Справа № 815/53/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/53/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участю секретаря Музики І.О.

за участю представника позивача: Топорова О.М. (згідно довіреності),

за участю представника відповідача: Полякова О.Г. (згідно довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ФІНРОСТБАНК» Волкова Олександра Юрійовича до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ФІНРОСТБАНК» Волкова Олександра Юрійовича, за результатом якого, позивач просить: визнати постанову старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. від 20 жовтня 2014 року про арешт майна публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» та оголошення заборони на його відчуження у ВП за номером ЄДРВП 44584393 незаконною; скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. від 20 жовтня 2014 року про арешт майна публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» та оголошення заборони на його відчуження у ВП за номером ЄДРВП 44584393; зобов'язати Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не вчиняти дій з накладення в межах будь-яких виконавчих проваджень відкритих даним органом виконавчої служби де боржником є публічне акціонерне товариство «ФІНРОСТБАНК» арештів на його майно та кошти протягом усього часу ліквідації даного банку.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 16.10.2014 року № 660 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК», у відповідності до положень п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 4 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.10.2014 року № 113, з 16 жовтня 2014 року, розпочата процедура ліквідації публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання строком на 1 рік, по 16 жовтня 2015 року, включно. Даним рішенням, з 16 жовтня 2014 року, уповноваженою особою фонду на ліквідацію АТ «ФІНРОСТБАНК» призначено - Волкова О.Ю.

23.10.2014 року, згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 45445999) позивачу стало відомо, що Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, на підставі постанови державного виконавця Полякова О.Г. від 20.10.2014 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, внесено запис № 73 про публічне обтяження всього рухомого майна АТ «ФІНРОСТБАНК».

Листом від 24.10.2014 року, позивач звернувся до Відділу ДВС з вимогою скасувати постанову про арешт майна від 20.10.2014 року, як незаконну, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень на майно банку не допускається.

Оскільки на дані положення законодавчих актів державний виконавець Відділу ДВС уваги не звернув та не усунув допущене порушення, позивач, звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом.

В ході судового розгляду справи, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача, Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ, старший державний виконавець Поляков О.Г., заявлені позовні вимоги не визнав, в задоволенні їх просив відмовити, посилаючись на законність оскаржуваної постанови та відповідності її вимогам Закону України «Про виконавче провадження», суду пояснив, що виконавче провадження № В-10/1669/2014, в межах якого накладено арешт на все рухоме майно позивача, відкрито відділом ДВС 02.09.2014 року, на виконання виконавчого листа № 520/5977/14-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з позивача грошової суми в розмірі 2 200, 00 доларів США на користь ОСОБА_4. Виконавче провадження № В-10/1669/2014, постановою від 09.09.2014 року об'єднано у зведене виконавче провадження № В-10/1442, всього по АТ «ФІНРОСТБАНК» відкрито 38 проваджень.

10.09.2014 року, на адресу управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області надійшов лист ПАТ «ФІНРОСТБАНК», відповідно до якого на підставі постанови Правління Національного Банку України від 15.07.2014 року № 409 ПАТ «ФІНРОСТБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможного та у відповідності до ст.ст. 12, 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Рішенням Виконавчої дирекції гарантування вкладів фізичних осіб від 15.07.2014 року, № 55 з 16 липня 2014 року, розпочата процедура виведення ПАТ «ФІНРОСТБАНК» з ринку шляхом запровадження в банку тимчасової адміністрації строком по 16 жовтня 2014 року, включно.

26.09.2014 року, постановою начальника відділу було скасовано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 43951692 від 24.07.2014 року, якою накладено арешт на заборону на відчуження всього майна, що належить ПАТ «ФІНРОСТБАНК».

20.10.2014 року, державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № В-10/1669/2014 (стягувач ОСОБА_4.).

Представник відповідача суду пояснив, що зазначений арешт винесено в межах зведеного виконавчого провадження, але по провадженню стягувача ОСОБА_4, оскільки виносити постанови про арешт по кожному з 38 проваджень об'єднаних у зведене, державний виконавець вважав недоцільним.

Представник відповідача, також зазначив, що 26.01.2015 року, державним виконавцем відділу в межах зведеного виконавчого провадження, винесено постанови про завершення виконавчого провадження на підставі п. 3-1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», але оскільки в межах виконавчого провадження у порядку ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про стягнення виконавчого збору, арешт накладений на майно знятий не був.

Станом на час розгляду справи, постанови щодо слати виконавчого збору з боку боржника ПАТ «ФІНРОСТБАНК» не виконані.

Таким чином, підтримуючи доводи, викладені в письмових запереченнях, представник відповідача в задоволенні заявлених позовних вимог просив відмовити.

Третя особа, ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, письмові зауваження на заявлені позовні вимоги до суду не надав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали адміністративної справи, матеріали зведеного виконавчого провадження, надані до суду у непрошитому та у не пронумерованому вигляді, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 16.10.2014 року № 660 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК», у відповідності до положень п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 4 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.10.2014 року № 113, з 16 жовтня 2014 року, розпочата процедура ліквідації публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» з відшкодуванням, з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання строком на 1 рік, по 16 жовтня 2015 року, включно. Даним рішенням, з 16 жовтня 2014 року, уповноваженою особою фонду на ліквідацію АТ «ФІНРОСТБАНК» призначено - Волкова О.Ю.

Згідно положень ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (в тому числі арешти) будь - яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Судом встановлено, що рішення про початок процедури ліквідації банківської установи та призначення уповноваженої особи доводиться до відома громадськості шляхом розміщення інформації на офіційній інтернет сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.10.2014 року № 113, було опубліковано в газеті «Голос України» - 23.10.2014 року.

Оскаржувана постанова старшого державного виконавця Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № В-10/1669/2014 (стягувач ОСОБА_4.), була прийнята 20.10.2014 року, тобто за три дні до офіційного оприлюднення прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що об'єктивної можливості уникнути порушення ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» при прийнятті оскаржуваної постанови від 20.10.2014 року, у відповідача не було. У зв'язку з чим, визнавати оскаржувану постанову незаконною у суду підстав не має.

Разом з цим, судом встановлено, що Законом України від 28.12.2014 року «Про заходи, спрямовані на сприяння капіталізації та реструктуризації банків», що набув чинності з 30.12.2014 року, внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження», зокрема у статтю 49 вказаного Закону.

У відповідності до положень п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника.

Згідно положень ч. 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 28.12.2014 року), постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника вноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

26.01.2015 року, старшим державним виконавцем Другого ВДВС Одеського МУЮ, в межах зведеного виконавчого провадження, винесено постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3-1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі по виконавчому провадженню № В-10/1669/2014 (стягував ОСОБА_4.).

Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документу за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрати, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документу до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Судом встановлено, що арешт майна ПАТ «ФІНРОСТБАНК» та заборона на його відчуження не був знятий державним виконавцем - через несплачений виконавчий збір та несплату боргу по всім виконавчим провадженням зведеним в одне провадження.

З урахуванням викладеного, судом встановлено наявність колізії норм профільного закону «Про виконавче провадження» та спеціального законодавства, що врегульовує питання повернення вкладів фізичних осіб, капіталізації та реструктуризації банків, яке в даному випадку має привілеї у застосуванні, виходячи з дати прийняття та специфіки правовідносин, на врегулювання яких це законодавство направлено.

Таким чином, за результатом розгляду справи, судом встановлено наявність передбачених чинним спеціальним законодавством підстав для зняття арешту з майна банківської установи та заборони на його відчуження з метою гарантування реалізації процедур повернення вкладів фізичних осіб та виконання інших фінансових зобов'язань банківською установою, що ліквідується, у зв'язку з чим в частині вимог щодо скасування оскаржуваної постанови, останні підлягають задоволенню з застосуванням найбільш ефективного механізму захисту прав позивача, передбаченого статтею 164 КАС України, а саме шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії для усунення встановленого порушення.

Щодо решти позовних вимог, суд має зауважити наступне.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюються. Підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, які вже мають місце, тобто обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

За змістом позовної вимоги, позивач просить попередити на майбутнє порушення його прав та законних інтересів, з боку відповідача, але підстави передбачати можливість таких порушень у суду відсутні, у зв'язку з чим в зазначеній частині, позов визнається необґрунтованим, передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, за результатом розгляду справи, суд приходить до висновку щодо можливості часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 14, 70, 71, 86, 159-164 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ФІНРОСТБАНК» Волкова Олександра Юрійовича до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування постанови.

Зобов'язати Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції зняти арешт на все майно, що належить ПАТ «ФІНРОСТБАНК», код 14366762, яке знаходиться за адресою, м. Одеса, пр.-т Ак.Глушко, 13, накладений Постановою ВП №44584393 «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 20.10.2014 року.

Зобов'язати Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції зняти заборону на відчуження всього майна, що належить ПАТ «ФІНРОСТБАНК», код 14366762, яке знаходиться за адресою, м. Одеса, пр.-т Ак.Глушко, 13, накладений Постановою ВП №44584393 «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 20.10.2014 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Бжассо

Зобов'язати Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції зняти арешт на все майно, що належить ПАТ «ФІНРОСТБАНК», код 14366762, яке знаходиться за адресою, м. Одеса, пр.-т Ак.Глушко, 13, накладений Постановою ВП №44584393 «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 20.10.2014 року.

Зобов'язати Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції зняти заборону на відчуження всього майна, що належить ПАТ «ФІНРОСТБАНК», код 14366762, яке знаходиться за адресою, м. Одеса, пр.-т Ак.Глушко, 13, накладений Постановою ВП №44584393 «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 20.10.2014 року.

В іншій частині позову відмовити.

09 лютого 2015 року