Справа № 872/10522/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 рокусправа № 2а-0870/12109/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2013 року

по справі № 804/177/13-а за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Берті»

до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області

про скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2011 року Приватне акціонерне товариство "БЕРТІ" звернулось з позовом до суду, в якому просило скасувати податкові повідомлення - рішення від 16 серпня 2011 року № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у Товариства всіх необхідних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують реальність вчинення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Сортікс-Буд», а тому висновок податкового органу щодо нікчемності вказаних правочинів є безпідставним.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2013 року даний позов задоволено.

На вказане судове рішення від відповідача надійшла апеляційна скарга, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Матеріалами справи встановлено, що посадовими особами податкового органу проведено планову виїзну перевірку ПрАТ «Берті» з питань дотримання вимог податкового законодавства та валютного законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 березня 2011 року, за результатами якої складено акт №114/23-108/00152359 від 27 липня 2011 року.

Перевіркою встановлено порушення ПрАТ «Берті» вимог: п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємства", у результаті чого занижено податок на прибуток на суму 143691 грн. 25 коп; пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", у результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 114953 грн. 00 коп.

До таких висновків податковий орган дійшов з огляду на акт перевірки контрагента позивача - ТОВ «Сортікс-Буд» № 4582/2302/35763677 від 31 грудня 2010 (встановлено, що ТОВ «Сортікс-Буд» здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб) та на обвинувальний висновок за кримінальною справою №451102пр-1 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченому ч.2 ст.205 КК України та по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченому ч.3 ст.205 КК України (встановлено відсутність у ТОВ "Сортікс-Буд" об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за період з 18.02.2008 по 30.11.2010).

За результатами розгляду Акту перевірки №114/23-108/00152359 від 27 липня 2011 року відповідачем 16 серпня 2011 року щодо ПрАТ "БЕРТІ" прийняті податкові повідомлення-рішення: № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання на суму 179614 грн. 06 коп., з яких 143691 грн. 25 коп. - основний платіж, 35922 грн. 81 коп. - штрафні (фінансові) санкції; № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 143691 грн. 25 коп., з яких 114953 грн. 00 коп. - основний платіж, 28738 грн. 25 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за перевірений податковим органом період ПрАТ «Берті» придбало у ТОВ»Сортікс-Буд» сировину (ткань, синтетичний каучук, масло) на загальну суму 689 718,00 грн., що знайшло своє відповідне відображення в бухгалтерському та податковому обліку позивача.

При цьому, усі операції між ПрАТ «Берті» та ТОВ «Сортікс-Буд» підтверджуються відповідним чином оформленими первинними документами, що не заперечується і самими податківцями.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності з п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці.

За змістом п.п.5.3.9. п.5.9. ст.5 Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно ч.2 ст.9 цього Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження правомірності понесення валових витрат позивач мав всі необхідні первинні документи, як-то: податкові накладні, картки складського обліку матеріалів,, лімітно - забірні картки, товарно - транспорті накладні, прибутковими ордерами.

Придбаний товар обліковувався позивачем належним чином в бухгалтерському обліку. За придбаний товар позивачем перераховувались грошові кошти, про що свідчать банківські виписки, відповідні проводки в бухгалтерському обліку.

В акті податкової перевірки відсутні будь-які відомості про невідповідність вищевказаних документів вимогам, що предявляються для первинних документів.

Крім того, норма п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачає як підставу для невключення до складу валових витрат лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, що унеможливлює віднесення до складу валових витрат підприємства нереальних сум, непідтверджених документально. Правила ведення податкового обліку не встановлює вимог до форми чи виду документів, які були б належні для цілей податкового обліку (обов'язковими для віднесення певних витрат до складу валових витрат).

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Слід зазначити, що в пункті 5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»міститься вичерпний перелік витрат, які не включаються до складу валових витрат. Серед цього переліку відсутні витрати на придбання ТМЦ за договорами позивача з його контрагентом.

Таким чином, слід вважати, що витрати, які понесло ПрАТ «Берті» за договором зі своїми контрагентам - ТОВ «Сортікс-Буд» є валовими витратами підприємства, оскільки такі витрати безпосередньо повязані з господарською діяльністю.

Відповідно до п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.п.7.4.5 ст. 7 вказаного Закону, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (п.п.7.2.3 п. 7.2 ст. 7 зазначеного Закону).

В силу п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Обставини справи свідчать про те, що правомірність включення до складу податкового кредиту сплачених сум підтверджується належним чином оформленими податковими накладними, які містять усі необхідні реквізити, передбачені п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

На момент проведення перевірки позивач на підтвердження податкового кредиту мав необхідні податкові накладні. Позивачем в ціні придбаних у контрагента товарів по податковим накладним сплачено ПДВ, у звязку з чим позивач правомірно відносив сплачений ним в ціні товару ПДВ до свого податкового кредиту.

В розумінні Закону України «Про податок на додану вартість»сама по собі несплата податку продавцем в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем. Якщо контрагент не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого податкового кредиту та має всі документальні підтвердження щодо його розміру.

Таким чином, слід вважати, що податковий кредит за перевіряємий період був сформований позивачем у відповідності до вимог Закону України «Про податок на додану вартість».

Зміст акту перевірки свідчить про те, що висновок податкового органу про завищення позивачем валових витрат та заниження податку на додану вартість ґрунтується на висновках про нікчемність угод позивача з ТОВ «Сортікс-Буд»

З цього приводу колегія суддів зазначає, що у відповідності зі ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди, які укладені між ПрАТ «Берті» та ТОВ «Сортікс-Буд», не визнані судом недійсними і їх недійсність прямо не встановлена законом, у звязку з чим існує презумпція правомірності вказаних правочинів, а також наявність взаємних прав та обовязків сторін за такими угодами. До того ж, матеріалами справи підтверджено виконання сторонами вказаних угод.

Необхідними умовами для висновку про нікчемність угоди згідно ст.207 ГК України та ст.228 ЦК України є доведення факту наявності завідомо суперечної інтересам держави та суспільства мети укладення угоди сторонами, а також наявність вини у формі умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Інтерес держави і суспільства у сплаті суб'єктами оподаткування податків випливає з обов'язку кожного сплачувати податки і збори, закріпленому в ст.67 Конституції України та законах України про оподаткування. Згідно зі ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом. Отже суб'єктний склад правопорушення повинен бути встановлений компетентним державним органом і підтверджений законодавчо визначеними засобами доказування.

В ході розгляду справи позивачем не доведено, а судом не встановлено фактів, які свідчили б про те, що зміст угод, укладених та вчинених між позивачем та його контрагентом, не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обовязків і що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків чи одержання податкової вигоди за фінансово-господарськими результатами виконання зазначених угод.

Посилання податкового органу на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2012 року у кримінальній справі №1-511/2011 не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки у вказаному рішенні не знайшло своє підтвердження, що уповноваженими особами ТОВ «Сортікс-Буд» податкова звітність по операціям з суб'єктами господарювання складась за завідомо не правдивою інформацією.

За відсутності доказів того, що укладаючи угоди, сторони діяли з метою, яка суперечила інтересам держави та суспільства, відсутності обвинувального вироку, який набрав законної сили, що підтверджував би отримання податкової вигоди чи факт ухилення від сплати податків конкретними посадовими особами підприємств, слід дійти висновку про те, що твердження відповідача помилково ґрунтуються на обставинах, які не мають правового значення для справи.

Податковим органом також не надано будь-яких доказів того, що позивачеві було відомо про наявність обставин, встановлених слідчими органами в рамках розслідування кримінальної справи №1-511/2011, та завідомо неправомірне вчинення господарських операцій.

З урахуванням наведених вище обставин, позивач не може вважатися таким, що допустив порушення вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»та Закону України «Про податок на додану вартість»по господарським операціям з ТОВ «Сортікс-Буд»

Таким чином, всупереч вимогам ст.71 КАС України, відповідачем не доведено у встановленому законом порядку правомірності визначення позивачеві сум податкового зобовязання з податку на прибуток та податку на додану вартість за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями. В той же час, позивачем доведено відсутність порушень з його боку податкового законодавства. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, визнавши протиправними та скасувавши податкові повідомлення-рішення від 16 серпня 2011 року № та №.

Таким чином, суд першої інстанції під час розгляду справи в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, а тому, підстав, передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2013 року по справі № 804/177/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 05 лютого 2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров