Справа № 369/10614/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Бабенка К.А.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Києво-Святошинського районного суду Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області (далі - Відповідач, Управління) про: визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні Позивачу пенсії як науковому (науково-педагогічному) працівникові відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»; зобов'язання Управління зарахувати до стажу наукової роботи ОСОБА_2 період роботи з 16.04.1990 року по 31.12.1990 року, тобто 8 місяців 15 днів, на посаді провідного наукового співробітника в Науково-виробничому кооперативі «Каротин» Українського ордена Трудового Червоного Прапора сільськогосподарської академії та з 17.01.1991 року по 30.09.1992 року, тобто 1 рік 8 місяців 13 днів, на посаді заступника директора по сільськогосподарському виробництву малого підприємства «Квантір»; зобов'язання Відповідача призначити Позивачу з 28.02.2014 року пенсію як науковому (науково-педагогічному) працівникові відповідно до ст. 24 вищезазначеного Закону.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.12.2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що стаж наукової роботи ОСОБА_2 становить менше 20 років, а тому підстави для переведення на пенсію відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» відсутні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому звертає увагу на неповне дослідження обставин справи та зауважує, що судом не було належним чином проаналізовано дані трудової книжки ОСОБА_2

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, Позивач 15.03.2014 року звернувся до Відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (а.с. 64).

Листом від 02.04.2014 року № 3241/07 Управління повідомило Позивача про відмову у задоволенні вищезазначеної заяви, оскільки станом на 15.03.2014 року підтверджений стаж наукової роботи становить лише 19 років 4 місяці (а.с. 10).

Крім того, у листі Відповідача від 12.06.2014 року № 235/Х-01 зазначено, що надана ОСОБА_2 довідка від 05.03.2014 року № 7, видана малим підприємством «Квантір», не відповідає вимогам порядку подання документів, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 06.04.2011 року № 10-3. Поряд з цим, у даному листі Управлінням зазначено, що Позивачу необхідно надати довідку про форму власності підприємства, основну його діяльність та джерела її фінансування, а також про вид основної діяльності МП «Квантір». При цьому, Відповідач також просив підтвердити, що науково-дослідна (науково-технічна) установа-юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну», Переліку та порядку надання документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до вимог Закону України «Про наукову і науково-технічну», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 06.04.2011 року № 10-3, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність відмови Управління у переведенні на пенсію Позивача відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну», оскільки ОСОБА_2 не подано достатню кількість доказів, якими підтверджується наявність у Позивача 20 років стажу наукової роботи.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну» (далі - Закон) пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років. До досягнення віку, встановленого цим абзацом, право на пенсію за віком мають чоловіки - наукові (науково-педагогічні) працівники 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Зі змісту пенсійного посвідчення НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, тому на момент звернення із заявою від 05.03.2014 року останньому виповнилося 60 років 6 місяців, а загальний страховий стаж становив відповідно до даних трудової книжки та протоколу № 6098 від 16.09.2013 року 31 рік 29 днів (а.с. 9, 14-20, 39).

Відтак, Позивач досяг пенсійного віку, встановленого ст. 24 Закону, проте в останнього відсутній страховий стаж у розмірі 35 років відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що унеможливлює призначення пенсії ОСОБА_2 як науковому (науково-педагогічному) працівнику.

Крім того, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про правомірність доводів Відповідача щодо відсутності у Позивача не менш як 20 років стажу наукової роботи, колегія суддів зауважує наступне.

З аналізу ст. 24 Закону випливає, що передбачена її положенням пенсія за виконання умов щодо стажу та віку призначається науковим або науково-педагогічним працівникам.

Положеннями ст. 1 Закону закріплено, що науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації; науково-педагогічний працівник - вчений, який за основним місцем роботи у вищому навчальному закладі професійно здійснює педагогічну та наукову або науково-технічну діяльність.

Приписам ст. 1 Закону визначено, що наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань; науково-технічна діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань у всіх галузях техніки і технологій; науково-педагогічна діяльність - педагогічна діяльність у вищих навчальних закладах, пов'язана з науковою та (або) науково-технічною діяльністю.

Отже, наукові та науково-педагогічні працівники це працівники, що займаються науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю, а також професійно здійснюють педагогічну та наукову або науково-технічну діяльність у вищому навчальному закладі.

При цьому, необхідно зазначити, що Закон пов'язує право особи на призначення пенсії як науковому працівнику саме із здійсненням останнім наукової та (або) науково-технічної діяльності, тоді як умова щодо належності юридичної особи будь-якої форми власності, в якій працює науковець, до науково-дослідної (науково-технічної) установи, не є обов'язковою для призначення пенсії відповідно до ст. 24 Закону.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_2 випливає, що останній: у період з 10.04.1985 року по 16.04.1990 року працював у Національному науковому центрі «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» (5 років 5 днів); у період з 22.12.1981 року по 21.03.1985 року навчався в аспірантурі на денній формі навчання (3 роки 3 місяці).

При цьому, необхідно зауважити, що Управлінням не заперечується те, що дані періоди роботи відносяться до стажу наукової роботи Позивача.

Як вбачаєтся з трудової книжки ОСОБА_2, останній у період з 01.10.1992 року по 15.11.2011 року (8 років 1 місяць 15 днів) працював на посадах ассистента кафедри та доцента в Українському державному агарарному університеті.

Відповідно до п. 2 Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 ркоу № 257, до посад наукових (науково-педагогічних) працівників вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації належать, зокрема, ассистент та доцент.

Враховуючи те, що у період з 01.10.1992 року по 15.11.2000 року ОСОБА_2 працював у навчальному закладі на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 24 закону, даний період роботи повинен зараховуватися до стажу наукової роботи.

Крім того, з 16.04.1990 року по 31.12.1990 року Позивач працював на посаді провідного наукового співробітника в науково-виробничому кооперативі «Каротин», а тому даний період роботи також підлягає зарахуванню до стажу наукової роботи ОСОБА_2 (8 місяців 15 днів).

При цьому, надаючи оцінку доводам Апелянта про наявність достатніх підстав для зарахування до стажу наукової діяльності роботу на малому підприємстві «Квантір» з 03.01.1991 року по 06.10.1992 року, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до підпункту «в» п. 1 Переліку та Порядку подання документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 06.04.2011 року № 10-3, для призначення пенсії згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» подаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком подання документів № 22-1, та довідка про підтвердження стажу наукової роботи підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації або їх правонаступників (далі - довідка). Довідка надається: для наукових працівників за формою згідно з додатком 1 до

цього Переліку; для науково-педагогічних працівників за формою згідно з додатком 2 до цього Переліку.

Враховуючи те, що Позивач працював на МП «Квантір» на посаді заступника директора по сільськогосподарському виробництві, то для призначення пенсії повинен подати довідку згідно додатку 1, однак останнім було подано довідку згідно додатку 2, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 не подано передбачених чиним законодавством документів, якими підтверджується стаж наукової діяльності у період роботи на данному підприємстві.

Відтак, беручи до уваги те, що робота Позивача у період з 03.01.1991 року по 06.10.1992 року не може бути зарахована до стажу наукової роботи останнього, а підтверджено згідно даних Управління лише стаж наукової діяльності протягом 19 років 4 місяців, то висновок Відповідача про відсутність у ОСОБА_2 не менше 20 років стажу наукової роботи є обґрунтованим.

Таким чином, Києво-Святошинський районний суд Київської області дійшов вірного висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст. 24 Закону, оскільки у Позивача відсутній страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, тобто 35 років, а також стаж наукової роботи не менш як 20 років.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Києво-Святошинського районного суду Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

К.А. Бабенко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Бабенко К.А