Справа № П/811/3909/14
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року Справа № П/811/3909/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів - головуючого судді Дегтярьової С.В., суддів Брегея Р.І. та Жука Р.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача 1: Міністерства юстиції України

до відповідача 2: Головного управління юстиції в Кіровоградській області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідачів:

Державна виконавча служба України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за участю:

секретаря судового засідання - Черної О.Ю.

позивача - ОСОБА_1,

представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача 1 - Ус Д.М.,

відповідача 2 - Антонова А.А.,

третьої особи - Харченко О.О,

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства юстиції України та Головного управління юстиції в Кіровоградській області про:

- визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України №2239/к від 13.10.2014 року «Про припинення державної служби ОСОБА_1» та Головного управління юстиції у Кіровоградській області №1647/к від 13.10.2014 року «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України «Про припинення державної служби ОСОБА_1»;

- поновлення на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач вказує, що його звільнено з посади начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» за порушення Присяги державного службовця, передбаченої статтею 17 вищевказаного Закону, без наявності відповідних підстав.

Відповідачем-1 до суду подано заперечення на позовну заяву у відповідності до якого позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки наказ №2239/к від 13.10.2014 року «Про припинення державної служби ОСОБА_1» був прийнятий на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України. Також відповідач-1 в обґрунтування поданого заперечення зазначає, що позивач був звільнений згідно п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» за наслідками перевірки роботи Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, яку визнано такою, що не відповідає вимогам положень Законів України «Про виконавче провадження» та «Про звернення громадян» через порушення, допущені, на думку відповідача-1, з вини ОСОБА_1

Відповідачем-2 подано заперечення на позовну заяву, де вказано, що Головним управлінням юстиції у Кіровоградській області лише видано наказ за №1647/к від 13.10.2014 року про оголошення наказу Мін'юсту, а також проведено розрахунок з позивачем.

Третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідачів, було подано заперечення, відповідно до змісту якого, позов нею не визнається у повному обсязі з огляду на те, що за наслідками цільової перевірки проведеної Державною виконавчою службою України з 02 по 06 червня 2014 року було виявлено грубі порушення допущені начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1, а саме - порушення частини 4 статті 7, частини 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», що проявилось у направлені скарг громадян для розгляду тим посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються та в нероз'ясненні заявникам порядку оскарження прийнятих рішень; пункту 1 статті 83 ЗУ «Про виконавче провадження», що виявилось в нездійсненні контролю за діяльністю службових осіб органів державної виконавчої служби Кіровоградської області та призвело до порушення статей 47, 48 Закону України «Про виконавче провадження»; підпунктів 3.1, 3.2, 3.8 пункту 3 Інструкції про порядок розгляду звернень громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції №26/5 від 18.03.2004 р., що проявилось у відсутності об'єктивного вирішення поставлених у зверненнях питань та відповідного реагування. На думку третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідачів, вищевказані наслідки перевірки призвели до грубого порушення прав та законних інтересів громадян закріплених Конституцією України та чинним законодавством.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представники відповідачів та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідачів просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у запереченнях на адміністративний позов.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 28.01.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 03 лютого 2015 року, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

З 01 лютого 1999 року ОСОБА_1 проходив службу в державній виконавчій службі районного управління юстиції у Кіровоградській області, що підтверджується п.6 запису у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с.21-28 Т.1).

Наказом Міністерства юстиції України від 15.08.2011 року №1728-к (а.с.14 Т.1) ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.14 Т.1).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про державну виконавчу службу» № 202/98-ВР від 24.03.1998 року працівники органів державної виконавчої служби є державними службовцями.

Наказом Міністерства юстиції України №2239-к від 13.10.2014 року (а.с.16 Т.1) позивача звільнено з посади начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Головним управлінням юстиції у Кіровоградській області було видано наказ «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України «Про припинення державної служби ОСОБА_1» №1647-к від 13.10 2014 року.

На день звільнення з посади ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серії АГН №211122, АГІ №158015, АГН №364902, АГН 244282, відповідно до змісту яких позивач був непрацездатним з 28.08.2014 року по 31.10.2014 року включно, що додатково підтверджується довідкою Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.45-48 Т.1, 108 Т.3)) та не заперечувалось в судовому засіданні представниками відповідачів.

Судом встановлено, що з оскаржуваними наказами ОСОБА_1 ознайомлено 03.11.2014 року (а.с.16, 17 Т.1).

В ході розгляду справи, представник Міністерства юстиції України пояснив, що позивача було звільнено з посади згідно з п.6 ч.1 ст. 30 Закону - за порушення Присяги державного службовця, на підставі подання Державної виконавчої служби України №7-16/6.1/1075 від 08.09.2014 року, та довідки за результатами цільової перевірки діяльності органів державної виконавчої служби Кіровоградської області від 10.06.2014 року (надалі - довідка від 10.06.2014 року) через допущену ним бездіяльність по відсутності контролю за підлеглими та допущені порушення під час розгляду звернень громадян.

Так, в довідці від 10.06.2014 року вказано, що на розгляд УДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області станом на 01.04.2014 року надійшло 217 звернень громадян.

В довідці вказано, що на звернення громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.72, 76, 81) позивачем надані відповіді не на підставі особистого вивчення матеріалів виконавчого провадження, а на підставі інформації, отриманої від Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ, дії службових осіб якого, оскаржувалися. При цьому не роз'яснено порядок оскарження рішення, прийнятого за результатами розгляду звернення.

Судом встановлено, що звернення громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розглянуті ОСОБА_1, відповіді надані у встановлений строк, скарг на неповний розгляд звернень від громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не надходило (а.с.75, 78, 83).

Додатково довідка від 10.06.2014 року містить опис прийнятих окремими державними виконавцями з порушенням законодавства постанов в шістнадцяти конкретних виконавчих провадженнях районних відділів ДВС, що не в повному обсязі, на думку перевіряючих, відповідає Закону України "Про виконавче провадження", про що вказано у висновках довідки (а.с.а.с.42 зворотній бік Т.1).

В зв'язку з цим, начальникам перевірених відділів ДВС відповідних управлінь юстиції Кіровоградської області запропоновано тримати на постійному особистому контролі виконання рішень, завершення виконавчих проваджень, звільнення майна з-під арешту та порядок розгляду звернень (а.с. 42 зворотній бік Т.1).

Однак, Державною виконавчою службою України підготовлено подання на звільнення ОСОБА_1 №7-16/6.1/1075 від 08.09.2014 року в якому вказано, що позивач своїми діями та бездіяльністю, як начальник управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, вчинив проступок, який підриває довіру до нього, як до носія влади та підриває авторитет органів державної виконавчої служби, оскільки він допустив порушення прав громадян, що є порушенням Присяги державного службовця в частині суворого дотримання Конституції та законів України, охорони прав, свобод та законних інтересів громадян, сумлінного виконання своїх обов'язків. Зокрема, в поданні вказано про порушення частини 4 статті 7, частини 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян»; підпунктів 3.1, 03.2, 3.8 пункту 3 Інструкції про порядок розгляду звернень громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №26/5 від 18.03.2004 року; пункту 1 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що з оскаржуваним наказом про звільнення з посади ОСОБА_1 ознайомився 03.11.2014 року, що обґрунтовано представниками відповідачів постійним перебуванням позивача на лікарняному. Поштою копія наказу про звільнення ОСОБА_1 не направлялася.

Відповідно до підпункту 13 пункту 10 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 229 голова Державної виконавчої служби вносить Міністру юстиції подання щодо призначення на посаду та звільнення з посади керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, що забезпечують здійснення повноважень ДВС.

Відповідно до Положення про управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2012 №549/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 квітня 2012 р. за №№548/20860, начальник Управління, зокрема, очолює Управління, здійснює керівництво його діяльністю, діяльністю відділу примусового виконання рішень, відділу державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, забезпечує здійснення перевірки законності виконавчих проваджень відповідно до вимог закону; розробляє плани роботи для відділу державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції; здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Відповідно до Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний, міжрайонний відділ державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2012 №549/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 квітня 2012 р. за №№548/20860, начальник Відділу: очолює Відділ, здійснює керівництво його діяльністю, організовує роботу Відділу, забезпечує виконання Відділом Конституції та законів України, актів та доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, доручень Прем'єр-міністра України, Міністра юстиції, Голови ДВС України, наказів Мін'юсту, ДВС України та головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; організовує роботу зі службовими документами, здійснює контроль за веденням номенклатурних справ Відділу відповідно до встановленого порядку та вимог законодавства з діловодства; забезпечує і контролює дотримання працівниками Відділу виконавської та трудової дисципліни; здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що компетенція з керівництва діяльністю відділу державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції належить і начальнику такого відділу, і начальнику управління державної виконавчої служби головного управління юстиції.

Однак, така компетенція законодавчо розмежована в силу того, що саме контроль дотримання працівниками відділу державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції виконавської та трудової дисципліни згідно Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний, міжрайонний відділ державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2012 №549/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 квітня 2012 р. за №№548/20860, покладено саме на начальника такого районного відділу ДВС, а не начальника управління державної виконавчої служби головного управління юстиції.

Доказом цього є застосування Головним управлінням юстиції в Кіровоградській області до начальників відділів державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, також безпосередньо до державних виконавців цих відділів дисциплінарних стягнень за допущені ними порушення, що встановлені під час здійсненні попередньої перевірки, яка оформлена довідкою від 06.09.2013 року (а.с.1-38 Т.3).

Більш того, начальник управління державної виконавчої служби головного управління юстиції забезпечує здійснення перевірки законності виконавчих проваджень відповідно до вимог закону, розробляє плани роботи для відділу державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 регулярно затверджувались та виконувались плани здійснення перевірок територіальних органів державної виконавчої служби Кіровоградської області, а також здійснювалась координація діяльності відділів, надання методичної допомоги та професійне навчання працівників територіальних органів державної виконавчої служби, що підтверджується відповідними доказами та не заперечувалось відповідачами по справі (а.с.87-110 Т.1). Дані обставини свідчать про виконання посадових обов'язків позивачем, що виключає бездіяльність, на яку посилалися відповідачі.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється, зокрема, у разі порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

У ч.2 17 Закону України «Про державну службу» наведено текст присяги державного службовця відповідно до змісту якої, можна дійти висновку, що під порушенням Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах № 21-403а12 від 21 травня 2013 року та № 21-167а13 від 4 червня 2013 року.

В судовому засіданні представники не змогли вказати конкретних проступків (проступку), які на їх думку вчинив позивач, однак стверджували, що допущені державними виконавцями порушення, які викладені в довідці від 10.06.2014 року, а також неналежний розгляд трьох звернень громадян самим позивачем, в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 Присяги державного службовця через нездійснення контролю за діяльністю державними виконавцями відділів державної виконавчої служби районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача і у справах про поновлення на публічній службі.

Оскільки припинення державної служби на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, тому неможливість застосування до посадової особи дисциплінарних стягнень аж до звільнення з органів юстиції повинно бути мотивованим.

Представниками Міністерства юстиції України не надано суду доказів мотивованого обґрунтування своєї позиції щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області.

Більш того, згідно п.1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. №950 стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

- у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян;

- у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства, порушення етики поведінки;

- на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив суду, що про подання ДВС України на звільнення та, безпосередньо, про своє звільнення, дізнався після виходу з лікарняного, що унеможливило подачу ним вимоги проведення службового розслідування в порядку пункту 1.

Представники відповідачів підтвердили в судовому засіданні, що направляли позивачеві лише довідку за наслідками перевірки від 10.06.2014 року, про наміри звільнити позивача за порушення Присяги та підготовку відповідних документів йому не повідомляли.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд вважає, що за наявності права позивача на подання вимоги про проведення службового розслідування з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри, враховуючи перебування ОСОБА_1 на лікарняному, відповідачі несуть обов'язок повідомити його про такі обставини з метою надання можливості використати своє право.

При цьому посилання відповідачів на достатність в такому випадку змісту довідки від 10.06.2014 року суд вважає безпідставними, оскільки її висновки не містять рекомендації для розгляду витання про звільнення позивача, а навпаки - містять доручення на здійснення відповідних посадових повноважень позивачем, а саме - ОСОБА_1 доручено затвердити план заходів щодо усунення протягом 1 місяця порушень виявлених під час перевірки, та надіслати його до Державної виконавчої служби України до 20.07.2014 року, а також попередити начальників відділів державної виконавчої служби Кіровоградської області про необхідність усунення виявлених порушень забезпечення в подальшому їх недопущення в поточній роботі (а.с.37-44 Т.1).

Тому у ОСОБА_1 і були відсутніми підстави вважати наявними наміри відповідача-1 на його звільнення.

Окрім цього, відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Судом встановлено, що робочою групою з проведення цільової перевірки діяльності Управління державної виконавчої служби в Кіровоградській області, головою якої був помічник Міністра юстиції України, порушення, які стали підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення, виявлені 10 червня 2014 року, що підтверджується складеною довідкою (а.с.37-43 Т.1). Натомість звільнено позивача лише 13 жовтня 2014 року. При цьому, у відпустці та на лікарняному позивач перебував з 04.08.2014 року, а тому оскаржуваний наказ прийнято поза межами місячного строку, встановленого ст.148 КЗпП України.

Вищевказані обставини свідчать про протиправність наказу Міністерства юстиції України №2239/к від 13 жовтня 2014 року, а тому він підлягає скасуванню, а позивач поновленню на роботі. Також, як наслідок, підлягає скасуванню і наказ Головного управління юстиції у Кіровоградській області №1647/к від 13 жовтня 2014 року "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України №2239/к від 13 жовтня 2014 року".

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», зі змінами, порядок визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу регулюється вказаною постановою. При цьому, при розрахунку слід урахувати Постанову Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували настанню певної події.

Згідно з довідки про доходи №08-13/011-22/2117 від 29.10.2014 року, виданої відповідачем-2, середньоденна заробітна плата позивача складає 217,27 грн. (двісті сімнадцять гривень 27 коп.) (а.с.18 Т.1).

Кількість днів вимушеного прогулу за період з 14 жовтня 2014 року по 28 січня 2015 року складає 72 дні (за жовтень - 14, за листопад - 20, за грудень - 23, за січень - 15).

Таким чином, середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу складає 72 х217,27 грн. = 15 643,44 грн. А середньомісячна заробітна плата становить 4 779,94 грн. (217,27 х 22 дні).

Згідно ч.1 ст.256 КАС України, негайно, зокрема, виконуються постанови суду про, присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

В зв'язку з цим постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнень за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2239/к від 13 жовтня 2014 року.

3. Скасувати наказ Головного управління юстиції у Кіровоградській області №1647/к від 13 жовтня 2014 року.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області з 13.10.2014 року.

5. Стягнути з Головного управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 жовтня 2014 року по 28 січня 2015 року в сумі 15 643,44 грн.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнень за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Колегія суддів

Кіровоградського окружного

адміністративного суду

Головуючий суддя (підпис) С.В. Дегтярьова

Судді (підпис) Р.І. Брегей

(підпис) Р.В.Жук

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя С.В.Дегтярьова