Справа № 804/2532/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2015 рокусправа № 804/2532/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Промекологія-Дніпро» до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Промекологія-Дніпро» (далі - позивач або ТОВ фірма "Промекологія-Дніпро") звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач або ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.11.2013 року № .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2014 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 18.11.2013 року на загальну суму грошового зобов'язання 97 228,75 грн., прийняте ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що

апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ фірми "Промекологія-Дніпро" ()

з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ "Будтехцентр" (код за ) за квітень, червень 2012 р., ТОВ "Детальсервіс" () за періоди квітень, червень 2012 р., з ТОВ "Флекс Полімер" () за червень 2012р.

Перевіркою встановлено порушення:

ст.ст. 185, 188, п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198, Податкового кодексу України Товариством завищено податковий кредит по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) від ТОВ "Детальсервіс", ПП "Флекс Полімер", ТОВ "Будтехцентр", що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 77783,34 грн.

За результатами перевірки складено Акт від 04.11.2013 року №781/04-61-22-2/20246186 на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення від 18.11.2013 року № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 77783,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 19 445,75 грн.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для встановлення порушень з боку позивача стало те, що ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області при перевірці використано наступні акти перевірок, а саме:

1) акт з ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська № 956/226/36294448 від 14.09.2012 р. "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Флекс-Полімер" (код за ), щодо документального підтвердження господарських відносин, із платниками податків їх реальності та повноти відображення в обліку за період червень 2012 року.

Відповідно до акту, зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що ПП "Флекс-Полімер" (код за ) знаходиться на обліку у ДПІ Ленінського району м. Дніпропетровська зі станом 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням.

Згідно наданого висновку № 1364917/7/07-3202 від 31.05.2012 року, по підприємству ПП "Флекс- Полімер" (код за ) за період червень 2012 року погоджених з юридичним відділом, ВПМ ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська факту реальності здійснення операції не встановлено.

2) акт з Західної МДПІ м. Харкова від 10.08.2012 року № 785/22-104/37997835, "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ „Будтехцентр" , щодо документального підтвердження господарських відносин, із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період квітень 2012 року, травень 2012 року, червень 2012 року".

Провести зустрічну звірку ТОВ „Будтехцентр" неможливо, у зв'язку з тим, що підприємство не знаходиться за податковою (юридичною) адресою, про що свідчить „Висновок" ВПМ Західної МДПІ м. Харкова ДПС „Щодо нереальності здійснення господарської діяльності ТОВ „Будтехцентр", який отримано 10.08.2012 року.

За період квітень, травень, червень 2012 року діяльність ТОВ „Будтехцентр" має наступні ознаки нереальності здійснення: відсутній рух активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції:відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутній кваліфікований персонал, відсутні транспортні засоби, приміщення для зберігання товарів.

Відсутність зв'язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку: придбання ТМЦ (послуг), використання яких не може мати позитивного впливу на результати господарської діяльності платника податків.

З вищевикладеного вбачається, що всі наведені ознаки, як кожний окремо, так і у сукупності, дають обґрунтовані підстави вважати, що у ТОВ "Будтехцентр" наявні ознаки відсутності факту реального здійснення господарської діяльності квітень, травень, червень 2012 року.

3) акт з Західної МДПІ м. Харкова від 10.08.2012 року № б/н /22-104/37997840 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Детальсервіс" , щодо документального підтвердження господарських відносин, із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період квітень-червень 2012 року".

За період лютий 2012 року діяльність ТОВ ,Детальсервіс" має наступні ознаки нереальності здійснення: відсутній рух активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції: відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутній кваліфікований персонал, незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в т.ч. за спеціальною освітою; транспортні засоби, приміщення для зберігання товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Встановлено, що між ТОВ фірми "Промекологія-Дніпро" ("Замовник") з ПП „Флекс Полімер" ("Виконавець") було укладено договір поставки № 01/06 від 01.06.2012 р.

Відповідно до умов зазначеного договору виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку надавати послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов'язується оплачувати надані послуги.

На виконання вказаного договору оформлено акт № 7 від 06.06.2012 року, податкову накладну № 17 від 06.06.2012 року, податкову накладну № 81 від 22.06.2012 року, видаткову накладну № 81 від 22.06.2012 року, платіжні доручення № 427 від 06.07.2012 року, № 419 від 04.07.2012 року.

Також встановлено, що між ТОВ фірми "Промекологія-Дніпро" (Покупець) та ТОВ "Будтехцентр" (Постачальник) було укладено договір № 1415 від 26.04.2012 року.

Згідно зазначеного договору, виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку надавати послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов'язується оплачувати надані послуги.

На виконання вказаного договору оформлено: акти № 170 від 31.07.2012 року, № 9 від 04.06.2012 року, № 15 від 05.06.2012 року, № 121 від 31.07.2012 року; податкові накладні № 180 від 26.04.2012 року, № 10 від 04.06.2012 року, № 22 від 05.06.2012 року, № 158 від 27.06.2012 року; платіжні доручення № 345 від 26.04.2012 року, № 426 від 06.07.2012 року, № 425 від 06.07.2012 року, № 415 від 27.06.2012 року.

Крім того, між ТОВ фірми "Промекологія-Дніпро" (Покупець) та ТОВ "Детальсервіс" (Постачальник) було укладено договір № 1003 від 25.04.2012 р.

Згідно договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку надавати послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов'язується оплачувати надані послуги.

На виконання вказаного договору оформлено: акти № 211 від 30.06.2012 року, від 31.05.2012 року, від 30.06.2012 року, № 16 від 05.06.2012 року, № 378 від 31.07.2012 року, № 58 від 21.06.2012 року; видаткові та податкові накладні № 33 від 05.06.2012 року, № 211 від 26.04.2012 року, № 210 від 26.04.2012 року, № 36 від 05.06.2012 року, № 35 від 05.06.2012 року, № 387 від 27.06.2012 року, № 341 від 21.06.2012 року; товарно-транспортні накладні від 10.05.2012 року, від 30.05.2012 року, від 14.05.2012 року, від 30.05.2012 року, від 13.06.2012 року, від 26.06.2012 року, від 27.06.2012 року, від 27.06.2012 року; платіжні доручення № 344 від 26.04.2012 року, № 343 від 26.04.2012 року, № 414 від 27.06.2012 року, № 418 від 04.07.2012 року, № 424 від 06.07.2012 року, № 423 від 06.07.2012 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, на підставі яких позивачем задекларовано грошові зобов'язання з податку на додану вартість.

Складені контрагентом податкові накладні відповідають вимогам законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення, що не заперечується матеріалами перевірки.

Таким чином, зобов'язання контрагентів позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами.

Правова позиція Верховного Суду України у розглядуваній категорії спорів, відображена, зокрема, у постанові цього суду від 31.01.2011 року № 14/11 у справі за позовом закритого акціонерного товариства "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Так, за тотожних обставин та на підставі вказаних норм Закону Верховний Суд України дійшов висновку про те, що "чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, колегія суддів вважає податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Промекологія-Дніпро» до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай