Справа № 2а-0870/1141/11
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2011-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2011 року Справа № 2а-0870/1141/11

( 14 год. 49 хв.)

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Татаринова Д.В.

при секретарі Сандига В.М.

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Василівського районного центру зайнятості

про: визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень, -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 12.10.2010 року);

від відповідача: Шевченко О.В. (доручення № 263 від 06.04.2011 року);

Покидько В.М (доручення № 54 від 24.01.2011 року);

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2011 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Василівського районного центру зайнятості, в якому позивач просить суд: встановити відсутність компетенції (повноважень) Василівського районного центру зайнятості на проведення в серпні 2010 року розслідувань страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; визнати незаконними дії відповідача виражені в проведенні розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», здійсненого 21 серпня 2010 року; визнати незаконним і скасувати акт Василівського районного центру зайнятості № 31 від 21 серпня 2010 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; визнати незаконним і скасувати наказ Василівського районного центру зайнятості № 299 від 21 серпня 2010 року.

Ухвалою суду від 11 квітня 2011 року позовну вимогу позивача щодо визнання незаконним і скасування наказу Василівського районного центру зайнятості № 299 від 21 серпня 2010 року залишено без розгляду на підставі ст. 99 КАС України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що порядок, яким керувався відповідач під час розслідування і стягнення з нього безпідставно виплачених сум державної допомоги по безробіттю вже не діяв, у зв'язку із обмеженим строком дії Постанови КМУ № 357 від 20 березня 2006 року та затвердженого нею Порядку.

На думку позивача відсутність в акті № 31 від 21 серпня 2010 року його підпису або відмітки спеціаліста про відмову позивача від підписання акту свідчить про те, що процедура складання зазначеного акту відповідачем так і не завершена, а за таких обставин цей акт не може вважатися таким, що оформлений належним чином і, відповідно, він не має юридичної сили.

Крім цього представник позивача зазначив, що розслідування, проведене відповідачем щодо нього в серпні 2010 року, здійснено ним з перевищенням його компетенції, оскільки здійснене поза межами встановлених чинним законодавством строків для такої перевірки.

На підставі викладеного просить задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечили у повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях. Вказав, що позивач на момент реєстрації в центрі зайнятості приховав факт одночасного перебування його в статусі фізичної особи - підприємця, в зв'язку з чим він належав до категорії зайнятого населення, що призвело до незаконного присвоєння статусу безробітного та незаконної виплати отриманих ним коштів.

Просять відмовити у задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 15 травня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією заяви відповідача.

Згідно з витягом із наказів про прийняті рішення по позивачу від 29 травня 2009 року наказом від 15 травня 2008 року № НТ080515 позивачу було надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату цієї допомоги.

Наказом від 21 травня 2009 року № НТ090521 було припинено виплату позивачу допомоги по безробіттю у зв'язку із закінченням строку її виплати.

Наказом від 28 травня 2009 № НТ090528 позивача було знято з обліку у зв'язку з поданням ним письмової заяви про відмову від послуг служби зайнятості.

Довідкою Дніпрорудненського міського центру зайнятості підтверджується, що позивач за період з 15 травня 2008 року по 28 травня 2009 року отримав 8 227,35 грн. допомоги по безробіттю.

21 серпня 2010 року відповідачем був складений акт № 31 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлено, що позивач під час перебування на обліку в центрі зайнятості, в період з 15 травня 2008 року по 27 травня 2009 року був зареєстрований як фізична особа - підприємець, що призвело до незаконного отримання допомоги по безробіттю в розмірі 8 227, 35 грн.

21 серпня 2010 року відповідачем було видано наказ № 299 про відшкодування коштів позивачем.

25 серпня 2010 року відповідач направив на адресу позивача лист вих. № 283 з вимогою повернути кошти, виплачені як допомога по безробіттю в розмірі 8 227,35 грн., який було отримано позивачем 27 серпня 2010 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Вважаючи дії Василівського районного центру зайнятості по проведенню в серпні 2010 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та складений Акт на підставі розслідування № 31 від 21 серпня 2010 року незаконними позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду.

Розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року № 1533-ІІІ (далі - Закон № 1533-ІІІ) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно зі ст. 6 Закону № 1533-ІІІ право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи, а також незастраховані особи, які вперше шукають роботу, інші незастраховані особи у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних.

Підпунктом «б» п. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 № 803-ХІІ (далі - Закон № 803-ХІІ ) визначено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

За правилами частини 15 ст. 47 Закону Країни «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-IV дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19 серпня 2010 року № 6751809 запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності позивача було внесено до ЄДРПОУ 30 червня 2009 року. Державна реєстрація підприємницької діяльності позивача була проведена 22 червня 2005 року.

Отже на час звернення до відповідача із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю позивач мав статус фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст. 2 Закону № 803-ХІІ порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних державною службою зайнятості визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 12 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 219 у редакції, що діяла на момент звернення відповідача до позивача із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості відповідну заяву та письмову інформацію про те, що він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів і не зареєстрований як фізична особа - підприємець, а також копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Підпунктом 1 пункту 5.5 розділу 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136 виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, позивач звертаючись до центру зайнятості із відповідною заявою приховав обставини, що впливали на надання йому статусу безробітного та виплату йому допомоги по безробіттю, тобто умисно не виконав свій обов'язок, покладений на нього ст. 36 Закону № 1533-ІІІ.

Стосовно позовних вимог позивача щодо встановлення відсутності компетенції (повноважень) Василівського районного центру зайнятості на проведення в серпні 2010 року розслідувань страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та визнання незаконними дії відповідача виражені в проведенні розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» слід зазначити, що саме ст. 36 Закону № 1533-ІІІ та Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, Постановою правління Пенсійного фонду України № 7-1 від 13 лютого 2009 року встановлена компетенція відповідача на проведення розслідування страхових та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення.

Також, необхідно зазначити, що акт перевірки № 31 від 21 серпня 2010 року не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є документом який встановлює факт виявленого порушення та не несе для ОСОБА_1 будь-яких наслідків.

У зв'язку з чим суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2, 4 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 15 квітня 2011 року.

Суддя Д.В. Татаринов