Справа № 2а-14964/10/2670
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

02 лютого 2015 року м. Київ В/800/5974/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Кравцова О.В.,

Голяшкіна О.В.,

Єрьоміна А.В.,

Леонтович К.Г.,

Цуркана М.І.,

розглянувши заяву закритого акціонерного товариства «Видобувна компанія УКРНАФТОБУРІННЯ» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 9 жовтня 2014 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Девон» до Міністерства палива та енергетики України, третя особа - закрите акціонерне товариство «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння», про визнання протиправним та скасування наказу №479 від 16 листопада 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2011 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року, позовні вимоги закритого акціонерного товариства «Девон» задоволено: визнано протиправним і скасовано рішення Центральної комісії з питань розробки газових, газокондесантних, нафтових родовищ та експлуатації підземних сховищ газу Міністерства палива та енергетики, яке оформлено Протоколом № 61 від 1 жовтня 2010 року та затверджено 15 жовтня 2010 року заступником Міністра палива та енергетики України в частині затвердження обґрунтування обсягів видобутку вуглеводів Сахалінського нафтогазоконденсатного родовища (пункт 9.5); визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства палива та енергетики №479 від 16 листопада 2010 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 9 жовтня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року - залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду касаційної інстанції, третя особа звернулась до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України із заявою про перегляд вищенаведеного рішення касаційної інстанції у зв'язку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права судом касаційної інстанції, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 9 жовтня 2014 року (К/9991/72481/11-К/9991/74433/11) заявник посилається на неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України, як судом касаційної інстанції, одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 8 Порядку надання у 2009 році спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2009 року № 608 (надалі - постанова № 608); статей 9, 16 Кодексу України про надра.

Також заявник зазначає, що судом касаційної інстанції застосовані різні правові норми для регулювання одних і тих самих правовідносин - в одному випадку поширення дії норм Закону України «Про нафту і газ» щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою вилучення з нього корисних копалин, проте незастосування цих норм до аналогічних відносин в іншому випадку.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права заявник посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 19 липня 2011 року (К-42194/10).

Відповідно до положень статті 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за змістом статей 239-2 та 240 КАС України перевіряє відповідність заяви вимогам цього Кодексу та вирішує питання про допуск справи до провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 236 КАС України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень в адміністративних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема: різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі; різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто незастосування закону, який підлягав застосуванню; різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 9 жовтня 2011 року, про перегляд якої ставить питання заявник, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення попередніх інстанцій, прийшов до висновку, що спеціальні дозволи на користування надрами надаються Міністерством охорони навколишнього природнього середовища України без проведення аукціонів, у випадках передбачених пунктом 8 Постанови № 608, та погоджуються шляхом прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження.

Однак, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 липня 2011 року, на яку посилається заявник, як на підставу для допуску справи до провадження Верховного Суду України, зазначено, що для отримання вищенаведеного дозволу необхідно надати певний пакет документів.

Отже, суд касаційної інстанції, застосувавши пункт 8 Постанови № 608, встановив у різних рішеннях різний порядок отримання спеціального дозволу на користування надрами Сахалінського родовища.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 9 жовтня 2014 року вказано, що, враховуючи статтю 16 Кодексу України про надра, спеціальні дозволи на користування надрами у межах конкретних ділянок надаються спеціалізованим підприємствам, установам і організаціям, а також громадянам, які мають відповідну кваліфікацію, матеріально-технічні та економічні можливості для користування надрами. Спеціальні дозволи на користування надрами надаються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища України, як правило, на конкурсних засадах в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В ухвалі від 19 липня 2011 року Вищим адміністративним судом України зазначено, що відповідно до статті 9 Кодексу України про надра та пункту 8 Постанови № 608 суб`єкти господарювання, які мають право на отримання дозволів без проведення аукціонів, подають Міністерству охорони навколишнього природнього середовища України в установленому порядку разом з документами, зазначеному у додатку № 1, заяву, погоджену з відповідними обласними радами на користування ділянками надр, що містять корисні копалини загального державного значення.Відповідно до статті 36 Закону України «Про нафту і газ» введення у промислову розробку родовища можливе лише за умови отримання надрокористувачем затвердженої в установленому поряду геолого-економічної оцінки запасів родовища. Однак НАК «Нафтогаз України» не здійснював геолого-економічну оцінку запасів корисних копалин Сахалінського родовища, а отже і не має затвердженого Державною комісією по запасах корисних копалин України відповідного протоколу та відповідних погоджень.

Отже, суд касаційної інстанції за аналогічних обставин дійшов протилежних висновків щодо отримання НАК «Нафтогаз України» спеціального дозволу на користування надрами Сахалінського родовища.

Також необхідно зазначити, що судом касаційної інстанції були застосовані різні правові норми для регулювання одних і тих самих відносин.

Так, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 9 жовтня 2014 року посилаючись на пункти 1.5.1-1.5.2, 1.5.8 Правил розробки нафтогазових та газоконденсатних родовищ, затверджених протоколом колегії Міністрерства нафтової промисловості СРСР 15 жовтня 1984 року № 44, прийшов до висновку, що пробна експлуатація свердловин не ототожнюється із видобуванням нафти і газу.

Проте, в ухвалі від 19 липня 2011 року Вищим адміністративним судом України, посилаючись на частину одинадцяту статті 15, статті 19, статей 35, 36 Закону України «Про нафту і газ», зазначено, що Закрите акціонерне товариство «Видобувна компанія УКРНАФТОБУРІННЯ» здійснювало геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку Сахалінського родовища на підставі спеціального дозволу, згодом отримало спеціальний дозвіл на користування надрами, а тому промислова розробка родовища здійснюється виключно на підставі отриманого надрокористувачем спеціального дозволу на користування надрами. Отже, для введення родовища (покладу) нафти і газу у промислову розробку користувач нафтогазоносними надрами повинен мати обов'язково спеціальний дозвіл на видобування нафти і газу (промислову розробку родовищ).

Оскільки, зі змісту доданого до заяви судового рішення вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах одних і тих самих норм матеріального права, суд дійшов висновку допустити до провадження Верховного Суду України дану справу для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 9 жовтня 2014 року.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом закритого акціонерного товариства «Девон» до Міністерства палива та енергетики України, третя особа - Закрите акціонерне товариство «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» про визнання протиправним та скасування наказу №479 від 16 листопада 2010 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіКравцов О.В. Голяшкін О.В. Єрьомін А.В. Леонтович К.Г. Цуркан М.І.