Справа № 809/980/13-а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Справа № 876/7419/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ Мар'яни Степанівни, начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Левкуна Ярослава Антоновича, в якому, із урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати неправомірними дії відповідачів; скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ М.С. про закінчення виконавчого провадження ВП №12500451 від 15.03.2013 р.; зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Левкуна Я.А. затверджувати постанову про закінчення ВП №12500451 тільки з урахування вимог пункту 2 виконавчого листа.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року замінено первинних відповідачів на належного відповідача, а саме на: управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2013 року позов задоволено частково. Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №12500451 від 15.03.2013 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що у державного виконавця були відсутні підстави, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Суд першої інстанції вказує на те, що боржником не підтверджено фактичне та повне виконання рішення суду щодо надання ОСОБА_1 копії акту про знищення його облікових документів по реєстрації в місті Івано-Франківську.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процессуального права, ОСОБА_1 та управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області оскаржили її, подавши апеляційні скарги.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить змінити або скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2013 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог; окремим пунктом постанови визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо відмови проводити контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання виконавчого провадження ВП №12500451.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт - ОСОБА_1 посилається на те, що в матерілах виконавчого провадження ВП №12500451 є два листи боржника із зазначенням, що акт знищення його облікових документів не складався.

Вважає, що така відповідь засвідчує факт незаконності знищення його облікових документів, тому можна було б винести постанову про закриття виконавчого у зв'язку із відсутністю предмету стягнення. Однак акт знищення його облікових документів шукали майже чотири роки.

Апелянт стверджує, що відповідач, знаючи що отримані від боржника копії документів за 1997-1998 р.р. до ОСОБА_1 жодного стосунку не мають, постійно затверджував постанову про закінчення виконавчого провадження незважаючи на його численні скарги та звернення до суду. Вважає, що відповідач згідно ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний здійснювати контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень і під час здійснення такого контролю має право своєю постановою скасовувати постанову державного виконавця.

Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2013 року в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт - управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 15.03.2013 року винесена у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду, підтвердженням чого є супровідний лист Івано-Франківського МВ УМВС в Івано-Франківській області від 23.09.2011 року №20163 про направлення ОСОБА_1 копії акту про знищення його облікових документів, та сама копія такого Акту від 10.07.2002 року.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 08.04.2009 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом, на виконання постанови цього суду від 25.02.2009 року, видано виконавчий лист № 2-а-5609/080970 про зобов'язання начальника Івано-Франківського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області Фелика Василя Івановича надати ОСОБА_1 копію акту про знищення облікових документів по реєстрації в місті Івано-Франківську.

27.04.2009 року старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ М.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а-5609/080970 та зобов'язано боржника виконати постанову в термін до 04.05.2009 року. Вказана постанова листом від 27.04.2009 року була направлена для виконання начальнику Івано-Франківського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області.

15.03.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ М.С. винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, державним виконавцем у мотивувальній частині постанови зазначено висновок про виконання боржником рішення суду. Підставою такого висновку стало повідомлення боржника №20163 від 23.09.2011 року з додатками.

Відповідно до вимог частини 5 статті 124, частини 3 статті 129 Конституції України встановлено обов'язковість виконання судових рішень на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 25 Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби

Частиною 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог п.8 ч. 1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як слідує із матеріалів справи, листами від 10.06.2009 року №1214 боржник повідомляв відповідача про те, що зняття з реєстрації місця проживання в Україні оформляється у вигляді талону та зберігається 6 років, а складання актів на знищення талонів зняття з реєстрації чинним законодавством не передбачено.

24.07.2009 року старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ М.С. за невиконання без поважних причин рішення суду на боржника - начальника Івано-Франківського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області Фелика В.І. накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

На підставі листів боржника від 03.09.2009 року №11395, від 06.10.2009 року №11395 та від 08.10.2009 року №13185 про те, що акт на знищення облікових документів про зняття з реєстрації ОСОБА_1 не оформлявся, відповідач звертався до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, за результатами розгляду якої в задоволенні заяви відмовлено.

Встановлено, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ М.С. від 15.03.2013 року про закінчення виконавчого провадження винесена на підставі листа боржника від 23.09.2011 року №20163, а також копії акту від 10.07.2002 року про знищення прописних-виписних матеріалів з 1997-1998 р.р.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною третьою цієї статті передбачено, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження проводить перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

З огляду на вищенаведене суд апеляційної інстанції зазначає, що для підтвердження фактичного та в повному обсязі виконання рішення суду державний виконавець, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», перш за все повинен був перевірити факт надіслання або вручення (надання) боржником відповідної копії акту позивачу, що відповідачем не виконано.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що зміст документів, на підставі яких винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження, а саме: супровідний лист від 23.09.2011 року №20163 та акт від 10.07.2002 року, жодним чином не підтверджує фактичне виконання рішення суду щодо надання ОСОБА_1 копії акту про знищення його облікових документів по реєстрації в місті Івано-Франківську і носить формальний характер.

Частиною третьою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (згідно з пунктом 11 частиною 1 статті 49 Закону), яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження ВП №12500451 від 15.03.2013 р. є такою, що винесена передчасно, оскільки не було витримано процедуру щодо повного та належного виконання судового рішення.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій по відмові відповідача проводити виконавче провадження та відмові його належно контролювати є безпідставними та спростовуються встановленими фактичними обставинами справи, а сам факт відмови відповідача належно контролювати виконавчі дії не підтверджується жодними доказами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що контроль у виконавчому провадженні здійснюється відповідно до статей 83-86 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках передбачених Законом, шляхом проведення перевірки про що керівником відповідного органу ДВС виноситься вмотивована постанова.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність обставин за яких у відповідача виникав обов'язок чи підстави для проведення такої перевірки.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій по відмові відповідача проводити виконавче провадження та відмові його належно контролювати є безпідставними та спростовуються встановленими фактичними обставинами справи, а сам факт відмови відповідача належно контролювати виконавчі дії не підтверджується жодними доказами.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що повноваження суду при вирішенні адміністративної справи передбачені статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому адміністративне судочинство не передбачає можливості постановлення альтернативного рішення, в якому спосіб його виконання напряму залежатиме від певних умов, які можуть мати місце в майбутньому.

Повноваження органів державної виконавчої служби та спосіб примусового виконання судових рішень регламентовані Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим 02.04.2012 року за №489/20802 та не потребують додаткового тлумачення.

На підставі зазначеного вище, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача затверджувати постанову про закінчення ВП №12500451 тільки з урахування вимог пункту 2 виконавчого листа.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянтів на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2013 року у справі №809/980/13-а за позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник