Справа № 2а-9650/12/1370
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Справа № 876/3034/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Глушка І.В.,

Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підпри-ємця ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2013 року в адміністративній справі № 2а-9650/12/1370 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі - ФОП ОСОБА_2.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби (надалі - Дрогобицька ОДПІ) від 01 листопада 2012 року за № , яким йому встановлено податкове зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 8774,10 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, її оскаржив ФОП ОСОБА_2, який вважає, що дане рішення є незаконним та необґрунтованим, винесене з порушенням норм матеріального права та за неповідновідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою його позовні вимоги задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про розгляд справи за їх участю не подали, тому відповідно до пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, позивач перебуває на загальній системі оподаткування; вид його діяльності за КВЕД: 60.24.0 - діяльність автомобільного транспорту.

У період з 31.08.2012 року по 19.09.2012 року Дрогобицькою ОДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року, за результатами якої складено акт за № 332/17-2/НОМЕР_2 від 26 вересня 2012 року (надалі - Акт перевірки).

Згідно висновків Акта перевірки, ФОП ОСОБА_2 порушено вимоги п.138.1, п.138.4, пп.138.6 - 138.9, п.п.138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, п.138.11 статті 138, п.п.139.1.5 п.139.1 статті 139, пп.146.11 і 146.12 статті 146 та п.148.5 статті 148, п.177.4 статті 177 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), п.1 статті 325 Цивільного кодексу України, що полягали у безпідставному включенні до складу валових витрат за 2011 рік сум нарахувань у вигляді придбаних товарно-матеріальних цінностей (автошини, автозапчастини, сервісні послуги) для покращення основних фондів у розмірі 46795,25 грн і що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2011 рік на суму 7019,28 грн.

На підставі Акта перевірки та відповідно до встановлених порушень Дрогобицькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення за № від 01 листопада 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» в розмірі 8774,10 грн, в тому числі: за основним платежем - 7019,28 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1754,82 грн.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем з метою спростування висновків Дрогобицької ОДПІ не надано жодних первинних документів, які б підтверджували придбання, реалізацію товарно-матері-альних цінностей, тобто відсутня обов'язкова складова правомірності формування валових витрат - дохід.

З урахуванням зазначеного та положень п.п.139.1.5 п.139.1 ст.139 ПК України суд дійшов висновку, що позивач не мав права включати до складу валових витрат витрати, які пов'язані з використанням транспортного засобу.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 ПК України.

Згідно із п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування фізичних осіб-підпри-ємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат фізичних осіб-підпри-ємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу («Податок на прибуток підприємств»).

За приписами пп.139.1.5 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144 - 148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Згідно із п.138.1 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Відповідно до абзацу «в» пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на витрати на утримання основних засобів, до яких відноситься і амортизація.

Транспортний засіб, що належить фізичній особі та використовується в господарській діяльності фізичної особи-підприємця (платником податку), який перебуває на загальній системі оподаткування, в розумінні п.п.14.1.138 ПК України є основним засобом.

Із наведених норм видно, що до складу витрат не включаються витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів.

Разом з тим, ці витрати підлягають амортизації у порядку, визначеному статтями 144 - 146 ПК України та включаються до валових витрат у вигляді амортизаційних відрахувань.

Витрати на технічне обслуговування також відповідно до пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України відносяться до інших витрат.

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України всі витрати на технічне обслуговування повинні бути підтверджені первинними документами, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II ПК України.

Платник податків має право обирати самостійно метод ведення обліку доходів і витрат (пп.17.1.3 п. 17.1 ст.17 ПК України).

Частиною третьою статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства і надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновкку, що Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надає фізичній особі-підпри-ємцю право вести спрощений облік доходів і витрат, при цьому не позбавляє його права вести бухгалтерський облік валових витрат основних фондів, що підлягають амортизації та витрат на утримання основних засобів, придбання пально-мастильних матеріалів. Отже, висновок податкового органу про відсутність у позивача права здійснювати облік основних засобів та (як наслідок) включати до валових витрат вартість поліпшення основних фондів, є невірним.

Зазначені вище витрати були підтверджені як в ході перевірки, так і додаткового надами до суду апеляційної інстанції доказами; вони пов'язані із здійсненням позивачем господарської діяльності.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що позивачем правомірно віднесено до складу валових витрат витрати, які пов'язані із використанням транспортних засобів, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним і його необхідно скасувати.

Статтею 198 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права й невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанову суду необхідно скасувати з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 п.4, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2013 року в адміністративній справі № 2а-9650/12/1370 скасувати.

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби від 01 листопада 2012 року за № .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді І.В.Глушко

В.В.Гуляк