Справа № 2а/2570/438/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

02 лютого 2015 року м. Київ В/800/229/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Мороз В.Ф. - суддя-доповідач

Голяшкін О.В.

Донець О.Є.

Леонтович К.Г.

Логвиненко А.О.

перевіривши заяву Ріпкинського районного центру зайнятості про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2014 року за позовом Ріпкинського районного центру зайнятості до Державної фінансової інспекції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги,

встановив:

Ріпкинський районний центр зайнятості звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2014 року у даній справі з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих же норм матеріального права.

В обґрунтування своїх вимог заявник надав копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2014 року у справі №К/9991/62407/12.

Відповідно до положень п.1 ст.237 КАС України заява про перегляд судового рішення може бути подана виключно за наявності таких складових: неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, ухвалення різних за змістом судових рішень, спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема: різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі; різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2014 року, про перегляд якої ставиться питання, залишено без змін ухвали судів першої та апеляційної інстанції, якими відмовлено в задоволенні позову центру зайнятості про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 3, 4 вимоги про усунення порушень від 19.01.2012 №07-18/110.

В основу вказаного рішення судом касаційної інстанції покладено висновок про те, що орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. Відшкодування збитків стягується у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2014 року у справі №К/9991/62407/12, на яку посилається заявник в обґрунтування неоднакового застосування норм матеріального права, судом касаційної інстанції залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2012 року, якою скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2012 року та задоволено позов Варвинського районного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування п.п.3, 4 вимоги Прилуцької ОДФІ від 06 лютого 2012 року №2-04-17/218 щодо забезпечення відшкодування завданих збитків при придбанні товару за цінами, що перевищують їх середню ринкову вартість, у зв'язку з їх неправомірністю, відсутністю порушень та підстав для обрахування збитків.

Зі змісту наведених рішень касаційних судів вбачається, що фактичні обставини у вказаних справах є різними, тому відсутні підстави вважати, що судами касаційної інстанції зроблені протилежні висновки щодо позовних вимог внаслідок неоднакового застосування одних і тих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Керуючись ст.ст.237-240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити в допуску до провадження заяви Ріпкинського районного центру зайнятості про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.Ф. Мороз

О.В. Голяшкін

О.Є. Донець

К.Г. Леонтович

А.О. Логвиненко