Справа № 2а-4651/11
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-4651/11 Головуючий у 1-й інстанції: Гончарук В.П. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України Дніпровського району м. Києва про визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви про зміну порядку виконання рішення суду.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати вказану ухвалу та задовольнити заяву, оскільки вважає постановлену ухвалу прийняту з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, заявник звернувся до суду з проханням встановити порядок виконання постанови суду від 18.10.2011 року у справі № 2а-4651/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити дії.

На підставі вказаного рішення, згідно виконавчого листа відкрито виконавче провадження щодо перерахування коштів за відповідним рішенням суду на користь ОСОБА_2 в розмірі, визначеного рішенням суду у справі № 2а-4651/11, що становить становить 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 06.12.2010 року по 22.07.2011 року з урахуванням проведених виплат.

У з в'язку з тим, що відповідач здійснив лише нарахування відповідних виплат, але виплати не здійснив, позивач звернувся до суду про зміну способу виконання судового рішення шляхом заміни зобов'язання відповідача вчинити певні дії на стягнення з відповідача нарахованих сум.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2011 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 державну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50 % мінімальної пенсії за віком (відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 06.12.2010 року по 22.07.2011 року з урахуванням проведених виплат.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2011 року та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин, позивач просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а фактично судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що "захист порушеного права у судовому рішенні" і "спосіб виконання судового рішення" не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Тобто, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінюється її суть, а такі повноваження є повноваженнями суду апеляційної або касаційної інстанції.

При цьому, вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Таким чином, з урахуванням того, що фактичні обставини справи судом першої інстанції встановлено повно та правильно, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, ст.ст. 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.