Справа № 872/16261/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2015 рокусправа № 804/8019/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року по справі № 804/8019/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс" звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати прийняте Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі Акту перевірки № 1027/221/24441105 від 03.06.2013р., податкове повідомлення-рішення № від 11.06.2013р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 830 016,50 грн., з яких 725 996,00 грн. основний платіж, 104 020,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції та визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області в частині викладення висновків в п.2 Акту перевірки №1027/221/24441105 від 03.06.2013р., по підприємству ТОВ «Альянс» в частині дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП "Дакар" () за травень 2011р., та ТОВ "Радіалгруп" () за період липень, серпень 2012 року. В обґрунтування позову зазначало, що відповідачем було проведено документальну перевірку позивача з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2012 року. Вказані в акті перевірки висновки щодо нікчемності договорів, укладених з контрагентами, позивач вважає необґрунтованими та безпідставними.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду, Державна податкова інспекція у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову, у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначає, що судом під час розгляду справи залишені поза увагою доводи відповідача щодо правомірності висновків, викладених в акті перевірки щодо нікчемності угод, виконання яких не підтверджено документально через відсутність необхідних первинних документів.

У судовому засіданні сторони доводи, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї підтримали в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2012 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складений Акт № 1027/221/24441105. На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 830 016, 50 грн. (вісімсот тридцять тисяч шістнадцять гривень, 50 копійок), з яких 104020, 50 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Ухвалюючи рішення про визнання незаконними вказаних в акті перевірки висновків щодо допущених порушень вимог податкового законодавства, суд першої інстанції вважав, що діями податкового органу при проведенні перевірки та складанні Акту перевірки порушені права позивача, як платника податків.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Згідно з п. 3 Розділу 1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. № 984, акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

За результатами розгляду керівником органу державної податкової служби (його заступником) акта перевірки, заперечень посадових осіб платника податків або його законних представників та інших матеріалів перевірки, у терміни та порядку, встановлені Податковим Кодексом, приймаються відповідні податкові повідомлення-рішення ( п. 7 Розділу IV Порядку).

Виходячи з наведеного в сукупності, акт документальної перевірки, який містить висновки податкового органу щодо результатів перевірки, не набуває статусу рішення в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не є актом державного чи іншого органу в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такий акт не породжує жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для платника податків, який перевірявся, оскільки не містить обов'язкового припису для нього, а відтак не є правовим актом індивідуальної дії та не може бути оскаржений до адміністративного суду.

Крім того висновки акту перевірки не є остаточними, оскільки платник податків вправі подати свої зауваження до відповідного акту, що можуть у подальшому бути враховані контролюючим органом під час вирішення питання про здійснення нарахування грошових зобов'язань. Натомість висновки посадових осіб, зазначені в акті перевірки є лише думкою цих осіб щодо поведінки платника податків, при цьому питання щодо здійснення донарахування зобов'язань платникові податків за результатами перевірок вирішує контролюючий орган, а не посадові особи що проводили перевірку.

Діяльність із складання актів документальних перевірок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни, тому як власне акт так і дії посадових осіб контролюючого органу із складання цього акту не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім права на надання зауважень до акту перевірки.

Зазначена правова позиція також підтверджується судовою практикою Вищого адміністративного суду України, який в своїх рішеннях зазначає, що акт перевірки за своєю правовою природою є лише носієм доказової інформації, а не рішенням контролюючого органу, яке на відміну від Акту є обов'язковим для виконання. Предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, встановлені законом умови їх реалізації. Відповідність висновків, викладених в Акті перевірки, фактичним обставинам, здійснюється судом при перевірці правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень. Акт, як один із видів доказів, досліджується судом та оцінюється, у тому числі, на відповідність вимогам, визначеним статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо викладення в п.2 Акту перевірки № 1027/221/24441105 від 03.06.2013 року висновків по позивачу в частині дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з його контрагентами задоволенню не підлягають.

Щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11 червня 2013 року, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а)придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію

України) та послуг;

б)придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в)отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г)ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, господарські відносини позивача з його контрагентами відповідають всім ознакам реальності, що підтверджуються наступними первинними документами: Договором № 174 від 12.10.2010р., додатковою угодою № 1 від 14.10.2010 р.; договором поставки № 53/11 від 19.05.2011р.; - ТОВ "Радіалгруп" - відвантажило товар на адресу ТОВ "Альянс" на підставі Договору № 31/12 від 06.07.2012 р.; - ТОВ "Альянс" - відвантажило у липні товар на адресу ТОВ "Техдорсервіс" на суму 862 022,40 грн. в обсязі 105,640т, договір поставки № 32/10 від 29.06.2010р..; на адресу ТОВ "ПП "Гамма" на суму 391 873,20 грн. в обсязі 55,900т, договір поставки № 06/12 від 17.05.2012р.; - ТОВ "Радіалгруп" - відвантажило товар на адресу ТОВ «Альянс» відповідно до Договору № 31/12 від 06.07.2012р.; - ТОВ "Альянс" - відвантажило у липні товар на адресу ТОВ "Техдорсервіс" на суму 1 073 040,00 грн. в обсязі 131,500т, договір поставки № 32/10 від 29.06.2010р.; - "ПП "Гамма" на суму 400 792,00 грн. в обсязі 55,480т, договір поставки № 06/12 від 17.05.2012р.

Також, позивачем був отриманий бітум дорожній (далі - товар) від ПП "Дакар" накл. № 179 від 28.05.2011р. на суму 170 880,00 грн. в т.ч. ПДВ 28 480,00 грн., в обсязі 26,700 т. Відповідно до цього, проведена часткова оплата п/п № 333 від 30.05.2011р. на суму 240 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн. Оплата була здійснена у сумі 240 000,00 грн., а відвантаження - 170 880,00 грн., різниця склала 69 120,00 грн., в т.ч. ПДВ 11 520,00 грн. Після цього, ПП "Дакар" були виписані податкові накладні: № 185 від 28.05.2011р. (згідно відвантаження) на суму 170 880,00 грн., в т.ч. ПДВ 28 480,00 грн. і № 190 від 30.05.2011р. на суму 69 120,00 грн., в т.ч. ПДВ 11 520,00 грн. (різниця між відвантаженням та оплатою, тобто на передоплату). Отже, позивачем була проведена оплата: п/п № 345 від 02.06.2011р. на суму 97 280,00 грн. в т.ч. ПДВ 16 213,33 грн.; п/п № 365 від 07.06.2011р. на суму 512,00 грн. в т.ч. ПДВ 85,33 грн.

Позивачем також отримано товар від ПП "Дакар" податкова накладна № 208 від 03.06.2011р. на суму 166 912,00 грн., в т.ч. ПДВ 27 818,67 грн., в обсязі 26,080 т., оплата здійснена на суму 337 792,00 грн., товар отримано на суму 337 792,00 грн. в т.ч. ПДВ 56 298,67 грн., в обсязі 52,780 т. Крім того, ТОВ «Альянс» здійснено відвантаження на адресу ТОВ "ТД "Укрнефтетрейд" в обсязі 52,780 т: - 28.05.2011р. з податкової накладної № СФ-0000032 на суму 174 618,00 грн. в т.ч. ПДВ 29 103,00 грн., 26,700 т, ТТН № РН-0000095 від 28.05.2011р.; 03.06.2011р. з накладної № СФ-0000037 на суму 175 779,20 грн. в т.ч. ПДВ 29 296,53 грн., 26,080т, ТТН № РН-0000100 від 03.06.2011р.

Таким чином, позивач мав усі визначені чинним законодавством підстави для формування податкового кредиту з урахуванням сум податку на прибуток, які були сплачені підприємством протягом перевіряємого періоду у вартості отриманих від контрагентів товарів (послуг), та для віднесення витрат по цим господарським операціям до складу валових витрат підприємства у податковій звітності з податку на прибуток підприємств у відповідні періоди, оскільки у позивача були наявні всі необхідні первинні документи, які засвідчують наявність певних юридичних фактів, які у свою чергу надають йому право на формування податкового кредиту певного звітного періоду з урахуванням сум податку на додану вартість, сплачених у вартості послуг, які підприємством було отримано від своїх контрагентів. Відтак, висновки суду в цій частині задоволення позовних вимог є обґрунтованими.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови про задоволення адміністративного позову невірно застосовані приписи норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, оскаржена постанова підлягає частковому скасуванню.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року по справі № 804/8019/13-а - скасувати в частині визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо викладення висновків в п.2 Акту перевірки №1027/221/24441105 від 03.06.2013р., по підприємству ТОВ «Альянс» в частині дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП "Дакар" () за травень 2011р., та ТОВ "Радіалгруп" () за період липень, серпень 2012 року та відмовити у задоволенні цих вимог.

У решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року по справі № 804/8019/13-а - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко