Справа № 804/17590/14
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
при секретаріТалаш Д.В.
представника позивача представника відповідача Кириченко О.П. Биковського М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромлин» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), -
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем не усунуті порушення зафіксовані в Акті перевірки отримання санітарного законодавства, таким чином необхідно зупинити виконання робіт по виробництву продуктів.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав пред'явлений адміністративний позов та, посилаючись на викладені в ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього, що містяться в матеріалах справи.
Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Акт перевірки дотримання санітарного законодавства підписано посадовими особами позивача, однак особами, які брали участь у проведенні перевірки від відповідача даний акт не підписано.
22 жовтня 2014 року ГУ Держсанепідслужби у Дніпропетровській області відносно посадових осіб відповідача складено протоколи про порушення санітарних норм.
27 жовтня 2014 року позивачем винесено постанову №447 про накладення штрафу на генерального директора ОСОБА_6 ТОВ «Дніпромлин» за порушення пп. 23, 24, 26, 51, 55, 59, 73, 97, 32, 98 Сантарних правил «Для заготпунктів, реалізаційних баз, елеваторів, мукомольних, крупяних і комбікормових заводів», затверджених 09.11.1955 р.; СН 4617-88, ДСН 3.3.6.042-99, ДСН 3.3.6.042-99, ДСН 3.3.6.037-99, ДСН 3.3.6.039-99, п.3.1.3. Сан Пін №4630-88, ст.ст.11, 17, 18, 22 Закону України «Про забезпечення санепід благополуччя населення» зі змінами, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів» зі змінами, у розмірі 425, 00 грн.. В тому числі, 27 жовтня 2014 року позивачем винесено постанову №446 про накладення штрафу на начальника технічного відділу ТОВ «Дніпромлин» за порушення п.95 Сантарних правил «Для заготпунктів, реалізаційних баз, елеваторів, мукомольних, крупяних і комбікормових заводів», затверджених 09.11.1955 р.; п.3.1.3. Сан Пін №4630-88, п.75 «Инструкции по санитарному содержанию помещений и оборудования производственных предприятий» №658-66, ст.ст. 11, 18, 22 Закону України «Про забезпечення санепід благополуччя населення» зі змінами, Закону України «Про відходи», у розмірі 425, 00 грн..
Судом встановлено, що сума штрафу за постановами №446, №447 сплачені відповідачем повністю, згідно квитанцій, які містяться в матеріалах справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V від 05.04.2007 р. (далі - Закон № 877-V).
Згідно ст. 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до частини 5 статті 4 Закону № 877-V повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.
Згідно до Положення «Про Головне управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області», затвердженого наказом Держсанепідслужби України від 11.06.2012р. №59 Головне управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області та його відокремлені структурні підрозділи в містах (міські управління) в районах (районні та міжрайонні управління) підпорядковуються Державній санітарно-епідеміологічній службі України і є її територіальним органом.
Завданням Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області є реалізація повноважень Держсанепідслужби України, визначених цих Положенням на території Дніпропетровської області.
За приписами п.4.4, п.4.5, п.4.31 вказаного Положення, Головне управління здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд та контроль за дотриманням вимог санітарного законодавства органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми їх власності, фізичними особами та громадянами, виконанням ними санітарних та протиепідемічних (профілактичних) заходів; застосовує передбачені законодавством заходи припинення порушення санітарного законодавства, зокрема, видає обов'язкові для виконання постанови, накази, розпорядження, висновки, приписи з питань усунення або обмеження шкідливого впливу на стан здоров'я і життя факторів середовища життєдіяльності, контролює їх виконання.
Закон України «Про забезпечення санітарного та єпідемічного благополуччя населення» від 24.02.1994 № 4004-XII (надалі - Закон № 4004-XII) регулює суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, визначає відповідні права і обов'язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, встановлює порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні.
Відповідно до ст. 33 Закону № 4004-XII одним з основних напрямів діяльності державної санітарно-епідеміологічної служби є здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду.
Згідно абз. 1 ст. 39 Закону № 4004 державний санітарно-епідеміологічний нагляд - це діяльність органів державної санітарно-епідеміологічної служби по контролю за дотриманням юридичними та фізичними особами санітарного законодавства з метою попередження, виявлення, зменшення або усунення шкідливого впливу небезпечних факторів на здоров'я людей та по застосуванню заходів правового характеру щодо порушників.
У відповідності до п. «а», п. «в» абз.1 ст. 42 Закону № 4004-XII головні державні санітарні лікарі (їх заступники) застосовують заходи для припинення порушення санітарного законодавства, зокрема:
- обмеження, тимчасова заборона чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, об'єктів,будь-якого призначення, технологічних ліній, машин і механізмів, виконання окремих технологічних операцій, користування плаваючими засобами, рухомим складом і літаками у разі невідповідності їх вимогам санітарних норм;
- тимчасова заборона виробництва, заборона використання та реалізації хімічних речовин, технологічного устаткування, будівельних матеріалів, біологічних засобів, товарів народного споживання, джерел іонізуючих випромінювань в разі відсутності їх гігієнічної регламентації та державної реєстрації, а також якщо їх визнано шкідливими для здоров'я людей.
Іншим посадовим особам органів державної санітарно-епідеміологічної служби надаються повноваження застосувати заходи для припинення порушення санітарних норм, передбачені пунктом «а» (в частині обмеження, тимчасової заборони діяльності підприємств, установ, організацій, об'єктів будь-якого призначення, технологічних ліній, машин і механізмів, виконання окремих технологічних операцій, користування плаваючими засобами, рухомим складом і літаками у разі невідповідності їх вимогам санітарних норм), пунктами «в», «г», «е» та «є» цієї статті.
Частиною 7 ст. 7 Закону № 877-V визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.
Таким чином, системний аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що встановлення факту порушення вимог санітарного законодавства, що створює загрозу життю та здоров'ю людей та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів.
Натомість, суд приходить до висновку, що застосування зупинення роботи суб'єкта господарювання є крайнім заходом реагування до правопорушника і може бути застосовано виключно при встановленні факту наявності порушень, що створюють загрозу життю та здоров'ю людини.
Вирішуючи питання про необхідність застосування заходів реагування у вигляді зупинення роботи підприємства відповідача, суд вважає за необхідне надати оцінку встановлених правопорушень, що були виявлені позивачем під час перевірки, в розрізі становлення загрози цих порушень життю та здоров'ю людей.
Щодо визначеного в акті перевірки порушення відповідачем положень ст.18 Закону № 4004-XII та п. 3.1.3. «Санитарные правила и нормы охраны поверхностных вод от загрязнения» затверджені Головним державним санітарним лікарем СРСР 04.07.1988 N 4630-88, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.18 Закону № 4004-XII органи виконавчої влади, місцевого самоврядування зобов'язані забезпечити жителів міст та інших населених пунктів питною водою, кількість та якість якої повинні відповідати вимогам санітарних норм і державного стандарту. Виробничий контроль за якістю питної води в процесі її добування, обробки та у розподільних мережах здійснюють підприємства водопостачання. Вода відкритих водойм, що використовується для господарсько-питного водопостачання, купання, спортивних занять, організованого відпочинку, з лікувальною метою, а також вода водойм у межах населених пунктів повинна відповідати санітарним нормам. Підприємства, установи, організації, що використовують водойми (у тому числі моря) для скидання стічних, дренажних, поливних та інших забруднених вод, повинні забезпечити якість води у місцях водокористування відповідно до вимог санітарних норм.
П. 3.1.3. «Санитарные правила и нормы охраны поверхностных вод от загрязнения» затверджені Головним державним санітарним лікарем СРСР 04.07.1988 N 4630-88 передбачено, зокрема, що «запрещается сбрасывать в водные объекты неочищенные или недостаточно очищенные производственные, хозяйственно-бытовые сточные воды и поверхностный сток с территорий промышленных площадок и населенных мест».
До суду на підтвердження обґрунтування порушення вищезазначених норм законодавства надано протоколи вимірювань показників якості зворотної (стічної) води №353, 354, 355 від 13.09.2012 року, №451, 452, 453 від 02.10.2012 року, №450, 451, 452 від 27.09.2013 року, однак суд ставиться критично до наданих позивачем доказів порушення законодавства, оскільки належних та допустимих доказів, які існували станом на момент перевірки (21-22 жовтня 2014 року) до суду не надано, в тому числі безпосереднього скидання відповідачем стічних вод.
При цьому, 04.11.2014 року ТОВ «Дніпромлин» направлено лист від 04.11.2014 року №263, №264 на адресу КП «Гідроспоруди» щодо укладення договору на скидання липневих вод з території ТОВ «Дніпромлин». Листом від 18.11.2014 року №968 повідомлено відповідача, що в ході проведення обстеження 18.11.2014 року мережі зливної каналізації ТОВ «Дніпромлин» встановлено, що зливова мережа знаходиться в працездатному стані та додаткового очищення не потребує.
До суду надано протокол №622 вимірювань показників якості зворотної (стічної) води, яке здійснене Лабораторією моніторингу вод Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів, в якому зазначено про відповідність вимогам «Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м.Дніпропетровська» зворотної води.
Щодо відсутності висновку держсанепідекспертизи щодо розробленого проекту організації санітарно-захисної зони.
Поряд з цим, згідно п. 3.1 Порядку проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи затвердженого наказом МОЗ України № 247 від 09.10.2000 року (надалі - Порядок №247) державній санітарно-епідеміологічній експертизі підлягають об'єкти, визначені в статті 11 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", якщо щодо них раніше не проводилася експертиза і власник об'єкта чи вповноважена ним особа не має діючого позитивного висновку на цей об'єкт.
В тому числі, відповідно до п.3.3, п.3.4 Порядку №247 визначення відповідності діючих об'єктів експертизи (тобто об'єктів експертизи, які вже використовуються або функціонують) вимогам санітарних норм здійснюється в ході поточного державного санітарно-епідеміологічного нагляду шляхом
періодичної вибіркової перевірки і не потребує проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи. Державна санітарно-епідеміологічна експертиза діючих об'єктів експертизи призначається лише в разі наявності в головного державного санітарного лікаря офіційних матеріалів про негативний вплив об'єктів на здоров'я людей або зміну їх властивостей, що може спричинити такий вплив, а також у разі внесення змін до санітарного законодавства, якими встановлюються більш жорсткі вимоги до об'єктів експертизи.
В силу ч.3 ст.12 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» рішення про необхідність і періодичність проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи діючих об'єктів приймається відповідними посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби, однак доказів прийняття відповідних рішень до суду не надано.
Щодо порушення по відвантаженню готової продукції на підприємстві оформлюється без «декларації» виробника, що є порушенням Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів та продовольчої сировини», ст.21 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів», слід зазначити, що до суду надані декларації виробника ТОВ «Дніпромлин» з інформацією про продукцію борошно та борошномельні продукти, яка поширюється на серійне виробництво продукції.
Щодо порушень п.32, 97, 98 Санітарних правил «Для заготпунктов, реалізаційних баз, елеваторів, мукомольних, крупяних і комбікормових заводів» відповідно до яких «все производственные и складские помещения должны систематически очищаться от пыли, мусора, просыпей зерна, муки и крупы и содержаться в чистоте», до суду надано Акт від 21.10.2014 року №11/2014 відповідно до якого 21.10.2014 року на елеваторі № 1 було здійснено аварійну зупинку сепаратора БСХ-100, 4 єтаж робочої вежі і норії №3 (обрив трьох ковшів) з утворенням розсипів зерна, пилу на стінах і обладнання, що потягло за собою простій транспортного та технологічного обладнання, в результаті усунення аварійної ситуації погіршився санітарний стан єтажів робочої вежі єлеватора №1, в тому числі санітарно-гігієнічного стану приміщень, надано графіки прибирання пилу виробничих приміщень, прибирання приміщень РМЦ.
Щодо чистки та прання спецодягу на підприємстві до суду надано договір №133/12 від 01 червня 2012 року, згідно із умовами якого, ТОВ «Хімбитсервіс» (виконавець) здійснює послуги по пранню спецодягу ТОВ «Дніпромлин» (замовник), строк дії договору 30.06.2015 року (п.1.1, 1.3 Договору).
Щодо поводження з відходами відповідачем до суду надано звіт про інвентаризацію джерел утворення відходів від січня 2014 року.
В тому числі, на підтвердження усунення порушень санітарного законодавства до суду надано сертифікат на продукцію: засоби індивідуального захисту органу дихання, рукавчики для захисту від механічних ушкоджень та термічного впливу з інформацією про проведення технічного нагляду, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 26.04.2013 року, сертифікат на одяг для працюючих в чистих приміщеннях для одноразового користування, сертифікат відповідності на продукцію: тканина бавовняна для виробів речового майна з висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 05.11.2012 року, протокол сертифікаційних випробувань від 30.10.2012 року, декларація про відповідність вимогам Технічного регламенту, декларація про відповідність продукції: одяг для працюючих в чистих приміщеннях для одноразового користування, сертифікат відповідності на продукцію: взуття спеціальне чоловіче та жіноче з додатками, сертифікат відповідності на продукцію: костюми чоловічі для захисту від підвищених температур, декларації про відповідність продукції вимогам Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 19.01.2011 року на спецодяг, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 26.04.2013 року на засоби індивідуального захисту слуху.
Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано суду доказів щодо прийняття ним, як органом, що здійснює державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, будь-якого розпорядчого документу про усунення виявлених порушень та доказів його не виконання відповідачем, з урахуванням того, що вищевказаний Закон №877 надає право позивачу скласти припис чи відповідний розпорядження, який є обов'язковим для виконання відповідачем у визначені строки, при виявленні реальної загрози життю та здоров'ю людей. При цьому, доказів реальної загрози життю та здоров'я людей та яка у подальшому може призвести до тяжких наслідків до суду не надано.
Частина 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що виявлені актом перевірки порушення створюють реальну та безпосередню загрозу життю та здоров'ю людей та яка у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері. В тому числі, виявлені порушення можуть бути усунуті за допомогою вжиття інших заходів реагування, визначених Законом №877.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність на цей час необхідності у застосуванні до відповідача заходів реагування у вигляді тимчасової заборони виконання робіт, оскільки позивачем не доведено, що вказані наявні на час розгляду справи порушення є особливо небезпечним та безпосередньо створюють загрозу життю та здоров'ю людей та у подальшому можуть призвести до тяжких наслідків у цій сфері, а вжиття заходів реагування (зупинення роботи об'єктів підприємства) є співрозмірним з наслідками застосування заходів реагування.
Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл витрат слід здійснити згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромлин» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено згідно частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко