Справа № 194/1372/13-а
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2014 рокусправа № 194/1372/13-а(2а/194/26/13)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернівської міської ради на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року у справі №194/1372/13-а (2а/194/26/13) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської міської ради, Тернівської міської ради, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВЛД", треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Надра", Комунальне підприємство "Тернівське міське бюро технічної інвентаризації" Тернівської міської ради, Державний нотаріус Тернівської нотаріальної контори Надтока Зинаїда Василівна, Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельно-комерційна фірма "Меблі" про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 05.07.2013 року звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом з зазначеним позовом до Виконавчого комітету Тернівської міської ради, Тернівської міської ради, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВЛД", про визнання неправомірними та скасувати рішення ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення Тернівської міської ради № 277 від 26 вересня 2012 року про оформлення права власності на приміщення 1-3, 6-12 за ТОВ ЛВЛД на будівлю магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованої за адресою: м. Тернівка, АДРЕСА_1 та оформлення права власності за ОСОБА_2 на приміщення 4,5 будівлі магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Тернівської міської ради №277 від 26 вересня 2012 року про оформлення права власності на 49/50 частин нежитлових приміщень №1,2,3,6,7,8,9,10,11,12 загальною площею 491,0 квадратних метрів по АДРЕСА_1 в м.Тернівка за Товариством з обмеженою відповідальністю ЛВЛД. В решті позовних вимог відмовити.

Не погодившись з вищевказаною постановою Виконавчий комітет Тернівської міської ради подав апеляційну скаргу мотивуючи тим, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не доведено обставини справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Просить скасувати постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31 жовтня 2007 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк Надра (найменування змінено на Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра), далі - ПАТ Банк, надало ОСОБА_1. кредит в сумі 180 000,00 дол. США, строком користування до 25 жовтня 2022 року включно, відповідно до умов кредитного договору № 8/2007/840-МК28-15/М, на придбання комерційної нерухомості, а саме: будівлі магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1, який посвідчено та зареєстровано 31 жовтня 2007 року в державному реєстрі правочинів держаним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори.

На даний момент боргові зобов'язання за кредитним договором позичальником ОСОБА_1. не виконані.

Відповідно п.2.1 цього договору купівлі-продажу право власності у позивача на вищевказане приміщення виникло у покупця ОСОБА_1. з моменту здійснення державної реєстрації договору купівлі-продажу в державному реєстрі правочинів.

Договір є чинним, зміни та доповнення до договору-купівлі-продажу не вносились.

Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено іпотекою, нерухомим майном, будівлею магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться за адресою : Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 за договором іпотеки № 8/2007/840-МК28-15/М/1, який укладено між Банком та ОСОБА_1. 31 жовтня 2007 року та посвідчено в той же день державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В. за реєстром № 4465 (а.с.8-9 ).

З витягу з Державного реєстру іпотек № 18304056 від 23 квітня 2008 року, витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 31 жовтня 2007 року № 15208495, встановив, що на предмет іпотеки накладено заборону відчуження, підставою обтяження - договором іпотеки від 31 жовтня 2007 року, які зберігають чинність, на даний момент ПАТ КБ Надра залишається іпотекодержателем вищевказаного нерухомого майна та має пріоритет права як іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Також, судом першої інстанції встановлено, що право власності на будівлю нежитлового приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 було зареєстровано КП Тернівського БТІ на підставі ухвали Павлоградського міськрайонного суду № від 03 листопада 2011 року про закриття провадження по справі у зв'язку з визнанням мирової угоди, постановленої по цивільні справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ ТКФ Меблі про стягнення винагороди відповідно до договору про надання юридичних послуг.

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2013 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1., скасовано вищевказану ухвалу від 03 листопада 2011 року, а справу направлено для продовження розгляду до Павлоградського міськрайонного суду.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2013 року ОСОБА_2 відмовлено в позові.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 листопада 2013 року (провадження № 22- ц/774/5315/13, справа № 429/7748/12) рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2013 року скасувано. Апеляційний суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та вирішив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-комерційна фірма Меблі на користь ОСОБА_1. винагороду за договором про надання юридичних послух в сумі 100000 гри, та судові витрати по справі в розмірі 1020 грн.

На момент прийняття виконавчим комітетом Тернівської міської ради Дніпропетровської області рішення № 205 від 25 липня 2012 року Про надання поштових адрес приміщенням нежитлової будівлі було відомо про те, що ухвала Павлоградського міськрайонного суду від 03 листопада 2011 року була скасована, тобто були відсутні правові підстави для прийняття вказаного рішення, але зазначене питання з порядку денного знято не було.

Вирішуючи спірні правовідносини у справі та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття виконавчим комітетом Тернівської міської ради Дніпропетровської області рішення № 277 від 26 вересня 2012 були відсутні правові підстави для розгляду питання щодо оформлення права власності на приміщення 1-3, 6-12 за ТОВ ЛВЛД на будівлю магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, розташовану за адресою : м. Тернівка, АДРЕСА_1.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 572,575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст..9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець виключно на підставі згоди іпотекодержателя має право: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України, є підставою недійсності правочину, як зазначено у частині першій статті 215 ЦК України.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та відповідно до прямої вказівки закону (ст. 12 Закону України Про іпотеку) окремі правочини щодо іпотечного нерухомого майна, вчинені без згоди іпотекодержателя, можуть бути визнані недійсними за позовом іпотекодержателя. Так, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

У разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст.ст. 7, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Суд першої інстанції обґрунтовано застосувавши норми чинного законодавства прийшов до правильного висновку, що відповідач діяв всупереч вимогам закону України.

Окрім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на ч. 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" , якою встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст.30 р.бп.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до власних (самоврядних) повноважень виконавчих комітетів міських рад належить облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості та законності прийняття рішення №277 від 26 вересня 2012 року щодо оформлення права власності

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 23.12.2013 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернівської міської ради - залишити без задоволення

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов