Справа № 219/5611/2014
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шевченко Л.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року справа №219/5611/2014

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів Гімона М.М., Гайдара А.В.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Артемівську та Артемівському районі Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року у справі №219/5611/2014 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Артемівську та Артемівському районі Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Артемівську та Артемівському районі Донецької області (далі УПФУ в м.Артемівську та Артемівському районі Донецької області) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити певні дії, задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано УПФУ в м.Артемівську та Артемівському районі Донецької області поновити виплату ОСОБА_2 раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах (Список№1) на підставі його заяви, починаючи з 23.10.2013 року (а.с. 34-36).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а. с. 39-41).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в УПФУ в м.Артемівську та Артемівському районі Донецької області з 01.07.1989 року до 31.07.1998 року та отримував пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ.

22.07.1998 року позивачем подано заяву до пенсійного органу про зупинення виплати пенсії у зв'язку з виїздом за кордон та виплату пенсії за шість місяців наперед (а.с. 19-20).

Розпорядженням УПФУ в м.Артемівську та Артемівському районі Донецької області від 23.07.1998 року проведено виплату пенсії за 6 місяців, пенсійна справа ОСОБА_2 закрита (а. с. 19-20).

Позивач з серпня 1998 року по теперішній час постійно проживає в Ізраїлі.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.09.2014 року скасовано постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2014 року у справі № 219/9798/13-а та визнано протиправною бездіяльність УПФУ в м.Артемівську та Артемівському районі щодо нерозгляду заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про поновлення виплати пенсії від 23 жовтня 2013 року; зобов'язано УПФУ в м.Артемівську та Артемівському районі розглянути заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про поновлення виплати пенсії від 23 жовтня 2013 року та прийняти вмотивоване рішення згідно пенсійного законодавства (а.с.9-10).

Зазначеною вище постановою суду апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

23 жовтня 2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення йому пенсійних виплат шляхом подання до УПФУ в м.Артемівську та Артемівському районі відповідної заяви. Вказану заяву скеровано до пенсійного органу його представником - ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності.

Листом УПФУ в м.Артемівську та Артемівському районі від 11 листопада 2013 року № 246/А-19-01-15 у поновленні виплати пенсії ОСОБА_2 відмовлено з тих підстав, що згідно п.2 ч.1 ст. 49 Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно ст. 51 вказаного Закону № 1058, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009 визнано неконституційними п.2 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону № 1058, але законодавчо це питання досі не вирішено, тому законних підстав для відновлення виплати пенсії позивачу немає. З огляду на викладене представнику позивача роз'яснено, що для поновлення виплати пенсії необхідно звернутись до УПФУ в м. Дніпродзержинську, оскільки позивач зареєстрований в м.Дніпродзержинськ.

В зазначеній постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.09.2014 року вказано, що пенсійним органом не прийнято рішення за заявою позивача від 23 жовтня 2013 року. Лист від 11 листопада 2013 року № 246/А-19-01-15 не є юридичною формою рішення владного органу, оскільки в межах компетенції управління актами правової дії є розпорядження або рішення керівника органу. Заява позивача про поновлення пенсії від 23 жовтня 2013 року безпідставно розглянута в межах звернення громадян. Відтак відповідачем порушене право позивача на розгляд його заяви.

Спірні відносини щодо відновлення права на отримання сум призначеної пенсії, виплату якої зупинено в зв'язку з виїздом пенсіонера на постійне місце проживання за межі України ( країни далекого зарубіжжя), в даному випадку - Ізраїль, регулюються наступними нормами

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно з положенням другого речення ст. 51 Закону, під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України вищезазначених положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення до п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Положення Закону, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Тобто, після прийняття рішення Конституційним Судом України, Законом № 1058 не встановлено підстав для припинення пенсії в разі перебування пенсіонера за кордоном.

Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 07.10.2009 № 25-рп/2009 і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

З 07.10.2009 р. порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням Рішення КСУ щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону.

Згідно з частиною третьою статті 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Вони застосовуються безпосередньо незалежно від того, чи прийнято на їх розвиток відповідні закони або інші нормативно-правові акти.

Статтею 46 Конституції України закріплено/право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Органи державної влади повинні керуватися нормами Конституції і законів України і не можуть порушувати норми статті 22 Конституції України, які є нормами прямої дії.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на час постановлення постанови судом першої інстанції відповідачем не було прийнято рішення на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.09.2014 року у справі № 219/9798/13-а щодо розгляду заяви позивача від 23.10.2013 року щодо відновлення виплати пенсії.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вирішив справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Артемівську та Артемівському районі Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року у справі №219/5611/2014 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Артемівську та Артемівському районі Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді М.М. Гімон

А.В. Гайдар