Справа № 810/5298/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5298/14 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.,

суддів - Вівдиченко Т.Р.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Яготинської районної державної лікарні ветеринарної медицини до Баришівської об'єднаної державної фінансової інспекції, Державної фінансової інспекції Київської області про скасування п. 3 вимоги Баришівської об'єднаної державної фінансової інспекції №10-16/1566 від 18.07.2014 року про усунення недоліків та порушень, виявлених ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності Яготинської районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 року по 01.04.2014 р,

ВСТАНОВИВ:

Яготинська районна державна лікарня ветеринарної медицини (далі - Лікарня, Установа) звернулась до суду з позовом до Баришівської об'єднаної державної фінансової інспекції, Державної фінансової інспекції Київської області про скасування п. 3 вимоги Баришівської об'єднаної державної фінансової інспекції №10-16/1566 від 18.07.2014 року "Про усунення недоліків та порушень, виявлених ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності Яготинської районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 року по 01.04.2014 року".

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п. 3 Вимоги Баришівської об'єднаної державної фінансової інспекції №10-16/1566 від 18.07.2014 року "Про усунення недоліків та порушень, виявлених ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності Яготинської районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 року по 01.04.2014 року" в частині: "Ревізією встановлено, що за рахунок коштів загального фонду кошторису в порушення вимог п. 4 ст. 13 Бюджетного Кодексу України від 08.07.2010 року №2456 -VI, п. п. 19, 22, 29 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ", затвердженого Постановою КМУ від 28.02.2002 року №228, протягом 2013 року та 1 кварталу 2014 року внаслідок невірного проведення розрахунків до кошторису загального та спеціального фондів, шляхом не врахування в них фактичної наявності 3 штатних одиниць завідуючих державної лабораторії - лікарів ветмедицини ветсанекспертизи на ринку № 1, № 2, № 3 та відповідно їх посадових інструкцій, які надають виключно платні послуги, за рахунок коштів загального фонду здійснено видатки на заробітну плату в загальній сумі, що призвело до покриття за рахунок коштів загального фонду видатків, (заробітної плати та нарахувань) які мають здійснюватися за рахунок спеціального фонду.

В зв'язку з чим: провести коригування бюджетних асигнувань шляхом зменшення видатків за спеціальним фондом кошторису лікарні та збільшення загального фонду на відповідну суму". У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ДФІ Київської області звернулася до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явилися, причини неявки сторін суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до п.2.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Київській області на І квартал 2014 року, на підставі направлень №79 від 31.03.2014р., № 131 від 24.04.2014р., головними державними фінансовими інспекторами Баришівської об'єднаної державної фінансової інспекції Пріхнич В.В. та Ходюк Н.М. проведена планова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Яготинської районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 по 01.04.2014року.

Ревізію проведено з 31.03.2014 по 18.06.2014 року у відповідності до питань програми ревізії та робочого плану з відома начальника Установи Єфіменка Володимира Миколайовича та в присутності головного бухгалтера Гаврись Валентини Панасівни.

Ревізію було зупинено з 01.04.2014р. по 28.04.2014р., та з 26.05.2014р. по 03.06.2014р. для проведення зустрічних звірок та виконання інших доручень ДФІ в Київській області.

За результатами ревізії складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Яготинської районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 року по 01.04.2014 року №10-25/72 від 20.06.2014 року, який підписано позивачем із запереченнями.

Згодом, позивачу направлено вимогу від 18.07.2014р. №10-16/1566.

Позивач не погоджуючись з пунктом 3 Вимоги про усунення порушень і недоліків, виявлених ревізією від 18.07.2014р. №10-16/1566, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність п. 3 Вимоги Баришівської об'єднаної державної фінансової інспекції №10-16/1566 від 18.07.2014року «Про усунення недоліків та порушень, виявлених ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності Яготинської районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 01.01.2011 року по 01.04.2014 року» в частині проведення коригування бюджетних асигнувань шляхом зменшення видатків за спеціальним фондом кошторису лікарні та збільшення загального фонду на суму 75852,00 грн., а його позиція не узгоджується з нормами матеріального права.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011року №499/2011 (далі Положення) Державна фінансова інспекція України (далі Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 2939-XII), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю; порушень;законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

В даній справі, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 15 квітня 2014року (справа № 21-40а14).

В силу частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення даного позову.

Отже, колегія суддів, у відповідності до ст. 205 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції Київської області - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Міщук М.С.