Справа № 802/3819/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3819/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

29 січня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Дерун Альони Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької РДА про визнання протиправною відмову Вінницької районної державної адміністрації у затвердженні Проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється з "для ведення фермерського господарства" на "для індивідуального садівництва" громадянам на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району, та зобов'язання Вінницьку районну державну адміністрацію повторно розглянути колективну заяву ОСОБА_4 від 14 жовтня 2014 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

14.10.2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись із письмовою заявою до голови Вінницької РДА про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється з "ведення фермерського господарства" на "ведення індивідуального садівництва", на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, та яка належить їм на правах приватної власності. До заяви було додано пакет документів необхідних для такого затвердження.

20.10.2014 року листом №01-19/2272 Вінницька РДА відмовила у задоволенні колективної заяви.

Відмову у затвердженні Проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється, на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, Вінницька РДА обґрунтовує тим, що у підпункті "б" пункту 15 Перехідних положень ЗК України міститься заборонена на зміну функціонального використання земельних ділянок з "товарного сільськогосподарського призначення" та "ведення особистого селянського господарства" на "ведення індивідуального садівництва".

Позивач вважає, що відмова відповідача у задоволенні заяви ОСОБА_4 про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, є безпідставною, а відтак звернувся до суду з позовом про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити дії.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заявленого позову, виходив з того, що у Перехідних положеннях Земельного кодексу України міститься мораторій на зміну функціонального використання земельних ділянок з товарного сільськогосподарського призначення та ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва.

Колегія суддів не погоджується із позицією суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

У частині 1 статті 20 Земельного кодексу України зазначено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Частиною 3 статті 20 ЗК України встановлено, що зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Судом встановлено, що 11.10.2006 року на підставі розпорядження Вінницької РДА від 10.05.2006 року №732 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 видано державні акти на право власності на земельні ділянки, площею 1,9825 га кожна, цільове призначення яких - для ведення фермерського господарства.

Так, 14.10.2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до Вінницької РДА із заявою про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється з "для ведення фермерського господарства" на "для індивідуального садівництва" громадянам на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району.

Відмовляючи у затвердженні Проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, Вінницька РДА виходила з того, що дія пункту "б" Перехідних положень ЗК України щодо мораторію на зміну цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва або для ведення особистого селянського господарства, поширюється також на земельні ділянки, які перебувають у власності громадян для ведення фермерського господарства.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком, який спростовується наступним.

Відповідно до частини 1 статті 32 ЗК України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Дана норма кореспондується із пунктом "а" частини 1 статті 121 ЗУ України, відповідно до якої громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Так, у частині 3 статті 166 ЗК України зазначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Тобто, Законодавець не визначає земельну ділянку, отриману безоплатну у приватну власність, як членом фермерського господарства, як земельну частку (пай). Закон визначає норму безоплатної приватизації членом фермерського господарства із земель наданих йому в користування, яка становить розмір земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Пунктом 15 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається:

а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб;

б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

З наведених норм вбачається, що заборона зміни цільового призначення, встановлена підпунктом "б" пункту 15 Перехідних положень ЗК України поширюється на земельні частки (паї), земельні ділянки, виділені в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, земельні ділянки, які потребують у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і не поширюється на земельні ділянки для ведення фермерського господарства, отримані безоплатно у приватну власність в розмірі земельної частки (паю).

Крім того, слід відмітити, що в даному випадку мова йде про земельні ділянки, які відведені для ведення фермерського господарства, а обмеження, визначені підпунктом "б" пункту 15 Перехідних положень ЗК України, поширюються на земельні частки (паї) отримані безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Так, у пункті 1.4 Класифікації видів цільового призначення земель (КВЦПЗ), затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548 (далі - Класифікація), зазначено, що КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів.

Згідно із Класифікацією, окремими видами цільового призначення земельних ділянок є:

код 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

код 01.02 - для ведення фермерського господарства;

код 01.03 - для ведення особистого селянського господарства;

код 01.05 - для індивідуального садівництва та інші.

Так, розпорядженням Вінницької РДА від 06.07.2012 року №792 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною площею 9,9125 га, цільове призначення (вид використання) яких змінюється з "ведення фермерського господарства" на "ведення садівництва".

ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" розробив Проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення яких змінюється з "для ведення фермерського господарства" на "для індивідуального садівництва" громадян на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Зазначений Проект із землеустрою пройшов державну експертизу землевпорядної документації, за результатами якої Головним управлінням Держкомзему у Вінницькій області було надано позитивний висновок від 30.10.2012 року №1353.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" позитивний висновок державної експертизи дійсний протягом строку дії об'єкта державної експертизи, але не більше трьох років.

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_4 до Вінницької РДА із заявою про затвердження Проекту із землеустрою, позитивний висновок Головного управління Держкомзему у Вінницькій області є чинним.

Відтак, суд приходить до висновку, що підстави, з яких Вінницька РДА відмовила ОСОБА_4 у затвердженні Проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється з "для ведення фермерського господарства" на "для індивідуального садівництва" громадянам на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району, - є необґрунтованими, а тому в даному випадку має місце порушення законних прав позивача, передбачених Земельним кодексом України.

Суд приходить до висновку, що захист порушених прав підлягає захисту шляхом визнання протиправною відмову та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі належно дав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, в деяких випадках помилково застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду всім обставинам справи призвели до помилкового висновку, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною відмову Вінницької районної державної адміністрації у затвердженні Проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється з "для ведення фермерського господарства" на "для індивідуального садівництва" громадянам на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району.

Зобов'язати Вінницьку районну державну адміністрацію повторно розглянути колективну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 14 жовтня 2014 року про затвердження Проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється з "для ведення фермерського господарства" на "для індивідуального садівництва" громадянам на території Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 лютого 2015 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.