Справа № 804/17758/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Риженко О.В.
за участю представника позивача Рагозіної О.В.
за участю представника відповідача Семейко Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астроплюс» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2014 р. по справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
Позивач вважає зазначені дії відповідача в межах проведення зустрічної звірки незаконними та необґрунтованими, в судовому засіданні просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі за викладених в ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на заперечення від 08.12.2014 року, в яких зазначив наступне.
Працівниками контролюючого органу було встановлено, що у зв'язку із відсутністю первинних документів та будь-якої інформації щодо походження реалізованих товарів (робіт, послуг) не можливо підтвердити реальність проведених господарських відносин з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків з покупцями за січень 2014 р., у зв'язку з чим контролюючим органом зроблено висновок про те, що факт відображення позивачем у податковій декларації з ПДВ за перевіряємий період сум ПДВ, віднесених до складу податкового кредиту не можливо.
А отже, у зв`язу із зазначеним вище ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до зазначеного вище витягу з ЄДРПОУ, основними видами діяльності позивача є: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.
Згідно інформаційної підсистеми «Автоматизованої системи співставлення» АС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, встановлено, що ТОВ «АСТРОПЛЮС» перебувало у господарських взаємовідносинах з контрагентами, які приймали участь у формуванні податкових зобов'язань звіряємого СГ за період січень 2014, а саме: ТОВ «РЕГІОН ЛІФТ», ТОВ «НВФ»ПІДЙОМНИК», ТОВ «СП ДНІПРОПЕТРОВСЬКЛІФТ-2», ТОВ «ПЕРСПЕКТИВА БУДТОРГ», УКП «УТКЕ», МВЦ «СІСТЕЛ», ТОВ «ЦЕРЕАЛ КОМПАНІЯ», ТОВ «ОДІСЄЙ-ІНВЕСТ», ТОВ «АФ»ГАЇВСЬКЕ», ФГ «СЯЙВО-СТРИЙ», ПП «АРТ-МАЙДАН. Україна».
Однак, позивачем під час судового розгляду справи не було надано будь-яких доказів, в розумінні ст.70 КАС України, які б підтверджували реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Астроплюс» із зазначеними вище контрагентами, як і не було доведено правомірності формування податкового кредиту за січень 2014 р.
Таким чином, у зв'язку із непідтвердженням податкового кредиту з ПДВ за січень 2014 р., у ТОВ «АСТРОПЛЮС» відсутні об'єкти оподаткування з податку на додану вартість щодо походження реалізованих товарів (робіт, послуг) з наведеними вище контрагентами.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому «на підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених відповідним законом.
«У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.
Питання щодо складання акту про неможливість проведення зустрічної звірки врегульовано наказом від 22 квітня 2011 р. №236 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо організації та проведення
органами державної податкової служби зустрічних звірок», форма та зміст якого визначається Додатком 3 до Методичних рекомендацій.
Відповідно до пункту 4.4. Методичних рекомендацій, Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою).
Відповідно до Додатку 3 до Методичних рекомендацій, крім вступної частини, викладу причин неможливості проведення зустрічної звірки, Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання може містити дані про: 1) відповідальних за фінансово-господарську діяльність суб'єкта господарювання осіб; 2) державну реєстрацію суб'єкта господарювання; 3) код суб'єкта господарювання за ЄДРПОУ; 4) податкову адресу суб'єкта господарювання відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію; 5) взяття на податковий облік суб'єкта господарювання, перебування його на податковому обліку; 6) реєстрацію суб'єкта господарювання платником ПДВ; 7) статутний капітал суб'єкта господарювання; 8) філії, дочірні підприємства, відокремлені структурні підрозділи тощо суб'єкта господарювання; 9) види діяльності, які мав право здійснювати суб'єкт господарювання, а також про отримані ліцензії, патенти та дозволи; 10) рахунки суб'єкта господарювання у банках та інших фінансових установах (на дату складання акта); 11) користування (не користування) пільгами зі сплати окремих податків, зборів, обов'язкових платежів; 12) подання останньої звітності; 13) подання суб'єктом господарювання податкової звітності за періоди, по яких необхідно провести зустрічну звірку; 14) попереднє проведення документальних перевірок (зустрічних звірок) за податкові періоди, по яких необхідно здійснити зустрічну звірку; 15) інша інформація що має відношення до питань запиту і отримана при проведенні аналізу наявної в органі ДПС інформації та її документального підтвердження.
Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, наданні ним під час розгляду справи в підтвердження здійснення коригування контролюючим органом, а саме: скріншоти, які були отримані, як зазначає представник позивача, від його контрагента, суд зазначає, що зазначені документи не можуть бути сприйняті судом у якості належних та допустимих доказів щодо порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки вони надані в неприйнятному для читанні вигляді та не відповідають визначенню доказів, наведеному в ст.70 КАС України.
Суд також зазначає, що відповіно до п.п. 14.1.171 п.14.1 ст.14 ПК України податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію».
Згідно ст. 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.
За приписами ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.
Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.
Підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є, зокрема, документально підтверджена інформація, що надається платниками податків; інформація суб'єктів інформаційного обміну, уповноважених вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно платника податків; дані перевірок платників податків.
Експлуатація інформаційних баз даних здійснюється відповідно до Тимчасового регламенту затвердженого наказом ДПС України від 24.12.2012р. №1198, який встановлює порядок дій структурних підрозділів територіальних органів Міндоходів з використання системи при виконанні функціональних обов'язків. ІС «Податковий блок» містить декілька підсистем - автоматизованих інформаційних систем (АІС), серед яких: «Реєстрація платників податків», «Обробка податкової звітності та платежів», «Облік платежів»,»Податковий аудит», а також «Скарга» та «Суди».
Інформація з вказаних підсистем в автоматичному режимі відображається в аналітичній системі ризикоорієнтованій системі адміністрування податків - «Аналітична система» за допомогою якої можна лише переглянути результати співставлення та відпрацювання схемного кредиту.
Працівники територіальних органів Міндоходів за спеціальною процедурою отримують права доступу користувача до компонентів системи (ролі) та інформаційних ресурсів відповідно до повноважень кожного окремого працівника. При цьому, Тимчасовим регламентом для кожної підсистеми визначено конкретні процедури, які можуть виконуватися, терміни та періодичність їх виконання, а також підрозділи на конкретному рівні (районний, центральний) щодо кожної окремої процедури, які відповідальні за внесення, актуалізацію та обробку даних в ІС «Податковий блок».
Отже, в ІС «Податковий блок» спеціально уповноваженими відповідальними особами територіальних органів Міндоходів щодо кожного окремого платника податків вносяться об'єктивні дані - податкова інформація: відомості щодо реєстрації платника податків, відомості щодо перебування його на обліку, дані податкової звітності платника податків (задекларовані), дані щодо фактичної сплати податків, результати податкового контролю та інша податкова інформація.
Інформація з ІС «Податковий блок» використовується територіальними органами Міндоходів, в тому числі під час проведення перевірок та звірок.
Такі дані (інформація) містяться в інформаційних базах в обсягах, що самостійно відображені платниками податків в податковій звітності. Поряд з цим, в інформаційних базах міститься інформація контролюючих органів щодо результатів податкового контролю даних податкової звітності платника податків. При цьому, дані податкової звітності платника податків є даними платника податків, а результати податкового контролю - є даними контролюючого органу.
Таким чином відображення співробітниками контролюючих органів в інформаційних базах даних результатів податкового контролю щодо платників податків не є зміною показників податкової звітності з податку на додану вартість платника податків, а є лише відображенням відомостей ( податкової інформації) щодо фактів, які об'єктивно мали місце - проведення перевірки, її результати, при цьому, дані податкової звітності платника податків залишаються в обсягах, самостійно визначених платником податків.
З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що дії ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо відображення в інформаційних електронних базах даних контролюючих органів відомостей (податкової інформації) щодо проведення перевірок та звірок є лише збиранням податкової інформації, які не впливають на права та обов'язки позивача, оскільки не змінюють майнового стану платника податків без прийняття суб'єктом владних повноважень відповідного податкового повідомлення-рішення, яке, як встановлено судом під час судового розгляду справи, винесено у відношенні ТОВ «Астроплюс» не було.
Відповідної правової позиції також дотримується Верховний суд України, у своїй постанові від 09.12.2014р., в якій зазначено, наступне. Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є ті дії, які породжують певні правові наслідки для суб'єкта владних правовідносин і мають обов'язковий характер. Права позивача можуть бути порушенні відповідачем внаслідок прийняття за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскарженні в судовому порядку. Дії щодо внесення ДПІ до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення зустрічної перевірки товариства є лише службовою діяльністю працівників ДПІ з виконання обов'язків зі збирання доказової інформації про наявність чи відсутність документального підтвердження господарських операцій. Включення суб'єктом владних повноважень до баз даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платкика податку.
Відповідно до норм ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України є обов'язковою для врахування судами при прийнятті судових рішень.
Представником позивача у ході судового розгляду справи не наведено жодних підстав та не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що відображення відповідачем в інформаційний електронних базах даних податкової служби податкової інформації за актом перевірки від 27.06.2014р. створили, змінили юридичні права та обов'язки платника податку, тобто, що вказані дії відповідача мали на позивача будь-які правові наслідки.
Суд також зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких-доказів щодо збільшення чи зменшення податкових зобов'язань та подання кредиту за даними облікової картки платника податків ТОВ «Астроплюс», а посилання позивача на втрату довіри клієнтів, в підтвердження чого до суду було надано копії листів, а саме: від 04.11.2014 р. №27; від 22.10.2014 р. №182; від 16.10.2014 р. №31 викликає у суду критичне ставлення з огляду на їх абсолютну доказову неспроможність, що є своїм наслідком, на обґрунтовану підозру суду, лише прагнення позивача ввести суд в оману щодо встановлення фактичних обставин справи.
Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що дії відповідача є правомірними, а вимоги позивача не знайшли підтвердження та спростовуються матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України особливістю провадження в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є те, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зважаючи на викладене вище, не встановивши в судовому засіданні та не підтвердивши доказами, наявними в матеріалах справи факт порушення законних прав та охоронюваних законом інтересів позивача внаслідок вчинення відповідачем оскаржуваних дій, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Відповідно до квитанції від 28.10.2014 р. №OS23092082 за подання адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 73,08 (сімдесят три) грн. 08 коп., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи відмову в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Астроплюс» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 73,08 (сімдесят три) грн. 08 коп.
Керуючисьст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2014 року.

Суддя Є.О. Жукова