Справа № 824/2769/14-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2769/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Григораш В. О.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.

29 січня 2015 року

м. Вінниця
Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С.
суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В.
за участю секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.
за участю:
представника позивача: Гакмана С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вижницько-Путильського ОРВК Чернівецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 третьої батальйонної тактичної групи 80 окремої аеромобільної бригади - підполковника ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії ,
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2014 року ОСОБА_1 , з урахуванням змін та уточнень до позовної заяви від 19.09.2014 року, просив визнати протиправними дії Вижницько-Путильского ОРВК Чернівецької області з призову його на військову службу та зобов`язати командування в/ч НОМЕР_1 звільнити з військової служби.
Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції від 05 листопада 2013 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явились.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка згідно довідки Комунальної медичної установи "Міська стоматологічна поліклініка" від 23.06.2014 року №477 з 19.04.2012 року по 17.02.2015 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Банилівської сільської ради Вижницького району 24.02.2014 року, позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4
08.04.2014 року на підставі Указу Президента України № 303 від 17.03.2014 року "Про часткову мобілізацію", ОСОБА_1 призваний і направлений Вижницько-Путульським ОРВК Чернівецької області на військову службу у військову частину НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 .
Судом першої інстанції з`ясовано, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2014 року №69 ОСОБА_1 командира 3 розвідувального відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 наказано вважати таким, що з 08.04.2014 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 685 грн. на місяць. Визначено виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 125% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу (грошового забезпечення) з урахуванням окладу за військовим звання та надбавки за вислугу років та грошову винагороду в розмірі 60%.
В довідці №608 від 16.10.2014 року зазначено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 при військовій частині НОМЕР_4 за квітень-вересень 2014 року становило 15998,89 грн.
З довідки №307 від 07.10.2014 року слідує, що з 01.05.2014 року військова частина НОМЕР_1 переведена на штат військового часу та перейшла на умовне найменування "Військова частина польова пошта НОМЕР_5 ".
Вважаючи дії щодо призову на військову службу протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Чернівецький окружний адміністративний суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.
Рішенням Вижницького управління праці та соціального захисту населення від 05.07.2010 року позивачу ОСОБА_1 призначено виплату компенсації, як особі, що не працює (не вчиться) і здійснює догляд за ОСОБА_6 , що досяг 80-річного віку з 15.06.2010 року по 01.01.2047 рік.
Судом першої інстанції з`ясовано, 27.03.2014 року позивач звернувся до Вижницького управління праці та соціального захисту населення із заявою про припинення виплати допомоги по догляду за престарілим ОСОБА_6 , в зв`язку з переоформленням на іншу особу та відповідно до поданої заяви, розпорядженням Вижницького управління праці та соціального захисту населення від 28.03.2014 року закрито особову справу ОСОБА_1 №801767 від 01.04.2014 року у зв`язку з переоформленням на іншу особу з 28.03.2014 року.
Однак, представником позивача долучено до апеляційної скарги копію листа управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації від 18.11.2014 року №01-17/2172, адресованого ОСОБА_1 , де останнього повідомлено, що згідно розпорядження №24-ос від 14.11.2014 року Банилівської сільської ради довідка, яка видана на призначення компенсації іншій особі по догляду за підопічним ОСОБА_6 на період з 28.03.2014 року по 17.04.2014 року вважається недійсною та видана сільською радою помилково.
Відповідно до довідки Центру по нарахуванню пенсій Вижницького районного відділу соціального захисту від 16.07.2014 року №214 позивачу виплачувались виплати як працездатній особі, що не працює (не вчиться) і здійснює догляд за особою похилого віку, що досягла 80-річного віку з червня 2010 року по липень 2014 року на загальну суму 633,63 грн.
17.04.2014 року ОСОБА_6 звернувся до Вижницького управління праці та соціального захисту із заявою про призначення допомоги по догляду за ним ОСОБА_1 . Відповідно до довідки виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району №908 від 17.04.2014 року ОСОБА_1 ніде не працював та не працює по даний час, трудової книжки немає, ІТД не займається, не навчається, здійснює догляд за ОСОБА_6 .
18.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Вижницького управління праці та соціального захисту населення із заявою про призначення усіх видів соціального допомоги, компенсацій, субсидій та пільг.
Рішенням Вижницького управління праці та соціального захисту населення про призначення допомоги від 28.04.2014 року ОСОБА_1 призначено виплату компенсацій працездатній особі, що не працює (не вчиться) і здійснює догляд за особою похилого віку ОСОБА_6 , що досяг 80-річного віку з 18.04.2010 року по 02.01.2047 рік.
В довідці Центру по нарахуванню пенсій Вижницького районного відділу соціального захисту від 20.10.2014 року №476 зазначено, що позивачу виплачувались виплати, як працездатній особі, що не працює (не вчиться) і здійснює догляд за особою похилого віку, що досягла 80-річного віку з квітня по вересень 2014 року на загальну суму 79,87 грн.
Відповідно до довідки ЛКК №1375 від 24.06.2014 року ОСОБА_6 потребує постійного стороннього догляду.
14.07.2014 року комісією військового комісаріату Вижницько-Путильського ОРВК проведено перевірку сімейно-майнового стану сім`ї військовослужбовця ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №911, за висновками якого підстави для звільнення останнього з військової служби відсутні.
При цьому, враховуючи матеріальні умови проживання сім`ї військовослужбовця ОСОБА_1 , який здійснює догляд за дідом ОСОБА_6 , що потребує постійного стороннього догляду, а дружина перебуває в декретній відпустці, військовий комісар Вижницько-Путильського ОРВК клопотав про включення його в першочергове звільнення, в разі оголошення Президентом України демобілізації.
Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, зареєстрованого Банилівською сільською радою, Винницького району, Чернівецької області за №619 від 28.07.2014 року ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у с. Банилів, здійснює догляд за дідом ОСОБА_6 .
З повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та про народження встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьками позивача та проживають в с. Банилів, Вижницького району Чернівецької області, що і не заперечувалось представником позивача в суді першої інстанції.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Слобода-Банилівської сільської ради №4 від 20.10.2014 року ОСОБА_9 працює в Слобода-Банилівській сільській раді Вижницького району Чернівецької області на посаді землевпорядника з 04.05.2001 року.
Із актових записів слідує, що батьками матері позивача ОСОБА_10 є ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які зареєстровані і проживають по АДРЕСА_1 , у яких народилось двоє дітей, а саме: ОСОБА_10 та ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), яка одружена з ОСОБА_13 та проживають у м. Кривий Ріг, що підтверджується матеріалами справи.
Актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 , зареєстрованого Банилівською сільською радою, Винницького району, Чернівецької області 20.10.2014 року за №87 встановлено склад його сім`ї: дід - ОСОБА_6 1929 р. н., баба - ОСОБА_11 1925 р.н. Зазначено, що ОСОБА_1 не працює, служить в армії, пенсію не отримує, здійснює догляд за дідом ОСОБА_6 , який в даний час потребує стороннього догляду. Баба ОСОБА_11 1925 р.н. в даний час тяжко хвора і здійснювати догляд за чоловіком не може.
До вказаних спірних правовідносин колегія суддів застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.
Відповідно до 1 цього Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до положень ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до абз. 4 статті 1 Закону Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 5 ст. 1 вищевказаного Закону визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до п. 1 Положення про військові комісаріати, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 р. № 389 військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території.
Відповідно до вимог ст. 8 вказаного Положення завданням військових комісаріатів є проведення призову громадян на військову службу у мирний і воєнний час, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів.
Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року №303/2014 оголошено та проведено часткову мобілізацію, в тому числі на території Чернівецької області.
У зв`язку з частковою мобілізацією оголошеною Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року №303/2014 08.04.2014 року ОСОБА_1 був призваний і направлений Вижницько-Путульським ОРВК Чернівецької області на військову службу у військову частину НОМЕР_1 .
Частиною 7 ст. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року визначено, що військовослужбовці, які переміщуються на інші посади за штатами воєнного часу, а також військовозобов`язані, приписані на посади до військових частин, приступають до виконання обов`язків за цими посадами з моменту їх призначення наказами по строковій частині відповідно до мобілізаційного призначення.
Відповідно до ст. 23 цього Закону (в редакції, чинній на час призову позивача на військову службу) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);
чоловіки, на утриманні яких перебувають п`ять і більше дітей віком до 16 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання);
жінки, на утриманні яких перебувають діти віком до 16 років (такі жінки можуть бути призвані на військову службу в разі їх згоди і тільки за місцем проживання);
зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;
інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.
Враховуючи вимоги законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що особа не підлягає призову на військову службу, якщо вона на момент призову доглядає за особою, яка його потребує, за умови відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про протиправність дій Вижницько-Путульського ОРВК Чернівецької області щодо призову на військову службу, позивач вказував, що він не може проходити військову службу, оскільки здійснює догляд за своїм дідом ОСОБА_6 (1929 р.н.), який потребує постійного стороннього догляду.
Однак, на дату призову і направленння Вижницько-Путульським ОРВК Чернівецької області ОСОБА_1 на військову службу у військову частину НОМЕР_1 (08.04.2014 року) були інші особи, які могли здійснювати постійний догляд за ОСОБА_6 1929 р.н.
Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції представник позивача під час судового засідання зазначив, що з моменту мобілізації позивача (08.04.2014 року) по день розгляду справи у суді за ОСОБА_6 та ОСОБА_11 здійснює догляд їхня донька - ОСОБА_10 , яка є матір`ю ОСОБА_1 . До того ж, у ОСОБА_6 є донька ОСОБА_12 ,, яка проживає у м. Кривий Ріг.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не мав права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки на момент його призову були інші особи, які могли здійснювати догляд за ОСОБА_6 , а доводи апелянта не підтверджують наявність у нього обставин для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а тому колегія суддів вважає, що дії Вижницько-Путильського ОРВК Чернівецької області щодо призову позивача на військову службу є правомірними, а позовна вимога щодо визнання їх протиправними є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
Крім того, рішенням Вижницького управління праці та соціального захисту населення про призначення допомоги від 28.04.2014 року ОСОБА_1 з 18.04.2014 року призначено виплату компенсацій, як особі, що не працює (не вчиться) і здійснює догляд за інвалідом І групи або особою похилого віку ОСОБА_6 , тобто після його призову на військову службу.
Стосовно вимоги позивача про зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 звільнити його з військової служби, колегія суддів погоджуться з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Підстави для звільнення з військової служби передбачені Законом № 2232-XII. Зокрема, п.п. "ґ" ч.2 ст.26 Закону №2232-XII передбачено, що звільнення зі служби військовослужбовців, призваних на військову службу в особливий період, проводиться у разі оголошення демобілізації у строки, встановлені Президентом України.
Відповідно до ч.8 ст.26 Закону № 2232-XII (в редакції чинній на момент розгляду справи в суді) під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці:
1) з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини:
а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 16 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу; б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу; в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання; ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини: виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері); утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи; необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років; наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років; д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань; е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.
Оскільки підстави, на які посилається апелянт зазначеною нормою Закону не передбачені, а перелік підстав для звільнення є виключним, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби під час дії особливого періоду внаслідок необхідності останнього здійснювати догляд за дідом ОСОБА_6 , який потребує стороннього догляду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції також враховував, що на момент розгляду справи в суді Президентом України не оголошено демобілізацію.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про правомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року - без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 03 лютого 2015 року .

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.