Справа № 804/6133/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2015 рокусправа № 804/6133/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Касаткін Д.М. дов від 12.01.2015

відповідача: - не з'явився

третьої особи: - Омельченко Д.О. дов від 23.10.2012

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу приватного підприємства «Тоджима»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року

у справі № 804/6133/14

за позовом приватного підприємства «Тоджима»

до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області

третя особа публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської області дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Тоджима» звернулось до суду з позовом до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської області дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» просило:

- визнати протиправними дії відповідача по винесенню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 08.11.2013 та складанню Акту опису та решту майна від 23.04.2014;

- скасувати постанову Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 08.11.2013 та Акт опису та арешту майна від 23.04.2014.

Позов обґрунтовано неправомірністю дій щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2013 р. та складанню акту опису й арешту майна позивача від 23.04.2014 р. з огляду на те, що дані документи винесені з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів чинного законодавства, які регулюють ці питання.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 травня 2014 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що державному виконавцю надано право накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження в межах виконавчого провадження; такий арешт може бути знятий шляхом звернення особи, яка вважає, що майно належить їй, до суду з позовом про визнання права власності і про зняття з нього арешту.

Посилання позивача на порушення прав третьої особи, а саме: ПАТ «Райффайзен банк Аваль», є хибним, оскільки згідно інформаційної довідки з державного реєстру іпотек по ПП «Тоджима» наявне обтяження за №5732885, яке поширюється на майновий комплекс належний ПП «Тоджима». В даному обтяженні є графа «додаткові дані», в яких зазначається про повне погашення заборгованості за кредитним (позичкової заборгованості, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені), що свідчить про відсутність заборгованості позивача перед банком.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача по складанню та скасуванню акту опису та арешту майна від 23.04.2014, судом зазначено, що акт опису та арешту майна не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, тому не може бути оскаржений в суді.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що про проведення виконавчих дій позивач не був попереджений, у зв'язку з чим не був присутнім при складанні акту опису та арешту, а описане та арештоване майно було передано на відповідальне зберігання не ПП «Тоджима» (якому належить переважне право на зберігання арештованого майна), а невідомій позивачу особі - ОСОБА_4 і судом першої інстанції не надано оцінки цим діям відповідача. При цьому, всупереч вимог п.п. «г» п.4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, в акті опису та арешту майна від 23.04.2014 не зазначено паспортні дані ОСОБА_4 Судом першої інстанції також не взято до уваги, що Законом України «Про іпотеку» передбачено певний порядок звернення стягнення на заставне майно боржника, яким встановлено, що іпотекодержатель (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») має переважне право на задоволення своїх вимог на рахунок продажу предмету іпотеки - нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на які наклав арешт відповідач, і існування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 08.11.2013 та акту опису та арешту від 23.04.2014 порушує інтереси і права ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», який не зможе задовольнити свої вимоги до ПП «Тоджима» за рахунок предмету іпотек, тобто реалізація арештованого майна унеможливить виконання судового рішення у справі № 904/2114/14 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПП «Тоджима». Крім того, в оскаржуваній постанові всупереч наданим до суду документам (копії ухвали господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/2114/14), встановлено, що ПП «Тоджима» не має заборгованості перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що суперечить дійсності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник третьої особи в судовому засіданні подав пояснення, зазначивши, що доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, пор час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, згідно даних Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 21.06.2011 ПП «Тоджима» є власником будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, придбаних за договором купівлі-продажу від 24.09.2001 (а. с.83-87).

26.09.2007 між ВAT «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) та ПП «Тоджима» (іпотекодавець) укладений іпотечний договір № 012/02-40/1585, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, для забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 012/02-40/600 від 21.09.2007 та кредитним договором № 012/02-40/601 від 21.09.2007 (а. с.22-29).

Відповідно до п.1.2 цього договору іпотеки, відповідач передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек по ПП «Тоджима» наявне обтяження за № 5732885, яке поширюється на майновий комплекс, належний ПП «Тоджима», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.93, 94).

При цьому, у даному обтяженні, є графа «додаткові дані», в якій зазначено про повне погашення заборгованості за кредитом (позичкової заборгованості, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені).

Разом з тим, у провадженні Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження з виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 804/757/13-а від 22.09.2013 про стягнення з ПП «Тоджима» на користь держави заборгованості на суму 325428,10 грн., виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду №2а/0470/5240/12 від 01.10.2012 про стягнення з ПП «Тоджима» на користь держави 753528,51 грн. та наказу господарського суду Дніпропетровської області № 5/79/10(1/310/08) від 09.09.2010 про стягнення з ПП «Тоджима» на користь МКВП «Дніпроводоканал» заборгованості на суму 101 489,93 грн. (а. с.78, 79, 118).

Вказані обставини щодо формування зведеного провадження за хронологією свідчать про наступне.

20.09.2013 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 804/757/13-а від 02.09.2013 про стягнення з ПП «Тоджима» на користь ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська заборгованості на суму 325428,10 грн. (а.с.60), яку направлено боржнику і отримання якої позивачем не заперечується.

В межах виконавчого провадження державним виконавцем направлено запити до відповідних реєструючих органів з метою перевірки майнового стану боржника.

20.09.2013 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, зареєстрованих в банківських установах (а. с.69, 70).

Згідно відповідей з банківських установ, кошти на рахунках ПП «Тоджима» відсутні.

08.11.2013 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження для виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 2а/0470/5240/12 від 01.10.2012 про стягнення з ПП «Тоджима» на користь ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська 753 528,51 грн. (а. с.75), отримання якої позивачем не заперечується.

Також 08.11.2013 відповідачем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все належне ПП «Тоджима» майно (а. с.15, 76).

Вказану постанову Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 08.11.2013 направлено на адресу позивача листом від 08.11.2013 № 42010103.

22.01.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача та наказу господарського суду Дніпропетровської області № 5/79/10(1/310/08) від 09.09.2010 про стягнення з ПП «Тоджима» на користь МКВП «Дніпроводоканал» заборгованості на суму 101489,93 грн. (а. с.118, 119).

Згідно відповіді УДАІ та перевірки майнового стану, рухоме майно за боржником ПП «Тоджима» не зареєстровано та не виявлено; з інформаційної довідки з КП ДМБТІ та з реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за ПП «Тоджима» зареєстровано право власності на будівлі та споруди, що знаходять за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.97).

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем неодноразово направлялись боржнику (ПП «Тоджима») вимоги з проханням сплатити заборгованість, відповідно до рішень судів про стягнення коштів на користь держави, у загальному розмірі 1078956,60 грн. (а. с.77, 80, 81, 82).

Позивачем не заперечується невиконання вимог відповідача щодо сплати вищевказаної заборгованості у визначені строки.

Відповідачем направлено учасникам виконавчого провадження лист від 16.04.2014, яким повідомлено позивача про проведення 23.04.2014 о 10-00 виконавчих дій - арешту та опису нерухомого майна, за результатами якого буде складений акт опису й арешту будівель і споруд по АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську (а. с.98).

23.04.2014 відповідачем складений акт опису й арешту майна за відсутністю представника позивача при вчиненні цих виконавчих дій. (а. с.105-109),

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається ознайомлення представника ПП «Тоджима» з матеріалами виконавчого провадження 25.04.2014 та отримання копії вищевказаного акт опису й арешту майна (а. с.112, 113).

Крім того, на запит відповідача стягувачем - ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська, повідомлено, що вказаний податковий орган не може прийняти на зберігання майно, яке належить боржнику - ПП «Тоджима» з огляду на відсутність видатків на оплату послуг зі зберігання майна підприємств-боржників (а. с.102).

Згідно акту опису й арешту майна від 23.04.2014 описане майно передано на відповідальне зберігання гр. ОСОБА_4, що мешкає на АДРЕСА_2 у м.Дніпропетровську (а. с.108).

Також з матеріалів справи вбачається, що між гр. ОСОБА_4 (Замовник) та ТОВ «Служба Безпеки Мир» (Виконавець) укладений договір від 01.04.2014 № 404 про надання послуг з фізичної охорони об'єкта, за умовами якого останнє взяло на себе зобов'язання виконувати комплекс охоронний заходів для збереження майна ПП «Тоджима» (а. с.16-21).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Спірні відносини врегульовані, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 № 606-XIV та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку передбачено п.5 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV.

Частиною 5 ст. 52 Закону № 606-ХIV визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 57 Закону № 606-ХIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Статтею 54 Закону № 606-ХIV передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Статтею 60 Закону № 606-ХIV визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Виходячи з наведених правових норм, державному виконавцю надано право накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у ході примусового виконання виконавчого провадження, такий арешт може бути знятий шляхом звернення особи, яка вважає, що майно належить їй до суду з позовом про визнання права власності і про зняття з нього арешту.

Отже є безпідставними посилання позивача на порушення відповідачем положень Закону України «Про іпотеку», яким передбачено певний порядок звернення стягнення на заставне майно боржника, згідно якому іпотекодержатель (в даному випадку - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») має переважне право на задоволення своїх вимог на рахунок продажу предмету іпотеки (нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1), та, відповідно порушення інтересів і прав ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що полягає у неможливості за наявності оскаржуваних постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 08.11.2013 та акту опису та арешту від 23.04.2014 задоволення вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПП «Тоджима» за рахунок предмету іпотек,.

При цьому, колегія суддів, як і суд першої інстанції, звертає увагу, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек по ПП «Тоджима» наявне обтяження за № 5732885, яке поширюється на майновий комплекс належний ПП «Тоджима», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і у даному обтяженні, є графа «додаткові дані», в якій зазначається про повне погашення заборгованості за кредитом (позичкової заборгованості, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені), що свідчить про відсутність заборгованості ПП «Тоджима» перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитом (а. с.91, 92).

Доказів, які б свідчили про наявність заборгованості ПП «Тоджима» перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитними договорами, матеріали справи не містять.

Ухвала господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2114/14, на яку позивач посилається як доказ наявності заборгованості підприємства перед Банком, колегія суддів вважає неналежним доказом, оскільки вказана ухвала господарського суду Дніпропетровської області про порушення провадження у справі № 904/2114/14 від 07.04.2014 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПП «Тоджима» про звернення стягнення на предмет іпотеки (а. с.133, 134) не встановлює наявності заборгованості ПП «Тоджима» перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за вищевказаними кредитними договорами.

Тим більш, що за даними з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою від 04.11.2014 провадження у справі № 904/2114/14 припинено на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України через те, що стосовно вимог Банку, які є предметом судового розгляду по справі № 904/2114/14, вже є рішення суду у справі про банкрутство і звернення Банку із заявою про визнання його вимог до ПП «Тоджима» - боржника у справі про банкрутство, мало місце після винесення ухвали суду про порушення справи про банкрутство.

З огляду на викладене, дії відповідача з винесення постанови про арешт майна божника та заборони його відчуження від 08.11.2013 та складення акту опису та арешту майна є такими, що здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч.ч.4, 5 ст.57 Закону № 606-XIV копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно ч.1 ст.59 Закону № 606-XIV майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що дії відповідача по винесенню постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 08.11.2013, складанню акту опису та арешту майна від 23.04.2014 та передачі описаного майна іншій особі - ОСОБА_4 (а не боржнику) не суперечать приписам чинного законодавства.

Позивач, посилаючись на те, що ПП «Тоджима» належить переважне право на зберігання арештованого майна, не зазначає норму чинного законодавства, на якій ґрунтується таке твердження і яку було порушено відповідачем.

Посилання позивача на порушення відповідачем вимог пп.«г» п.4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, а саме: не зазначення в акті опису та арешту майна від 23.04.2014 паспортних даних гр.ОСОБА_4, колегією суддів не приймаються, оскільки наведені обставини не є законодавчо встановленими підставами для визнання акту опису та арешту майна боржника протиправним та його скасування. Доводи позивача, що він не був попереджений про проведення виконавчих дій, у зв'язку з чим не був присутнім при складанні акту опису та арешту майна, також не приймаються апеляційним судом, оскільки є такими, що не відповідають встановленим вище обставинам.

Тим більш, що, як не заперечується позивачем, копія акту опису та арешту майна від 23.04.2014 позивачем отримана 25.04.2014, що не позбавляло його права, у разі виявлення певних невідповідностей у цьому акті, подати відповідні заперечення. Проте, доводів щодо невідповідності положенням чинного законодавства як акту опису та арешту майна від 23.04.2014, так і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 08.11.2013, позивачем не наведено.

Встановлене вище свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПП «Тоджима» про визнання противоправними дій відповідача по винесенню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 08.11.2013 і складенню акту опису та арешту майна від 23.04.2014 та про скасування вказаних постанови від 08.11.2013 та акт опису та арешту майна від 23.04.2014.

Крім того, звертаючись до суду з позовом про скасування акту опису та арешту майна від 23.04.2014, підприємство обрало невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки, як правомірно зазначено судом першої інстанції, акт опису та арешту майна від 23.04.2014, не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст.17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст..202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Тоджима» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року у справі № 804/6133/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко