Справа № 808/5573/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року 15:25Справа № 808/5573/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складісудді Бойченко Ю.П.,за участю секретаря судового засідання Заболотньої Н.Ю. та представників

позивача: Гришина Р.В.,

відповідача: Корольова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Свят»

до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства «Свят» (далі - позивач, ПП «Свят») до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач, ДПІ у Запорізькому районі м. Запоріжжя), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 22.08.2014 за №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу, яких він дійшов за результатами перевірки позивача по взаємовідносинах з ТОВ «Транслем», оскільки послуги, отримані від ТОВ «Транслем» використовувалися в господарській діяльності позивача, що підтверджується наданими до матеріалів справи первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. Зазначає, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість від операцій з ТОВ «Транслем». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що під час перевірки контрагента позивача ТОВ «Транслем» ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області дійшла висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій на суму податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 01.01.2014 по 28.02.2014 з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками (акт №195/05-64-22-02/3884451 від 28.03.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Транслем» () щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період січень та лютий 2014 року»). Крім того, представник відповідача зазначив, що під час проведення перевірки позивачем не надано документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій, що свідчить про відсутність факту їх реального вчинення між позивачем та ТОВ «Транслем», а отже позивач неправомірно задекларував податковий кредит по операціях, на підставі документів, виписаних від імені ТОВ «Транслем». Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що в період з 23.06.2014 р. по 27.06.2014 р. відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Свят» з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Транслем» () в січні 2014 р., та відображення зазначених взаємовідносин в податковій звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток, за наслідками якої складено акт №59/2211/13631896 від 07.07.2014 р. (далі Акт перевірки).

У висновках Акту перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого ПП «Свят» занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті всього на суму 99887,00 грн., в т.ч. за січень 2014 р. на суму 99887,00 грн. (по взаємовідносинах з ТОВ «Транслем», ).

22 серпня 2014 року відповідачем на підставі акту перевірки №59/2211/13631896 від 07.07.2014 р. прийнято податкове - повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 149830,50 грн., в т.ч. 99887,00 грн. за основним платежем та 49943,50 за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач, не погодившись з висновками Акту перевірки та прийнятим податковим повідомленням - рішенням, звернувся з позовом до суду.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення став висновок податкового органу про відсутність факту реального вчинення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Транслем».

Щодо посилань представника позивача на невідповідність запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження вимогам Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Матеріалами справи підтверджується, що запит ДПІ у Запорізькому районі м. Запоріжжя №856/10/08-08-15-01 від 17.04.2014 містить перелік документів, які необхідно надати до податкового органу та підписаний у відповідності до вимог ст.73 ПК України першим заступником начальника ДПІ у Запорізькому районі м.Запоріжжя Давиденко О.М.

Щодо підстав звернення відповідача з запитом про надання документів до ПП «Свят» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Абзацом 2 п.73.3 ст.73 ПК України передбачено, що письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що підставою для направлення на адресу позивача запиту стала податкова інформація про наявність відносин позивача з сумнівними контрагентами, а саме з ТОВ «Транслем». За результатами перевірки вказаного підприємства в акті перевірки №195/05-64-22-02/3884451 від 28.03.2014 р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Транслем» () щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період січень та лютий 2014 року»ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області дійшла висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій на суму податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 01.01.2014 по 28.02.2014 з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками.

Таким чином, отримавши від податкового органу інформацію за результатами перевірки контрагента позивача ТОВ «Транслем», відповідач мав право на складання та направлення позивачу відповідного запиту.

Стосовно того, що в запиті №856/10/08-08-15-01 від 17.04.2014 міститься посилання на ТОВ «Фармметпласт», суд зазначає, що з пояснень представника відповідача встановлено, що зазначення вищевказаного підприємства є опискою, а документи запитувалися саме по взаємовідносинах ПП «Свят» та ТОВ «Транслем» про що було зазначено в запиті.

Разом з тим, суд не може погодитись з правомірністю прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що згідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Положеннями п. 198.2 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Пунктом 201.6 ст.201 Кодексу встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Отже, податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Відповідно до п.198.6 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.12.2010 №969 (який набрав чинності з 10.01.2011), податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.198.3 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

З матеріалів справи встановлено, що між позивачем та ТОВ «Транслем» укладено договір поставки №80/13 від 01.11.2013 р. (а.с. 79-80), відповідно до умов договору продавець - ТОВ «Транслем» зобов'язується поставити та передати у власність покупця - ПП «Свят» товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до п.3.1 договору ціна товару вказується у видатковій накладній. Згідно п.4.1 договору оплата за сировину проводиться на розрахунковий рахунок продавця на умовах відстрочки платежу 90 календарних днів.

На підтвердження здійснення господарської операції позивачем до матеріалів справи надано видаткові накладні (а.с. 99-109), податкові накладні виписані ТОВ «Транслем» (а.с. 110-120).

На підтвердження здійснення оплати за поставлений за договором поставки товар, позивачем до матеріалів справи надано платіжні доручення та виписки по рахунку (а.с. 81-98).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що сировина постачається автотранспортом покупця.

На підтвердження транспортування товару від ТОВ «Транслем» до позивача до матеріалів справи надано товаро-транспортні накладні (а.с. 121-130). Крім того, на підтвердження наявності у позивача власних автотранспортних засобів, якими здійснювалось переміщення вантажу, позивачем до матеріалів справи надано договори оренди транспортних засобів та акти прийому-передачі транспортних засобів (а.с. 69-78).

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а так як дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, то це зумовлює відсутність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, а висновок відповідача про безпідставність включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та сум коштів до витрат з операцій по придбанню товарів, послуг від ТОВ «Транслем» є необґрунтованим.

Щодо не надання первинних документів на запит податкового органу суд зазначає, що відповідача було письмово повідомлено листом №382 від 29.05.2014 р., що документи по взаємовідносинам з ТОВ «Транслем» були направленні до контрагента у зв'язку наявністю в них описок та на момент надходження запиту повернуті не були у зв'язку з масовими заворушеннями у м. Донецьк (а.с. 36). Крім того, після початку проведення перевірки відповідачу було надано пояснення, що частина документів податкової та бухгалтерської звітності, серед іншого за січень-лютий 2014 року, було вилучено СУ ГУМВС України в Запорізькій області та на момент проведення перевірки не повернуто.

Стосовно посилань представника відповідача на те, що співробітниками податкового органу під час проведення перевірки досліджувався факт вилучення первинних документів слідчим СУ ГУМВС України в Запорізькій області, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.85.9 ст.85 Податкового кодексу України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

З матеріалів справи судом встановлено, що слідчим СУ ГУМВС України в Запорізькій області Деркач С.К., на підставі ухвали слідчого судді, було вилучено документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, зокрема, за січень-лютий 2014 р. (а.с. 14-15).

Представником відповідача до матеріалів справи надано лист №539/10/08-08-22 від 26.06.2014 р., в якому відповідач просить ГУМВС України в Запорізькій області надати доступ до вилучених у ПП «Свят» документів (а.с. 41).

Листом СУ ГУМВС України в Запорізькій області №6/311 від 04.06.2014 р., відповідача повідомлено, що фахівцю ДПІ у Запорізькому районі м. Запоріжжя 04.07.2014 р. надано доступ для ознайомлення з вилученими у ПП «Свят» документами (а.с. 42).

Суд зазначає, що оскільки з акту перевірки встановлено, що документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Свят» проводилась податковим органом з 23.06.2014 р. по 27.06.2014 р., а документи вилучені у позивача оглядалися відповідачем 04.07.2014 р., відповідачем не дотримано вимог п.85.9 ст.85 Податкового кодексу України та не перенесено терміни проведення перевірки до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Також суд ставить під сумнів посилання відповідача на те, що під час огляду вилучених у позивача документів не виявлено документів по взаємовідносинах з ТОВ «Транслем» за січень 2014 року, оскільки в матеріалах справи міститься лист-відповідь СУ ГУМВС України в Запорізькій області від 27.10.2014 р. №6/311-2, відповідно до якого слідчий СУ ГУМВС України в Запорізькій області повідомляє, що існує імовірність того, що під час огляду відповідачем документів, були оглянуті не всі документи ПП «Свят», оскільки частина документів могла знаходитись в іншому кабінеті.

Стосовно посилань представника відповідача на акт ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області №195/05-64-22-02/3884451 від 28.03.2014 р.«Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Транслем» () щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період січень та лютий 2014 року», в якому податковий орган дійшов висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій на суму податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 01.01.2014 по 28.02.2014 з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками, суд зазначає, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки, довідки зустрічної звірки або акту про неможливість проведення зустрічної звірки, в яких викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента або акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Суд зазначає, що при дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Крім того, представником позивача до матеріалів справи надано ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 р. по справі №805/5236/14, якою залишено без змін постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2014 р., де визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області з коригування показників податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслем» () в АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за період січень-лютий 2014 року та зобов'язано Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» показники податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслем» () за період січень-лютий 2014 року згідно податкових декларацій з податку на додану вартість, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Транслем» () за вказаний період.

Стосовно посилань представника податкового органу на заниження податку на додану, що підлягає сплаті на суму 99887,00 грн., суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка (витяг додаток 5), відповідно до якої станом на дату звірки 20.02.2014 р. у ПП «Свят» сума ПДВ складає 99886,54 грн., у графі «платник-сума ПДВ» - 99886,54 грн., а графа «відхилення - сума ПДВ» - 0,00 грн.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи відповідачем не надано до суду доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб ТОВ «Транслем» та наявності рішення суду про визнання угод недійсними. Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Зазначене узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною у постановах від 09 вересня 2008 року у справі № 21-500во08 та від 01 червня 2010 року у справі № 21-573во10.

Згідно ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява № 3991/03) визначено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Свят».

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства «Свят» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Запорізькому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 22 серпня 2014 №.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Свят» судовий збір у розмірі 1499 (одна тисяча чотириста дев'яносто дев'ять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко