Справа № 754/12699/14-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Губська О.А., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києві на постанову Деснянського районного суду м.Києва від 18 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києві про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої пенсії -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києві в якому просив (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо зменшення нарахованої пенсії за віком з довічним терміном дії при її перерахунку в зв'язку з додаванням стажу неправомірними;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва повернути та надалі зараховувати до обчислення розміру пенсії показники пільгової заробітної плати;

- стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва різницю (недоплату) з 1 грудня 2013 року, що виникла внаслідок неправильного (неправомірного) здійснення перерахунку пенсії на підставі заяви про перерахунок пенсії в зв'язку з додаванням стажу від 04.10.2013 року.

Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 18 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва щодо зменшення нарахованої пенсії за віком з довічним терміном дії при її перерахунку в зв'язку з додаванням стажу та зобов'язано провести перерахунок та виплатити пенсію з врахуванням до обчислення розміру пенсії показники пільгової заробітної плати з 1 грудня 2013 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явилися.

Враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, а також те, що до суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь в справі не прибули, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, відсутні клопотання про розгляд справи за їх участю, колегія суддів ухвалила розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. В порядку ч.1ст.41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 12.02.2001 року отримує пенсію за віком та продовжує працювати в Інституті ядерних досліджень НАН України.

04.10.2013 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва із письмовою заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з додаванням стажу.

У грудні 2013 року, у зв'язку із зменшенням розміру пенсії після проведення перерахунку, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва із письмовою заявою, про поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Листом від 06.01.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва роз'яснено позивачу, що під час перерахунку пенсії згідно поданої заяви від 04.10.2013 року виявлено, що при попередньому перерахунку було враховано заробітну плату за період з 01.01.2001 року по 31.12.2005 рік, згідно даних довідки № 204 від 10.04.2006 року виданої Інститутом Ядерних досліджень Національної академії наук України, що призвело до завищення розміру пенсії позивача. З 01.12.2013 року пенсійна справа була приведена у відповідність до вимог чинного законодавства. Тобто, сума заробітної плати позивача, яка зазначена в довідці № 204 від 10.04.2006 року за вищезазначений період не співпадають з даними персоніфікованого обліку. Згідно із законами, що регулюють пенсійне забезпечення громадян, при нарахуванні пенсії враховується тільки заробітна плата, яка була виплачена в гривнях або раніше в радянських карбованцях. Виплати, зроблені в іноземній валюті, при призначенні пенсії не враховуються.

Також, листом від 20.06.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва повідомило позивача, що управлінням при опрацюванні довідки про заробітну плату № 204 від 10.04.2006 року виданої Інститутом Ядерних досліджень Національної академії наук України за період з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року суми заробітної плати не враховано, оскільки підприємством не нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Також, зазначалось, що Україною не підписано міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення громадян із Сполученими Штатами Америки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки проведення перерахунку позивачу призвела до зменшення розміру отримуваної пенсії, то відповідно дії відповідача щодо здійснення такого перерахунку є неправомірними.

Надаючи правову оцінку встановленим в справі обставинам та фактам, колегія судді звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до ст. 64 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65 - 67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Статтею 65 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій.

Так, середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, заробітна плата позивача для нарахування пенсії складалася з двох частин: основної, що виплачувалася згідно штатного розпису та пільгової заробітної плати, на яку не нараховувались і не утримувались страхові збори до Пенсійного фонду згідно підписаної Президентом України Постанови Кабінету міністрів від 31.12.1993 року № 1077 про затвердження «Угоди між Україною та Сполученими Штатами Америки щодо надання допомоги Україні в ліквідації стратегічної ядерної зброї, а також запобігання розповсюдження зброї масового знищення» від 25.10.1993 року). Зазначена пільга застосовувалася до заробітної плати позивача, отриманої ним за безпосередню та постійну участь у роботах за Угодою між Державним комітетом України з ядерної та радіаційної безпеки і Міністерством оборони Сполучених Штатів Америки від 18 грудня 1993 року (продовжена 07 липня 1999 року до 31 грудня 2006 року).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід'ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до статті 3 Угоди між Державним комітетом України з ядерної та радіаційної безпеки і Міністерством оборони Сполучених Штатів Америки відносно розвитку державної системи контролю, обліку і фізичного захисту ядерних матеріалів з метою запобігання розповсюдження ядерної зброї в Україні» від 18 грудня 1993 року, Державний комітет України з ядерної та радіаційної безпеки несе виключну відповідальність за виплату заробітної плати всьому персоналу, який він наймає для будь-якої діяльності, що здійснюється відповідно до цієї Угоди. Державний комітет України з ядерної та радіаційної безпеки продовжує нести виключну відповідальність за виплату заробітної плати українському персоналу, який бере участь в будь-яких програмах навчання або який знаходиться на стажуванні, передбачених цією Угодою.

Разом з тим, відповідно до статті VIII «Угоди між Україною і Сполученими Штатами Америки щодо надання допомоги Україні в ліквідації стратегічної ядерної зброї, а також запобігання розповсюдженню зброї масового знищення» від 25.10.1993 року передбачено, що Сполучені Штати Америки, їх персонал, підрядчики і персонал підрядчиків у зв'язку з діяльністю, що здійснюється відповідно до цієї Угоди, звільняються від відповідальності за сплату будь-яких податків або подібних зборів, що стягуються на території України. Сполучені Штати Америки, їх персонал, підрядчики і персонал підрядчиків можуть ввозити в Україну будь-які матеріально-технічні засоби, які необхідні для імплементації цієї Угоди, і можуть вивозити ті ж самі матеріально-технічні засоби з України. Сполучені Штати Америки, їх персонал, підрядчики і персонал підрядчиків можуть також придбати в Україні і вивозити будь-які матеріально-технічні засоби, які за згодою Сторін необхідні для імплементації цієї Угоди. Всі такі матеріально-технічні засоби, що ввозяться чи вивозяться, не підлягають ліцензуванню, іншим обмеженням, миту, податкам чи будь-яким іншим видам зборів, що стягуються на території України, і при ввозі звільняються від митного огляду. Зобов'язання України згідно з цією статтею є чинними протягом строку дії цієї Угоди і протягом часу по закінченні строку дії, який необхідний для завершення у можливо найкоротші строки діяльності, що була розпочата відповідно до цієї Угоди.

Відповідно до зазначеної Угоди звільнено від сплати податків та зборів учасників Угоди, згідно Закону України.

Пільгова заробітна плата позивачу нараховувалась та підприємством не нараховувалися на неї внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до зазначених вище міжнародних договорів. Усі виплати заробітної плати позивач отримував в Україні за основним місцем роботи в українських гривнях, а не за кордоном, як це стверджує апелянт.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність дій Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києві щодо зменшення розміру нарахованої позивачу пенсії за віком.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києві залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м.Києва від 18 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.А.Губська

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 02.02.2015 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Губська О.А.