Справа № 754/12934/14-а
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/4/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.01.2015 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі -Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва за заявою ОСОБА_1 про виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2014р.; зобов'язати відповідача прийняти до виконання заяву ОСОБА_1 про виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва про стягнення коштів від 12.06.2014р. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, 24.02.2011р. Деснянським районним судом м. Києва було прийнято постанову по справі №2а-582/11, якою зобов'язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити виплату перерахунку ОСОБА_1, щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2009р.» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2010р.» для застрахованої працездатної особи, передбачену ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», на виконання якої видано виконавчий лист №2а-582/11 від 29.03.2011р. 13.11.2013р. Деснянським районним судом м. Києва винесено ухвалу, якою змінено спосіб виконання судового рішення від 24.02.2011р. по справі №2а-582/11 шляхом стягнення з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 6141 грн. 12 коп. 11.04.2014р. Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві прийнято заяву позивача про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом. 06.05.2014р. позивачка поштою отримала постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), в якій зазначено, що відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державної казначейської служби України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. 12.06.2014р. ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва про стягнення з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 6141 грн. 12коп. Однак відповідач відмовив у виконанні ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 13.11.2013р., якою було змінено спосіб виконання судового рішення від 24.02.2011р. по справі №2а-582/11 шляхом стягнення з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 6141 грн. 12 коп. Позивачка вважає таку відмову незаконною та, посилаючись на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», просить позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в наявній в матеріалах справи заяві від 10.11.2014р. на а.с.31 зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, протягом судового розгляду проти позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 24.02.2011 року по справі №2а-582/11 адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково та визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» для застрахованої працездатної особи, передбачену ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», за період з 29 червня 2010 року по 24 лютого 2011 року включно; зобов'язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити виплату перерахунку ОСОБА_1 щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» для застрахованої працездатної особи, передбачену ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», за період з 29 червня 2010 року по 24 лютого 2011 року включно.

29.03.2011р. на виконання вищевказаної постанови Деснянським районним судом було видано виконавчий лист №2а-582/11.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.11.2013 р. було змінено спосіб виконання судового рішення від 24.02.2011 року по справі № 2а-582/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії шляхом стягнення з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 6 141 грн. 12 коп.

03.02.2014р. постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві виконавчий лист №2а-582/11 виданий 29.03.2011р. Деснянським районним судом м. Києва повернуто стягувачу. Даною постановою встановлено, що на виконання зазначеного рішення суду боржником проведено перерахунок пенсії стягувачу у сумі 6141,12грн. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовити особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845.

12.06.2014р. позивачка звернулась до відповідача із заявою про виконання рішення Деснянського районного суду, в якій вона просила стягнути з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на її користь кошти в сумі 6141 грн. 12 коп.

Листом Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 24.06.2014р. №05-08/1780-8770 щодо виконання рішення суду, ОСОБА_1 було повернуто документи стосовно виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.2011р. у справі №2а-582/11.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до ч. 3 Р. ІІ Закону № 4901 виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду. Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, зокрема, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача. У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу. Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845.

Відповідно до п.6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо). Виконавчі документи пред'являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, Закон № 4901, який набрав чинності з 01.01.2013 р., встановив новий механізм стягнення коштів за рішеннями судів з рахунків, що обслуговуються органами казначейства.

Набрання чинності даним законом призвело до внесення відповідних змін до Порядку № 845, які набрали чинності з 06.02.2013 р., після чого перестала існувати норма згідно якої виконання рішень про стягнення коштів з рахунків боржника, відкритих в органах Казначейства, здійснював державний виконавець у порядку та на підставі виконавчих документів (п. 24 Порядку № 845).

В новій редакції вказана норма визначила, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Даний Порядок № 845 з внесенням зазначених змін перестав передбачати не тільки можливість звернення державного виконавця про стягнення коштів до органів казначейства, але і виключив механізм такого звернення.

Зважаючи на все вищевикладене та той факт, що рішення про зміну способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення коштів було прийнято 13.11.2013 р., державний виконавець, керуючись принципом дії законів в часі, визначив, що до даних правовідносин слід застосовувати норми, які звільняють органи ДВС від прийняття до виконання рішень про стягнення коштів, в тому числі і з державного бюджету.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 162, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві щодо відмови у виконанні постанови Деснянського районного суду м. Києва № 2а-582/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії від 24.02.2011р.

Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві прийняти до виконання заяву ОСОБА_1 про виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2014р.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня отримання копії постанови.

Суддя