Справа № 208/8147/14(2а/208/206/14)
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р. справа 208/8147/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06.11.2014 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська про зобов'язання призначити пенсію

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати здійснити призначення, виплату та індексувати позивачу пенсію за віком, на підставах, визначених пенсійним законодавством, як непрацюючому громадянинові, з урахуванням подальших перерахунків, заробітною платною і індексацією пенсії, на вказаній в заяві банківський рахунок, починаючи з 15.09.2014; допустити негайне виконання постанови суду та покласти обов'язок по виконанню рішення суду на Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська; зобов'язання відповідача в місячний термін надати суду звіт про виконання постанови.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06.11.2014 позов задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язано призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком починаючи з 15.09.2014 на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в Дніпропетровському РУ ПАТ КБ "ПриватБанк". В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що відмова позивачу в призначенні пенсії була обумовлена відсутністю доказів проживання (реєстрації) позивача у Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Позивач народився в м.Дніпродзержинськ 04.09.1949 та є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон, дійсного до 09.05.2018.

З матеріалів справи вбачається, що позивач постійно проживає в державі Ізраїль, що підтверджується копією свідоцтва, відповідно до якого позивач є живим та проживає за адресою: Ізраїль, м.Аріель, вул.Хаціонут, 61/2 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії РО 751812, дійсним до 09.05.2018.

Відповідно до довідки, виданої Управлінням державної міграційної служби України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.08.2014 №1222/2433, ОСОБА_1 згідно обліків Заводського РВ у м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, уродженець м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області та отримав дозвіл для виїзду до Ізраїлю у 1997 році на постійне місце проживання. До виїзду на постійне місце проживання за кордон ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

У вересні 2014 року позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1, надавши при цьому всі небхідні документи. Проте, відповідачем було відмолено в задоволенні звернення у зв'язку з відсутністю підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етичного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Стаття 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на пенсію в України є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За приписами статті 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до чатини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Виходячи із правової та соціальної природи пенсії право громадянина на призначення йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, дійшов вірного висновку, що позивач як громадянин України, мешкаючи в державі Ізраїль, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 у справі №1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закон України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). При цьому зазначенні положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058. Положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 24.11.2005 №22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) заявника. Згідно пункту 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

За приписами пункту 29 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

В частині відмови позивачем постанова не оскаржена.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06.11.2014 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова