Справа № 814/3478/14
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

29 січня 2015 року Справа № 814/3478/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. секретар судового засідання ЗощакВ.В. розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія "СТРОЙСКИФ", пр. Леніна, 73, оф.403,Миколаїв,54017

доДержавної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2,Миколаїв,54030

провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія «Стройскиф» (далі по тексту також - позивач, будівельна компанія) звернулась до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі по тексту також - відповідач, ДПІ, контролюючий орган) від 05.11.2014 року №, яким йому визначене грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 748066,50грн.( 498711грн. - донараховано податку та 249355,50 грн. - штрафні санкції), та № про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 592218,75 грн. (473775грн. - основного зобов'язання та 118443,75грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідач позов не визнав, зазначивши про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Енерготех-Ком» у березні-листопаді 2013 року, що слугувало підставою для визначення податкових зобов'язань.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія «Стройскиф» перебуває на обліку як платник податків в ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області з 25.11.2003розу за №. Основними видами діяльності позивача є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, будівництво житлових і нежитлових будівель, інші будівельно-монтажні роботи.

В жовтні 2014 року ДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ Будівельна компанія «Стройскиф» з податку на прибуток за 2013 рік та з податку на додану вартість в частині здійснення взаємовідносин з платником податків контрагентом-постачальником ТОВ «Енерготех-Ком» () за період березень-листопад 2013 року та контрагентами-покупцями, за результатами якої складено Акт № 823/14-03-22-08/32755844 від 20.10.2014року (далі по тексту також - Акт).

В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 134.1 ст. 134, п. 138.1, 138.2, 138.6 ст. 138, п. 149.1 ст.149, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість за березень-листопад 2013 року в розмірі 498711 грн. та заниження податку на прибуток за 2013 рік у розмірі 473775 грн.

На підставі наведеного вище Акта перевірки від 20.10.2014 року відповідачем 05.11.2014 року прийнято податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу визначене грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 748066,50 гривень, з яких 498711 грн. - донараховано податку та 249355,50 грн. - штрафні санкції, та № про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 592218,75 грн., з яких 473775 грн. - основного зобов'язання та 118443,75 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Підставою для визначення контролюючим органом податкового зобов'язання слугував висновок ДПІ про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Енерготех-Ком» що грунтується на судженнях про відсутність у контрагента-постачальника («Енерготех-Ком»), яке не знаходиться за юридичною адресою, необхідних умов для здійснення господарської діяльності. При цьому, в обґрунтування наведених суджень контролюючий орган посилається на акт ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві №498/26-54-22-03-07/38313566 від 15.05.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Енерготех-Ком» з питань підтвердження фінансово-господарських взаємовідносин з постачальниками та покупцями за період з 01.03.2013 по 01.03.2014 року».

Досліджуючи обставини, з якими закон пов'язує наявність або відсутність в діях суб'єкта господарювання податкового правопорушення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України (в редакції, що була чинною у відповідних податкових періодах), об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

Приписами п.135.2 ст.135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.137.1 ст.137 ПК України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Із п.138.2 ст.138 ПК України слідує, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Приписами п.п.139.1.9 ст.139 ПК України визначено, що витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів.

Згідно п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Приписами п.198.1 ст.198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Системний аналіз правових норм, якими регулюються правовідносини, що є предметом судового дослідження, вказує, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Не можуть бути включені до складу валових витрат та податкового кредиту витрати на придбання товарів (робіт, послуг) не підтверджені дійсними розрахунковими, платіжними та іншими документами. Документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару, зокрема є податкова накладна.

Для віднесення відповідних сум до складу валових втрат та податкового кредиту в розумінні ПК України не передбачається умова відслідкування та контролю платником податку (добросовісним набувачем товару, послуг та ін.) реальної сплати цих сум до бюджету контрагентом, а тим більше контрагентів безпосереднього контрагента суб'єкта господарювання. Чинним законодавством на сторону в господарському зобов'язанні не покладено обов'язок з'ясування обставин сплати податків та зборів контрагентом.

До того ж суб'єкт господарювання (добросовісний учасник угод та господарських операцій) не наділений можливістю контролю (навіть за власною ініціативою) за сплатою податків іншими суб'єктами підприємницької діяльності. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання як платник податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, оскільки юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ст.61 Конституції України). Зазначена обставина (недобросовісність учасника угоди щодо сплати податків та зборів) не є підставою для позбавлення платника податку права на відображення в складі валових витрат та податкового кредиту понесені витрати на придбання товарів (послуг), якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження понесених витрат та фактичного здійснення господарських операцій.

Недобросовісність учасників господарських правовідносин в ланцюгу постачання товарів (послуг) не може слугувати підставою для притягнення до юридичної відповідальності суб'єкта господарювання, яких виконав зобов'язання по правочинам та по сплаті податку на додану вартість в ціні придбаного товару.

Зазначена правова позиція, зокрема, викладена у постановах Верховного Суду України від 01.06.2010 за позовом ПП "Армавір" до ДПІ у Печерському районі м. Києва, від 19.11.2010 у справі за позовом ВАТ "Кременчуцький завод технічного вуглецю" до Кременчуцької ОДПІ, від 31.01.2011 за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ, а також у Рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 по справі "Булвес" проти Болгарії. Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ТОВ Будівельна компанія «Стройскиф», здійснюючи господарську діяльність укладало договори на виконання підрядних робіт з наступними замовниками:

- з ПАТ «Шарівське» на виконання власними та залученими ресурсами комплексу будівельно-монтажних робіт з виготовлення та монтажу металевих конструкції, монтажу силосів, зерносушарок, попередньої очисної машини (барабану), остаточної очисної машини ТАЗ-206 тезнологічного обладнання при будівництві елеватора ПАТ «Шарівське» в с. Шарівка, Олександрівського району Кіровоградської області (договір на виконання комплексу робіт № 12/06-12 від 12.06.2012 р.);

- з ПАТ «Кіровоградграніт» на виконання комплексу будівельно-монтажних робіт по монтажу технологічного обладнання у зв'язку зі зміною технологічної схеми розвантаження обладнання, схеми підключення дахових вентиляторів, по робочій вежі на ХПП «Новоукраїнське» в м. Новоукраїнка Кіровоградської області (договір на виконання підрядних робіт № 04/03-13 від 04.03.203 року) та на виконання комплексу електромонтажних робіт: силові мережі, мережі автоматики, сигналізації та освітлення з підключенням до електроприводів і обладнанню на ХПП «Ноукраїнське в м. Новоукраїнка, кіровоградській області (договір на виконання підрядних робіт № 05/04-13 від 05.04.2013 р.);

- з ТзОВ «Ріля України» по монтажу обладнання технологічного комплексу для зберігання зерна та інших аналогічних культур торгової марки «RIELA» в с.Красносілля, Олександрівського району, Кіровоградської області на території ФГ «Сокіл» (договір будівельного підряду № 30/04-13 від 30.04.2013 р.), в с. Глодоси, Новоукраїнського району, Кіровоградської області на території ТОВ ім.Фрунзе (договір будівельного підряду № 29/05-13 від 29.05.2013 р.), в с. Єрчики, Попільнянського району, Житомирської області на території ПАФ «Єрчики» (договір будівельного підряду № 05/07-13 від 05.07.2013 р.), в с. Журавка, Городищенського району, Черкаської області на території ПП «Агрофірма Колос» (договір будівельного підряду № 02/07-13 від 02.07.2013 р.);

- з ТОВ «Журавське» по монтажу зерносушарки BUHLER STKX6-15/2 зерносушильного складського комплексу в с. Журавка, Городищенського району, Черкаської області (договір будівельного підряду № 12/07-13 від 12.07.2013 р.);

- з ТОВ «Ресурс Агро» на виконання комплексу будівельно-монтажних робіт і пусконалагоджувальних робіт з реконструкції зерносушильного відділення на території КХП в смт. Мала Дівиця, Прилуцького району, Чернігівської області (договір підряду № 22/08-13 від22.08.2013 р.).

Для виконання замовлених по зазначеним договорам підрядних робіт позивачем окрім інших субпідрядників залучалось ТОВ «Енерготох-КОМ», з яким відповідно укладалися наступні угоди:

Договір підряду на виконання комплексу робіт № 22/02-13 від 22.02.2013, відповідно до умов якого ТОВ «Енерготох-Ком» прийняло на себе зобов'язання виконати власними й залученими силами, технічними засобами та механізмами комплекс будівельних робіт з монтажу технологічного устаткування при будівництві елеватора ПАТ «Шарівське» в с.Шарівка Олександрівського району Кіровоградської області, а позивач відповідно зобов'язувався передати будівельний майданчик, дозвільну документацію, прийняти закінчені роботи по актах виконаних робіт та своєчасно сплатити їх за загальною вартість, передбаченою в п. 1.3 в розмірі 59967, 60 грн., та в розмірі 1113675,30 грн. за додатковими угодами № 1 від 01.03.2013 р., № 2 від 27.03.2013 р., № 3 від 23.04.2013 р., №4 від 23.05.2013 р., № 5 від 17.06.2013 р., №6 від 18.07.2013 р., №7 від 24.09.2013 р.;

Договір на виконання підрядних робіт № 07/03-13 від 07.03.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Енерготох-Ком» прийняло на себе зобов'язання виконати комплекс робіт з монтажу технологічного устаткування у зв'язку з зміною технологічної схеми на ХПП «Новоукраїнське» в м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, а позивач відповідно зобов'язувався передати будівельний майданчик, дозвільну документацію, матеріали, прийняти закінчені роботи по актах виконаних робіт та своєчасно сплатити їх за загальною вартість, передбаченою п. 2.1 в розмірі 49801,20 грн.;

Договір № 03/05-13 від 03.05.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Енерготох-Ком» прийняло на себе зобов'язання провести роботи з монтажу обладнання технологічного комплексу для зберігання зерна та інших аналогічних культур торгової марки «RIELA» в с. Краснопілля, Олександрівського району, Кіровоградської області на території ФГ «Сокіл», а позивач відповідно прийняти закінчені роботи по актах виконаних робіт та своєчасно сплатити їх за загальною вартість, передбаченою п. 2.1 в розмірі 46580 грн.;

Договір № 030/05-13 від 30.05.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Енерготох-Ком» прийняло на себе зобов'язання провести роботи з монтажу обладнання технологічного комплексу для зберігання зерна та інших аналогічних культур торгової марки «RIELA» в с. Глодоси, Новоукраїнського, Кіровоградської області на території ТОВ ім.Фрунзе, а позивач відповідно прийняти закінчені роботи по актах виконаних робіт та своєчасно сплатити їх за загальною вартість, передбаченою п. 2.1 в розмірі 203700 грн.;

Договір № 03/07-13 від 05.07.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Енерготох-Ком» прийняло на себе зобов'язання провести роботи з монтажу приміщення для зберігання зерна зерносушильного складського комплексу в с. Журавка, Городищенського району Черкаської області, на території ПП «Агрофірма «Колос», а позивач відповідно прийняти закінчені роботи по актах виконаних робіт та своєчасно сплатити їх за загальною вартість, передбаченою п. 2.1 в розмірі 210000 грн. та у розмірі 290710 грн. згідно додаткових угод № 1від 25.07.2013 р., № 2 від 23.08.2013 р., № 3 від 05.09.2013 р., № 4 від 25.09.2013 р.;

Договір будівельного підряду № 10/07-13 від 10.07.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Енерготох-Ком» прийняло на себе зобов'язання провести роботи з монтажу приміщення для зберігання зерна зерносушильного складського комплексу марки «RIELA» в с. Єрчики, Попільнянського району, Житомирської області на території ПАФ «Єрчики», а позивач відповідно прийняти закінчені роботи по актах виконаних робіт та своєчасно сплатити їх за загальною вартість, передбаченою п. 2.1 в розмірі 70000 грн. та в розмірі за додатковою угодою № 1 від 23.07.2013 р.;

Договір на виконання підрядних робіт № 10/05-13 від 10.05.2013 р., відповідно до умов якого ТОВ «Енерготох-Ком» прийняло на себе зобов'язання виконати комплекс електромонтажних робіт на ХПП «Новоукраїнське» в м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, а позивач відповідно зобов'язувався передати будівельний майданчик, дозвільну документацію, матеріали, прийняти закінчені роботи по актах виконаних робіт та своєчасно сплатити їх за загальною вартість, передбаченою п. 2.1 в розмірі 432284,40 грн.;

Договір будівельного підряду № 12/08-13 від 12.08.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Енерготох-Ком» прийняло на себе зобов'язання провести роботи з монтажу зерносушарки BUHLER STKX6-15/2 зерносушильного складського комплексу «RIELA» в с. Журавка, Городищенського району, Черкаської області на території ТОВ «Журавське», а позивач відповідно прийняти закінчені роботи по актах виконаних робіт та своєчасно сплатити їх за загальною вартість, передбаченою п. 2.1 в розмірі 50200 грн.;

Договір на виконання підрядних робіт № 29/08-13 від 29.08.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Енерготох-Ком» прийняло на себе зобов'язання виконати комплекс робіт з реконструкції зерносушильного від на території КХП в пгт. Мала Девіца, Прилуцького району, Чернігівської області, а позивач відповідно прийняти закінчені роботи по актах виконаних робіт та своєчасно сплатити їх за загальною вартість, передбаченою п. 2.1 в розмірі 140011,20 грн. та в розмірі 274883 грн. за додатковими угодами № 1 від 28.09.2013 р., № 2 від 25.10.2013р.;

Факт реального виконання робіт за цими договорами підтверджується податковими накладними та актами прийняття виконаних робіт, які в свою чергу містять усі необхідні реквізити, зокрема й вид, обсяг та детальну інформацію по виконаним роботам. Розрахунки між суб'єктами господарювання за угодами здійснювалися в безготівковій формі.

Оскільки на момент видачі здійснення господарських операцій ТОВ «Енерготех-Ком» було зареєстровано платником ПДВ, а отже, мало право виписувати податкові накладні. В свою чергу, позивач мав правові підстави включити суму сплачених в вартості послуг ПДВ по таким податковим накладним до податкового кредиту. Позивач в повному обсязі задекларував свої податкові зобов'язання з ПДВ та сплатив податки до бюджету.

За наявності всіх необхідних відповідно до ПК України первинних документів (договори, товарні та податкові накладні, платіжні документи та ін.), що підтверджують право на витрати, і за відсутності доказів, які заперечують реальність господарських операцій, платник податків не може бути позбавлений права на формування витрат, які враховуються під час визначення об'єкту оподаткування. А недобросовісність контрагента (несплата податків до бюджету) не може слугувати підставою для притягнення до юридичної відповідальності суб'єкта господарювання, яких виконав зобов'язання по правочинам та по сплаті податку на додану вартість в ціні придбаного товару.

Також, оскільки відповідачем (суб'єктом владних повноважень), на якому в адміністративному судочинстві лежить тягар доказування правомірності своїх дій, не надано спростувань реального характеру здійснюваних позивачем господарських операцій, що були обумовлені діловою метою, доводи ДПІ про безтоварність здійснених господарських операцій між позивачем та ТОВ «Енерготех-Ком» є бездоказовими.

Посилання відповідача на акт ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві №498/26-54-22-03-07/38313556 від 15.05.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Енерготех-Ком» з питань підтвердження фінансово-господарських взаємовідносин з постачальниками та покупцями за період з 01.03.2013 по 01.03.2014 року» також не має правового значення, оскільки суб'єктом владних повноважень при прийняті оспорюваних рішень дана правова оцінка господарським операціям за березень-листопад 2013 рік, а акт про неможливість проведення перевірки в зв'язку з незнаходженням підприємства за юридичною адресою складено 15.05.2014 року (через значний проміжок часу після здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Енерготех-Ком»). Крім того, законодавець не визначає (відсутній причинно-наслідковий зв'язок) незнаходження підприємства за місцем реєстрації умовою визнання господарських операцій такими, що не відбулися.

Безтоварність спірних господарських операцій між позивачем та ТОВ «Енерготех-Ком» ДПІ обумовлює також відсутністю у останнього об'єктивної можливості для виконання підрядних робіт в силу недостатньої кількості основних засобів та робочого персоналу. Проте укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб або матеріальних ресурсів (техніки, тощо) до вчинення необхідних дій в процесі надання послуг. Податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка послуг (товарів) та виконується певний обсяг робіт. До того ж, позивачем доведено, що основними засобами для виконання робіт він забезпечував, зокрема, орендував житло для працівників, надав власні та орендовані транспортні засоби, забезпечував необхідними інструментами, забезпечував пересування працівників до місця виконання робіт, тощо.

На думку суду, позиціонування вказаних обставини в контексті доктрини превалювання суті господарських операцій над її формою та презумпції правомірності дій платника податків як порушення податкового законодавства, в даному випадку не ґрунтується на приписах чинного законодавства та є надуманим.

Таким чином, висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій базуються на припущеннях, які не доведені належними та допустимими доказами, а відповідач при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень діяв не на підставі, не в спосіб, що передбачені законами України, та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Вищенаведене в сукупності є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 05.11.2014року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 05.11.2014року № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія "СТРОЙСКИФ"487 гривень 20 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І. В. Желєзний