Справа № 167/1593/13-а 2а/167/75/13
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 січня 2015 р. Справа № 14949/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді - Довга О.І.,

суддів - Запотічний І.І., Ліщинський А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові заяву управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області про роз'яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року у справі №876/19949/13 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 14 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа управління Пенсійного фонду України у Рожищенському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 14 листопада 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 14листопада 2013 року у справі № 2а-167/75/2013 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Зобов'язано головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 п. "б" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", період роботи слюсарем на гарячій дільниці цеху (слюсарем на гарячих дільницях роботи) в ливарному цеху в період з 01.11.1981 року по 10.04.1989 року, за виключенням періоду роботи з 15 по 31 грудня 1988 року.

07 серпня 2014 року на адресу суду надійшла заява управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про роз'яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року, в якій заявник просить роз'яснити рішення суду в частині задоволення п.3 апеляційної скарги від 22 листопада 2013 року

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому відповідно до положень п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю- доповідача, перевіривши матеріали справи та подану заяву в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Аналіз вищезазначеної норми дає підстави для висновку про те, що роз'яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Згідно з п.19 Постанови Пленуму ВАС України №7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" за правовою природою роз'яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз'яснення є його складовою, тому клопотання про роз'яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз'яснення якого ставиться питання.

В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, роз'яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, як надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В п. 35 Рішення Європейського суду з прав людини в справі "Півень проти України" Суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Разом з тим, 22 жовтня 2014 року колегією суддів Вищого адміністративного суду України задоволено касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року скасовано, постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 14 листопада 2013 року залишено в силі.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз'яснення судового рішення.

Керуючись ст.ст. 159, 170, 197, 254 КАС України,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області про роз'яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2014 року у справі №876/14949/13 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

Ліщинський А.М.