Справа № 826/12356/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «ССП Сервіс»

до

державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Оцінивши повідомлені позивачем обставини справи, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд –

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування товариством з обмеженою відповідальністю «ССП Сервіс» залишку від’ємного значення за вересень 2013 року, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «ССП Сервіс» пункту 186.1 статті 186, пункту 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення залишку від’ємного значення суми податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за вересень 2013 на суму 529 989,00 грн. та поточного періоду на суму 319,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписами статті 200 Податкового кодексу України, в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, врегульовано порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, зокрема:

сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду;

при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом;

при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 05.02.2014 №9/26-55-15-02/37450824 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на не підтвердження платником податків правильності формування показників податкової звітності в частині виникнення від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та податкового кредиту за березень, липень, серпень, вересень 2013 року. Також в акті перевірці вказано на відсутність товариства з обмеженою відповідальністю «ССП Сервіс» станом на січень 2014 року за місцем реєстрації та відсутністю укладених договорів оренди за цією адресою із товариством з обмеженою відповідальністю «ССП Сервіс».

Так, контролюючим органом було проаналізовано та опрацьовано податкові декларації та уточнюючі розрахунки за березень, липень, серпень, вересень 2013 року, у яких відображено залишок від’ємного значення податку на додану вартість.

Державна податкова інспекція у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві прийшла до висновку, що товариство з обмеженою відповідальністю «ССП Сервіс» неправомірно включило до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сформованого за рахунок податкових накладних виписаних по контрагентам постачальникам, за відсутністю первинних документів які не були надані до перевірки у зв’язку з тим, що підприємство не знаходиться за юридичною адресою та фактичною адресою, та завищення залишку від’ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, по уточнюючому розрахунку до декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року на 529 989,00 грн. та поточного періоду на суму 319,00 грн.

Аналізуючи надані сторонами докази суд приходить до наступного висновку.

Також позивачем надано суду копію договору оренди офісних приміщень від 28.05.2012 №1868, укладеного із комунальним підприємством «Київський міський бізнес-центр».

Разом з тим, суд наголошує на тому, що зазначеними документами висновки акту перевірки щодо відсутності товариства з обмеженою відповідальністю «ССП Сервіс» за адресою своєї реєстрації не спростовано.

Так, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який наданий позивачем, підтверджує місцезнаходження позивача лише станом на вересень 2014 року.

Інформацію щодо даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 2013 рік (період, що перевірявся контролюючим органом) та січень 2014 року (період проведення перевірки і складання актів контролюючим органом) позивачем суду не надано.

Згідно договору оренди офісних приміщень від 28.05.2012 №1868 та додаткової угоди до нього від 25.12.2013, укладеного із комунальним підприємством «Київський міський бізнес-центр», період їх дії становить з 28.05.2012 по 31.12.2012 та з 01.01.2014 по 31.12.2014. При цьому доказів сплати орендних платежів позивачем суду не надано.

Отже позивачем не спростовано висновки акту перевірки щодо відсутності товариства з обмеженою відповідальністю «ССП Сервіс» за адресою своєї реєстрації як станом на 2013 рік, так і на початок 2014 року.

Щодо висновків акту перевірки по суті зафіксованих порушень, то суд наголошує на тому, що позивачем їх також жодним чином не спростовано, оскільки суду не надано документів, які підтверджують формування показників відповідної податкової звітності та їх правильність (податкових декларацій із податку на додану вартість за відповідні періоди, податкових накладних, реєстрів отриманих податкових накладних, первинних документів на підставі яких ці показники звітності були сформовані).

Так, згідно висновків акту перевірки державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 05.02.2014 №9/26-55-15-02/37450824 неможливо встановити серед постачальників товариства з обмеженою відповідальністю «ССП Сервіс» суб’єктів господарювання, які надали податковий кредит.

Надані позивачем копії контрактів, митних декларацій жодним чином не відображають правильність формування позивачем показників податкової звітності в частині виникнення від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та податкового кредиту за березень, липень, серпень, вересень 2013 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із приписами статті 4 Закону України “Про судовий збір” за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 487,20 грн., з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі у розмірі 4384,80 грн. (4872,00 грн. – 487,20 грн.).

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.