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства, позов задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень чинного законодавства, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В позові ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про зобов'язання провести перевірку відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.В. Капинос

Судді В.А. Панкеєва,

Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 03 лютого 2015 р.