Справа № 645/8066/14-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р.Справа № 645/8066/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.12.2014р. по справі № 645/8066/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова

про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова ( далі - відповідач) в якому просив суд визнати Рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова № 76 від 21.07.2014 року про відмову у нарахуванні йому пенсії за віком на пільгових умовах - неправомірним та скасувати його та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, зарахувавши у пільговий стаж період роботи з 09.10.1978 року по 08.05.1987 року.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.12.2014 року позов задоволено.

Визнано Рішення Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова № 76 від 21.07.2014 року про відмову у нарахуванні йому пенсії за віком на пільгових умовах - неправомірним та скасувати його.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши у пільговий стаж період роботи з 09.10.1978 року по 08.05.1987 року.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова у призначенні пенсії ОСОБА_1, яке є предметом оскарження є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 09 жовтня 1978 року по теперішній час і працює монтажником стальних та залізобетонних конструкцій.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.200.3 року № 36 та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій відноситься до робіт, які дають право на призначення пільгової пенсії.

У зв'язку з досягненням 55-річного віку, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова № 76 від 21.07.2014 року ОСОБА_1 не зарахований період роботи з 09 жовтня 1978 року по 08 травня 1987 року до пільгового стажу і відмовлено у призначенні пільгової пенсії у зв'язку з відсутністю в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про ліквідацію підприємства, на якому він працював.

В зв"язку з чим, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в період з 09.10.1978 року по 01.04.1980 року працював в Харківському управлінні монтажних робіт УС «Харківенергобуд» (філія «Спеценергомонтаж-1» ВАТ «Південспецатоменергомонтаж») на посаді монтажника стальних та залізобетонних конструкцій. У період з 01.04.1980 року по 08.05.1987 року позивач працював у Будівельному управлінні «Теплоенергобуд» тресту «Південзахіденергобуд»(структурний підрозділ БМУ «Теплоенергобуд» ВАТ «Трест Південзахіденергобуд») - монтажником стальних та залізобетонних конструкцій.

Посада монтажника по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій передбачена Списком № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну допомогу та у пільгових розмірах та право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, в розділі XXIX «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, шляхово-мостових, транспорту та зв'язку, житлових та культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників та комунікацій».

Колегія суддів зазначає, що пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Чоловікам, які мають не менше половини стажу роботи у шкідливих і важких умовах праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням пенсійного віку (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки та 6 місяців такої роботи.

Список № 2 виробництв, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка . Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 відповідно до якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Трудова книжка є основним документом для підтвердження стажу роботи лише у разі якщо в ній містяться всі необхідні, правильні і точні записи про стаж роботи, у тому числі і той, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для І підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. В, довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до І спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування І списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час І виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз викладеного свідчить, що довідки мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період, що І визначає його право на пенсію на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для підтвердження пільгового стажу надано наступні документи: архівні довідки ТОВ «НВСЦ «Харківський народний архів» № 06-14/533; № 06-14/534 та № 06-14/535 від 12.03.2013 року, з яких вбачається, що позивач працював монтажником стальних та залізобетонних конструкцій БУ «Теплоенергобуд» тресту «Південзахіденергобуд», відомості про його заробітну плату, про відсутність відомостей про переведення його на неповний робочій день, на іншу роботу, про надання відпустки без збереження заробітної плати; Довідку ВК «Архівіст» № Х-10 від 11.04.2013 року про зміну назви підприємства; повідомлення ВК «Архівіст» № Х-10 від 11.04.2013 року про відсутність відомостей про переведення позивача на неповний робочий день, на іншу роботу, про надання відпустки без збереження заробітної плати; Архівну довідку ВК «Архівіст» № Х-18 від 18.06.2013 року про нарахування позивачеві заробітної плати ХУМР УС «Харківенергобуд» за період з жовтня 1978 року по квітень 1980 року; Довідку ВАТ «Трест «Південзахіденергобуд» № 38 від 22.04.2014 року про зміну назви підприємства; Архівну довідку ВК «Архівіст» № Х-10 від 11.04.2013 року про те, що КВ «Архівіст» проводить зберігання документів архівного фонду ХУМР УБ «Харківенергобуд» у зв'язку з ліквідацією підприємства; Довідку Головного управління статистки у Харківській області № 06/3-11/1785 від 22.04.2014 року - витяг з ЄДРПОУ про те, що структурний підрозділ БМУ «Теплоенергобуд» ВАТ «Трест Південзахіденергобуд» ліквідований 14.09.1998 року наказом головної організації»; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 18603986 від 29.04.2014 року, з якого вбачається, що структурний підрозділ БМУ «Теплоенергобуд» ВАТ «Трест Південзахіденергобуд» в Єдиному державному реєстрі не знайдено.

Таким чином, через відсутність відомостей про ліквідацію філії «Спеценергомонтаж-1» - ВАТ«Південспецатоменергомонтаж», ВАТ«Південспецатоменергомонтаж», ВАТ«Трест Південзахіденергобуд» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців відповідачем не зараховано позивачеві період його роботи з 09.10.1978 року по 08.05.1987 року до стажу роботи на пільгових умовах та не призначено йому пільгову пенсію за Списком № 2.

Також, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи наявна довідка з ЄДРПОУ від 22.04.2014 року за № 06/3-11/1785, якою підтверджено факт ліквідації структурного підрозділу БМУ «Теплоенергобуд»" ВАТ «Трест «Південзахіденергобуд» 14.09.1998 року.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що факт роботи позивача у структурному підрозділі тресту «Південзахіденергобуд» -Будівельному управлінні «Теплоенергобуд» підтверджується відповідним відбитком печатки, що посвідчує структурний ступінь вказаного підприємства, у трудовій книжці ОСОБА_1, яка, у відповідності до статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є основним документом для підтвердження стажу роботи. Таким чином, іншої довідки, окрім тих архівних довідок, які були надані позивачем по справі ОСОБА_1 не повинно було надаватись відповідачу для призначення пільгової пенсії за вищевказаний період

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнят: (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньс (неупереджено);добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача з 09.10.1978 року по 01.04.1980 року в Харківському управлінні монтажних робіт УС «Харківенергобуд» (філія «Спеценергомонтаж-1» ВАТ «Південспецатоменергомонтаж») на посаді монтажника стальних та залізобетонних конструкцій, та з 01.04.1980 року по 08.05.1987 року у Будівельному управлінні «Теплоенергобуд» тресту «Південзахіденергобуд» (структурний підрозділ БМУ «Теплоенергобуд» ВАТ «Трест Південзахіденергобуд») на посаді монтажника стальних та залізобетонних конструкцій, підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача, а відтак, відмова відповідача у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірною.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.12.2014р. по справі № 645/8066/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 02.02.2015 р.