Справа № 314/1081/14-а
Суддя: Мануйлова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/1081/14-а
Провадження № 2-а/314/21/2014 Номер рядка звіту 42
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

при секретарі Пакуло В.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Холод В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вільнянської міської ради Запорізької області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Вільнянської міської ради Запорізької області, в якому просить скасувати постанову від 12.02.2014 про адміністративне правопорушення, винесену відповідачем, на підставі якої на неї було накладено штрафну санкцію в розмірі 510 грн. Вказану постанову позивач вважає незаконною.

Під час судового розгляду справи позивач та його представник підтримали свої заявлені вимоги, просять їх задовольнити в повному обсязі. Вважають, що оскаржуване рішення адміністративної комісії винесена з порушенням процесуальних норм, передбачених законодавством про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що вона не винна у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, оскільки перед продажем слабоалкогольного напою запитувала ОСОБА_4 про те, чи є йому 18 років. Крім того, він неодноразово приходив з компанією хлопців, які купували алкоголь. в магазин. Хлопці з його компанії є повнолітніми, а ОСОБА_4 виглядає як доросла людина.

Представник позивача звернув увагу суду, що працівниками міліції протокол був складений без попереднього збору доказів, а отже в ньому відобразилися факти, ще не встановлені. Так, у працівників міліції було відсутнє свідоцтво про народження ОСОБА_4, пояснення у нього відбиралися в магазині у відсутності законного представника.

Також зазначив, що показання працівників міліції та свідків мають між собою протиріччя. Так, працівники міліції стверджували, що після відмови ОСОБА_3 підписати протокол, вони пішли шукати понятих, які могли б це засвідчити. А самі поняті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що вони в той момент вже знаходилися в магазині, оскільки прийшли за покупками.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що згідно протоколу № 10 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вільнянської міської ради від 12.02.2014 року, позивач була присутньою на засіданні адміністративної комісії, їй були роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, після чого вона повідомила членам комісії про те, що права їй зрозумілі та не заявила жодного клопотання. Крім того, представник відповідача зазначила, що позивач свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, визнала повністю, розповіла про обставини скоєння нею правопорушення, при цьому її свідчення не суперечили обставинам, зафіксованим у протоколі ЗП № 004819 про адміністративне правопорушення від 23.01.2014. Незважаючи на відсутність будь-яких клопотань, прохань та заяв з боку позивача, адміністративною комісією у ході розгляду протоколу та інших матеріалів ретельно вивчались усі обставини справи. За результатами вивчення зазначених та інших матеріалів необхідності для виклику свідків на засідання комісії не вбачалося. Розгляд питання щодо вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а також визначення виду адміністративного стягнення є одним з обов'язків адміністративної комісії, тобто це є повноваженнями відповідача, які передбачені чинними Положенням про адміністративні комісії та КУпАП.

Також зазначила, що позивач не оскаржила у передбаченому законом порядку протокол, яким зафіксовано факт продажу нею, як працівником підприємства торгівлі, неповнолітній особі алкогольного напою, що доводить згоду позивача з вищевказаним протоколом.

Відповідачем оскаржена постанова (рішення), винесена у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підставі протоколу ЗП № 004819 про адміністративне правопорушення від 23.01.2014 про скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП.

Укладення 23.01.2014 року трудового договору з позивачем є підставою для її законного перебування на робочому місці - підприємстві, торгівлі, яким є магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1». Таким чином, вважають що позивач є суб'єктом адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 156 КУпАП та має нести передбачену законом відповідальність.

Враховуючи, що постанова (рішення) про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. відповідає вимогам закону, ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП, вона не підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що в кінці січня, приблизно в середині дня, він з іншим працівником міліції зайшли в магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» та побачили, як від каси відходив високий хлопець з бутил кою «Рево». Він візуально знає цього хлопця, а також те, що він є неповнолітнім, оскільки читав лекції в школі. На їхнє питання він відповів, що слабоалкогольний напій йому продала дівчина продавець. Вона не заперечувала, що саме вона продала йому банку «Рево». В магазині склали протокол, проте підписувати його вона відмовилася. Тоді хтось з міліціонерів вийшов з магазину, щоб знайти понятих, які б засвідчили відмову продавця підписати протокол.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що наприкінці січня він разом з ОСОБА_7 проводили рейд щодо паління та вживання спиртних напоїв. Зайшли до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» і побачили, як неповнолітній ОСОБА_4 несе банку «Рево». ОСОБА_7 склав відносно продавця протокол, від підпису якого вона відмовилася. Факт відмови був засвідчений підписами понятих. Також пояснив, що на момент складання протоколу у ОСОБА_4 не було жодного документа, що посвідчував його особу.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пояснили суду, що вони зустрілися в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», куди зайшли купити пива. До них підійшли працівники міліції, які складали протокол. Продавець відмовилася його підписувати, і вони поставили свої підписи.

Свідок ОСОБА_9, допитаний в судовому засіданні в присутності представника служби у справах дітей Вільнянської РДА Запорізької області, пояснив, що зайшов купити банку «Рево», продавець запитала, чи є йому 18 років, він підтвердив. Коли вийшов з магазину, його зустріли працівники міліції, запитали, скільки йому років, де купив і хто продав йому слабоалкогольний напій. У магазині відбирали у нього пояснення, були присутні працівники міліції, поняті та продавець.

Потім поїхали в РОВД, куди викликали батьків, батьки привезли свідоцтво про народження.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, свідків, розглянувши та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Як встановлено під час судового розгляду справи, ОСОБА_10 зареєстрована Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області 03.08.1995 як фізична особа-підприємець.

Згідно трудового договору від 23.01.2014 ОСОБА_3 була прийнята нею на посаду продавця.

23.01.2014 ст.о/у КИСО Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області Турченком С.В. відносно ОСОБА_3 було складено протокол ЗП № 004819 за скоєння правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.156 КУпАП, а саме, за продаж нею неповнолітньому ОСОБА_4 слабоалкогольного напою.

Згідно відмітки в вказаний протокол ОСОБА_3 підписувати відмовилася, що було засвідчено підписами понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_5

У відповідності до ч. 4 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобовязаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Така вимога поширюється лише на особу, до якої у продавця виник сумнів щодо її віку, що умовою виявлення факту продажу алкогольних напоїв неповнолітньому є встановлення особи з перевіркою документів, що засвідчує її вік, але закон не вимагає обов'язкового витребовування продавцем у покупця при продажу йому алкогольних напоїв документів, що засвідчують його особу для встановлення віку.

Згідно пояснень ОСОБА_4 він має зріст близько 182см, його сприймають як дорослого.

Крім того, з матеріалів адміністративної справи, де є пояснення ОСОБА_4 видно, що пояснення від неї відбирались з процесуальними порушеннями, так при відібранні пояснень не були присутні батьки чи педагог або усиновлювачі, опікуни, піклувальники, якщо вони не заінтересовані у справі. Згідно до ст. 270 КУпАП інтереси потерпілого, який є неповнолітнім, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники). Інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу. Згідно до ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). При складанні протоколу не було зазначено, що стосовно ОСОБА_4 не було винесено рішень про набуття нею повної цивільної дієздатності або з інших підстав надано їй повну цивільну дієздатність.

Судом також було встановлено, що при складанні протоколу в ньому було зафіксовано факти, не встановлені працівниками міліції. Так, було зазначено, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, хоча свідоцтво про народження у нього було відсутнє, його підвезли батьки вже до райвідділу, після складання протоколу.

Суд приходить до висновку, що продаж неповнолітній алкогольних напоїв міг бути визнаний порушенням вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» лише в разі наявності обставин, що давали б підстави позивачу сумніватись у його віці або обізнаності продавця щодо неповнолітнього віку покупця.

Частина 1 ст. 11 КАС України встановлює, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Стаття 70 КАС України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, суд, з'ясувавши всі обставини справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши обставини, зазначені в запереченнях відповідача, оцінивши всі докази у сукупності та кожний окремо, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 належить задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.288, п.3 ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст.2, 4, 8-10, 70, 86, 158 -163, 171-2 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Вільнянської міської ради Запорізької області про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову № 10 від 12.02.2014 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про накладення адміністративного штрафу у розмірі 510 гривень.

Провадження у вказанній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 - закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Ю.Мануйлова

Суддя:Н. Ю. Мануйлова

28.10.2014