Справа № 806/5722/14
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Житомир справа № 806/5722/14

час прийняття: 14 год. 30 хв. категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

за участі секретаря Павлюк В.О.,

за участі представника позивача Краснівської Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дартон Білдінг" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дартон Білдінг" звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві щодо надання декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року статусу "до відома" і невизнання її податковою декларацією, щодо прийняття рішення про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, а також зобов'язати відповідача визнати вказані декларації прийнятими та здійснити заходи щодо рознесення їх у всіх відповідних базах. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що отримав від контролюючого органу письмові повідомлення: № 50162/10 від 06 жовтня 2014 року про невизнання податковою декларацією поданої ним декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року і № 56223/10/26-55-18-04 від 13 листопада 2014 року щодо неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року. З такими діями Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві позивач не погоджується, оскільки вказані декларації подані ним у повній відповідності до вимог Податкового кодексу України, містять усі обов'язкові реквізити і додатки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не прибув, надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову, у яких позов не визнав і просив у його задоволенні відмовити. Пояснив, що декларація за серпень 2014 року не була прийнята у зв'язку з порушенням Товариством вимог її оформлення, яке виявилося у незазначенні обов'язкових реквізитів у рядку "посада бухгалтера". Також позивачем у порушення пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України у складі декларації з ПДВ за жовтень 2014 року не подані копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, які є невід'ємними додатками до цієї декларації, що послугувало причиною для відмови у її прийнятті.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що Товариством контролюючому органу були подані податкові декларації з податку на додану вартість за серпень і жовтень 2014 року.

У своєму листі № 50162/10 від 06 жовтня 2014 року "Про надання інформації" Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві повідомила Товариство про те, що декларація за серпень 2014 року складена з порушеннями, тому не вважається податковою декларацією. Контролюючий орган рекомендував при цьому позивачеві подати нову податкову звітність, складену належним чином.

У зв'язку з неподанням у складі декларації за жовтень 2014 року копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді цей податковий звіт не був прийнятий, про що позивача повідомлено у листі від 13 листопада 2014 року № 56223/10/26-55-18-04 "Про відмову у прийнятті".

Досліджуючи правомірність вказаних листів суд виходить з наступного.

Щодо невизнання податковою звітністю декларації за серпень 2014 року.

Як зазначив представник відповідача у своїх запереченнях проти позову, порушення вимог оформлення податкової звітності за серпень 2014 року виявилося у незазначенні обов'язкових реквізитів у рядку "посада бухгалтера", а саме: прізвища та ініціалів бухгалтера, його підпису і печатки підприємства.

Суд при цьому зазначає, що відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно з пунктом 48.2 статті 48 Податкового кодексу України, обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно з пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити:

відмітка про звітування за спеціальним режимом;

код виду економічної діяльності (КВЕД);

код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ;

індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Відповідно до пункту 48.5 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна бути підписана:

керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником;

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

фізичною особою - платником податків або його законним представником;

особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації згідно із договором про спільну діяльність або угодою про розподіл продукції.

Згідно з пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації:

введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером;

користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи;

ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або аудиторською фірмою;

самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства. Ця форма організації бухгалтерського обліку не може застосовуватися на підприємствах, звітність яких повинна оприлюднюватися, та в бюджетних установах.

Згідно з частиною третьою статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, подана позивачем податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2014 року містить усі необхідні реквізити - найменування, ідентифікаційний код та місцезнаходження юридичної особи - платника податку та скріплена печаткою цієї юридичної особи.

У графі декларації, що призначена для підпису керівника та головного бухгалтера, міститься лише підпис керівника підприємства - ОСОБА_2

Встановлено, що ОСОБА_2 до 26 грудня 2014 року займав посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Дартон Білдінг".

Згідно з штатним розкладом, затвердженим 03 січня 2014 року, загальна кількість працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Дартон Білдінг" становить п'ять одиниць: директор та чотири менеджери, посада бухгалтера відсутня.

Послуги по веденню бухгалтерського і податкового обліку надає Товариство з обмеженою відповідальністю "Фарадей Плюс" на підставі договору від 03 січня 2014 року, копія якого міститься у матеріалах справи. За таких обставин, суд вважає, що скріплення декларації підписом іншої особи не вимагається.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для невизнання податкової декларації позивача з податку на додану вартість за серпень 2014 року, оскільки скріплення податкової декларації Товариства лише підписом керівника є достатнім та не може бути підставою для її невизнання, а тому посилання податкового органу на порушення позивачем вимог Податкового кодексу України є безпідставними.

Стосовно неприйняття декларації за жовтень 2014 року.

Як зазначено у листі відповідача від 13 листопада 2014 року № 56223/10/26-55-18-04 і зазначив у запереченнях проти позову його представник, позивачем у порушення пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України у складі декларації з ПДВ за жовтень 2014 року не подані копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, які є невід'ємними додатками до цієї декларації.

На думку відповідача, копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді є додатком до податкової декларації, між тим, суд зауважує, що відповідно до пункту 46.5 статті 46 Податкового кодексу України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Наказом Міністерства фінансів України від 13 листопада 2013 року № 678 затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 678).

Пунктом 5 розділу І Порядку № 678 встановлено, що усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію з позначкою «0110», у якій відображаються розрахунки з бюджетом (далі - декларація 0110).

Відповідно до абзацу 3 пункту 13 розділу ІІІ Порядку № 678, у складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації) та копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

У відповідності до пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 14 розділу ІІІ Порядку № 678, додатками до декларації є:

1) розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1) (додаток 1);

2) довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2) (додаток 2);

3) розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) (додаток 3);

4) заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4) (додаток 4);

5) розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) (додаток 5);

6) довідка (Д6) (додаток 6) подається платниками, які заповнюють рядки 3, та/або 4, та/або 5 декларації, та підприємствами (організаціями) інвалідів;

7) розрахунок (перерахунок) частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях (Д7) (додаток 7);

8) заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) (Д8) (додаток 8);

9) розрахунок питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг до вартості всіх товарів/послуг (ДС9) (додаток 9).

Положеннями пункту 22 розділу ІІІ Порядку № 678 передбачено, що податкова звітність, надана платником або його представником (у паперовому вигляді, поштою, засобами електронного зв'язку) та заповнена з порушенням норм пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 глави 2 розділу II Податкового кодексу України, вважається неподаною, про що платник повідомляється у порядку, визначеному пунктом 49.11 статті 49 глави 2 розділу II Податкового кодексу України.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Дартон Білдінг" з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, суд встановив, що вона містить усі визначені законодавством обов'язкові реквізити та відповідає вимогам вищенаведених положень законодавства.

У свою чергу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді не є додатком до податкової декларації з податку на додану вартість та не вважаються її невід'ємною частиною, а тому відмова у прийнятті податкової декларації Товариства з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з підстав ненадання копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді є протиправною.

З огляду на викладене, підстав для відмови у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Дартон Білдінг" з податку на додану вартість за жовтень 2014 року станом на момент її подання не існувало.

Разом з тим, формулювання позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо надання декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року статусу "до відома" і невизнання її податковою декларацією, щодо прийняття рішення про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року не дозволяє їх задовольнити, оскільки у межах спірних правовідносин відповідач, фактично, прийняв рішення про відмову у прийнятті податкових декларацій.

Як встановлює частина друга статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведену процесуальну норму, суд дійшов висновку про те, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними і скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про відмову у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Дартон Білдінг" з податку на додану вартість за серпень 2014 року, яка викладена у листі від 06 жовтня 2014 року № 50162/10 "Про надання інформації", та рішення про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, яка викладена у листі від 13 листопада 2014 року № 56223/10/26-55-18-04 "Про відмову у прийнятті".

Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача визнати вказані декларації прийнятими та здійснити заходи щодо рознесення даних, що містяться в них, у всіх відповідних базах, то в їх задоволенні належить відмовити, оскільки скасування рішень контролюючого органу про відмову у прийнятті податкових декларацій є достатнім способом захисту порушеного права позивача, а подані ним декларації з податку на додану вартість за серпень і жовтень 2014 року, відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України, вважаються прийнятими у день їх фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх відмов у прийнятті декларацій Товариства з податку на додану вартість за серпень і жовтень 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись статтями 11, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про відмову у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Дартон Білдінг" з податку на додану вартість за серпень 2014 року, яка викладена у листі від 06 жовтня 2014 року № 50162/10 "Про надання інформації".

Визнати протиправним і скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про відмову у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Дартон Білдінг" з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, яка викладена у листі від 13 листопада 2014 року № 56223/10/26-55-18-04 "Про відмову у прийнятті".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дартон Білдінг" 73, 08 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 11 лютого 2015 р.