Справа № 808/5295/14
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року о/об 12 год. 19 хв.Справа № 808/5295/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., при секретарі судового засідання Білоусі А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01 серпня 2014 року № , від 06 серпня 2014 року № , , ,

за участю представників :

представник позивача - Мілкіна Олександра Володимирівна

(довіреність №б/н від 12.05.14);

представник відповідача - Карленко Наталія Тамазіївна

(довіреність №146/10/10 від 17.01.14), -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» (далі - позивач або ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач або ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області), у якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 01 серпня 2014 року № в частині нарахування пені за порушення розрахунків іноземній валюті на суму 55703,98 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 06 серпня 2014 року № ;

- податкове повідомлення-рішення від 06 серпня 2014 року № ;

- податкове повідомлення-рішення від 06 серпня 2014 року № .

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року, за письмовими клопотаннями представників сторін, провадження у справі зупинялось до 12 листопада 2014 року.

Позовні вимоги стосовно визнання протиправним протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01 серпня 2014 року в частині нарахування пені за порушення розрахунків в іноземній валюті на суму 55 703,98 грн. за прострочку виконання вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» по експортному договору №І 1155 від 19 січня 2011 року, укладеному Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» з Concord Steel General Trading FZE (Об'єднані Арабські Емірати) обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» було вжито усіх необхідних заходів для своєчасного повернення валютної виручки за експортовану продукцію по експортному договору №І 1155 від 19.01.2011 року зокрема, звернення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України з позовною заявою до Concord Steel General Trading FZE (Об'єднані Арабські Емірати) про стягнення заборгованості.

Тобто ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» не лише виконав усі умови іноземного контракту, але і вжив усіх можливих від нього заходів спрямованих на попередження та уникнення правопорушення при здійсненні розрахунків у іноземній валюті, що свідчить про відсутність вини у його діях. Таким чином, підстави для застосування до ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» адміністративно-господарської санкції пені за порушення положень статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» відсутні. Щодо визнати протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 06 серпня 2014 року, № від 06 серпня 2014 року, № від 06 серпня 2014 року позивач зазначає, що до перевірки достовірності повноти формування податкового зобов'язання та податкового кредиту позивачем було надані оригінали всіх первинних документів, які б мали відношення до вищевказаних пунктів Податкового кодексу України, а саме: банківські виписки, акти виконаних робіт, підписані з Підрядниками, акти виконаних робіт з Замовниками (які підтверджують факт передачі у власність Замовника всіх робіт, отриманих позивачем від Підрядників по підписаних з ними актах), податкові накладні, виписані Замовникам, податкові накладні, отримані від Підрядників, для ознайомлення з ними. Також було надано реєстри податкових накладних, які підтверджували факт повноти включення цих податкових накладних до Декларації по ПДВ за відповідні періоди. Позивач зазначає, що під час перевірки ці документи було проігноровано, та винесено рішення щодо скасування податкового кредиту та валових витрат позивача за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року на підставі незнаходження по місцю юридичної реєстрації контрагентів позивача. ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» зазначає, що на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» () зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та є платниками податку на додану вартість. Позивач зазначає, що відповідач безпідставно нарахував пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства, а також збільшив суми за таких грошових зобов'язань: податок на додану вартість , податок на прибуток та авансові внески з податку.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполіг у повному обсязі та просив суд адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених в Акті перевірки №571/08-25-22-011/23881078 від 14 липня 2014 року, крім того відомості акту перевірки відобразив у запереченнях, які подав до суду 01 жовтня 2014 року.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

Відповідно до Свідоцтва Серія А00 №196135 про реєстрацію юридичної особи Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» зареєстровано, як юридична 02 квітня 1997 року за адресою: 69008, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Експресівська, буд. 6, ідентифікаційний код 23881078.

Відповідно до Свідоцтва №11499606 Серія НБ №112733 Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» зареєстроване як платник з податку на додану вартість 11 серпня 2003 року.

На підставі направлення від 16 червня 2014 року № 72,73,74,75 та від 02 липня 2014 року №81 виданого державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області, Начальником відділу податкового аудиту ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області, Рожновою Ольгою Валеріївною; Головним державним ревізором - інспектором відділу податкового контролю, ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області, Гринь Світланою Валентиновною; Головним державним ревізором - інспектором відділу податкового контролю, ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області, Турчиною Людмилою Ігорівною; - Головним державним ревізором - інспектором відділу податкового контролю, ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області, Плотніченко Русланом Михайловичем; Головним державним ревізором - інспектором відділу доходів і зборів з фізичних осіб, ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя, ГУ Міндоходів у Запорізькій області Доновською Неллєю Юріївною; на підставі п.п. 20.1.4, п.20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 та ст. 77 Податкового кодексу України та відповідно до плану - графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь», код за , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

Перевірка провадилась з 16 червня 2014 року по 07 липня 2014 року. Термін проведення перевірки продовжувався на підставі Наказу ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 27 червня 2014 року №197 з 01 липня 2014 року, тривалістю 5 робочих днів.

На підставі перевірки податковим органом складено Акт перевірки №571/08-25-22-011/23881078 від 14 липня 2014 року «Про результати виїзної планової перевірки ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

Висновками Акту перевірки №571/08-25-22-011/23881078 від 14 липня 2014 року встановлено:

- п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139 ст. 139 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 664699,00 гри., в тому числі: за 2013рік - 664699,00 грн.;

- п.п 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 201.10 ст. 201 п. 198.3 п. 198.4 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на 1557790,00 грн., у т.ч. по наступних періодах: січень 2013 року - 41200,00 грн., лютий 2013 року - 63400,00 грн., березень 2013 року - 29600,00 грн., квітень 2013 року - 94987,00 грн., травень 2013 року - 72713,00 грн., червень 2013 року - 53183,00 грн., липень 2013 року - 266467,00 грн., серпень 2013 року - 138400,00 грн., вересень 2013 року - 154800,00 грн., жовтень 2013 року - 314540,00 грн., листопад 2013 року - 313400,00 грн., грудень 2013 року - 15100,00 грн.;

- статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР (із змінами та доповненнями), а саме: прострочені терміни розрахунків в іноземній валюті по експортним операціям здійснено і перевищенням законодавчо встановленого 180-денного та 90-денного терміну, затвердженого постановами Правління НБУ від 16 листопада 2012 року № 475, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2012 року за № 1921/22233; від 14 травня 2013 року № 163, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 травня 2013 року за № 718/23250 з нерезидентами по контрактам: Concord Steel General Trading FZE, ОАЕ, Контракт № І 1155 від 19 січня 2011 року у періоді: з 27 червня 2013 року по 05 серпня 2013 року (40 днів) та OJSC «CVS MAKINA INS.SAN.VE TIC.A.S», Турція, Контракт № 76-12-03 від 23 серпня 2012 року у періоді з 10 жовтня 2013 року по 07 липня 2014 року (270 днів);

- порушено пункти 2.11, 2.12, 7.41, 7.44 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 40/10320 від 13.01.2005 року (із змінами та доповненнями), п.11 розділу II та п. 1 7 розділу III Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року N 59 (із змінами та доповненнями), Наказу №996 від 23 грудня 2010 року «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання» та п.п.170.9.2. п.170 ст.170 Податкового кодексу, а саме встановлено перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки, а також видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів на відрядження на загальну суму 21919,21 грн.;

- частини 8 статті 9 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове Державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями в частині несвоєчасного перерахування сум єдиного соціального внеску по строку на 20 листопада 2013 року;

- пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями Кодексу в частині неперерахування податку з доходів фізичних осіб в сумі - 33989,6 за листопад 2013 року;

- підпункту 164.2.11 пункту 164.2 ст.164, пункту 170.9 статті 170 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010р. №2755-УІ із змінами та доповненнями, в частині не включення до складу оподатковуваного доходу коштів отриманих під звіт. За результатами перевірки донараховано податок з доходів фізичних осіб у сумі 3726,26 грн.;

- підпунктів 164.1.1 - 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпунктів 168.1.1-168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями, в частині не утримання податку з доходів фізичних осіб при виплаті доходів фізичним особам. За результатами перевірки нараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 20018,10 грн.

25 липня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» надало до податкового органу заперечення на Акт перевірки №571/08-25-22-011/23881078 від 14 липня 2014 року.

01 лютого 2014 року податковим органом на адресу позивача надіслано результати розгляду скарги ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» відповідно до яких висновки Акту перевірки №571/08-25-22-011/23881078 від 14 липня 2014 року зроблено згідно з діючим законодавством України, є правомірними, а заперечення ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» до Акту перевірки №571/08-25-22-011/23881078 від 14 липня 2014 року не є обґрунтованими.

На підставі Акту перевірки №571/08-25-22-011/23881078 від 14 липня 2014 року податкове органом стосовно позивача винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 01 серпня 2014 рок, яким ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 55847,21 грн.;

- № від 06 серпня 2014 року, яким ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 1557790 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 778895,00 грн.;

- № від 06 серпня 2014 року, яким ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» збільшено податкове зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 664699,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 166174,75 грн.;

- № від 06 серпня 2014 року, яким ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» збільшено податкове зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 55392,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 13848,00 грн.

Не погоджуючись з такими діями Державної податкової інспекції у Заводському районі міста Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» звернулося до суду.

Перевіривши наявні матеріали та фактичні обставини справи, суд вважає позовні вимоги, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

1. Що стосується податкових вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 01 серпня 2014 року № в частині нарахування пені за порушення розрахунків іноземній валюті на суму 55703,98 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено, що у разі прийняття судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

За приписами частини 3 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У відповідності до положень частини 4 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Спори із договірних та інших цивільно-правових відносин, які виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв'язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об'єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб'єктами права України вирішує Арбітражний суд пункт 1.1 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи 18 червня 2013 року ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України з позовною заявою до Concord Steel General Trading FZE про стягнення 59454,10 дол. США, яка згідно постанови від 27 червня 2013 року була прийнята Міжнародним комерційним арбітражним судом при торгово-промисловій палаті України до провадження за № 203з/2013.

Так, відповідно пункту 8.5 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України арбітражний розгляд завершується остаточним арбітражним рішенням чи постановою Арбітражного суду про припинення арбітражного розгляду.

При арбітражному розгляді справи колегіальним складом арбітрів будь-яке рішення Арбітражного суду, якщо сторони не домовились про інше, повинно бути винесено більшістю арбітрів. Проте питання процедури можуть вирішуватись головою складу Арбітражного суду, якщо його уповноважать на це сторони або всі члени Арбітражного суду (пункт 8.6 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України).

Згідно з пунктом 8.7 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України арбітражне рішення повинно бути винесено в письмовій формі та підписано одноособовим арбітром або арбітрами. При колегіальному арбітражному розгляді достатньо наявності підписів більшості членів складу Арбітражного суду за умови зазначення причини відсутності інших підписів.

За правилами пункту 8.10 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, якщо в ході арбітражного розгляду сторони врегулюють спірні питання, склад Арбітражного суду припиняє розгляд справи і, на прохання сторін, за умови відсутності заперечень з його боку, фіксує це врегулювання у вигляді арбітражного рішення на узгоджених умовах.

Арбітражне рішення на узгоджених умовах має бути винесено згідно з п. п. 6-9 ст. 8 Регламенту і повинно містити вказівку на те, що воно є арбітражним рішенням. Таке рішення має ту ж силу і підлягає виконанню так само, як і будь-яке інше арбітражне рішення щодо суті спору (пункт 8.11 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України).

Відповідно до пункту 8.12 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України склад Арбітражного суду виносить постанову про припинення арбітражного розгляду у випадках, коли:

а) позивач відмовляється від своїх вимог; якщо тільки відповідач не висуне заперечень проти припинення розгляду справи і Арбітражний суд не визнає законний інтерес відповідача в остаточному врегулюванні спору;

б) сторони домовляються про припинення розгляду;

в) склад Арбітражного суду визнає, що продовження розгляду стало з якихось причин непотрібним чи неможливим, в тому числі, коли позивач порушив порядок сплати арбітражного збору.

Суд звертає увагу на те, що у відповідності до Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України постанова АС №203э/2013 про припинення арбітражного провадження є рішенням в розумінні Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Крім того, суд зазначає, що в судовому засіданні представником позивача доведено те, що Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» вчинило усі необхідні дії для стягнення боргу з нерезидента за зовнішньоекономічним контрактом, що виключає можливість застосування до суб'єкта господарювання відповідальності за недотримання його іноземним контрагентом.

Суд вважає, що податковий орган у розглядуваному випадку не може застосовувати штрафні санкції, а положення частини четвертої статті 4 Закону № 185/94-ВР поширюються на випадок припинення провадження Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України в наслідок відмови позивача від своєї вимоги у зв'язку із добровільним виконанням нерезидентом зобов'язання.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 13 лютого 2012 року.

Відповідно до частині 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

2. Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № від 06 серпня 2014 року, яким ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 1 557 790 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 778 895,00 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 06 серпня 2014 року, яким ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» збільшено податкове зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 664 699,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 166 174,75 грн., слід зазначити наступне.

Як встановлено матеріалами справи позивач мав правовідносини з ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» (), щодо купівлі продажу товарно-матеріальних цінностей.

На підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» () позивачем надано:

- Договір №124-13-05 від 28 жовтня 2013 року відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавиць (ТОВ «Стоун-Девелопмент») приймає на себе виконання проектних робіт визначених цим договором відповідно до пункту 1 такого договору.

До договору №124-13-05 від 28 жовтня 2013 року позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №200-13-05 від 17 вересня 2013 року на виконання проектних робіт відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Стоун-Девелопмент») приймає на себе виконання проектних робіт відповідно до пункту 1 такого договору.

До договору №200-13-05 від 17 вересня 2013 року позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №123-13-05 від 28 жовтня 2013 року на виконання проектних робіт відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Стоун-Девелопмент») приймає на себе виконання проектних робіт відповідно до пункту 1 такого договору.

До договору №123-13-05 від 28 жовтня 2013 року позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №120-13-05 від 10 вересня 2013 року на виконання проектних робіт відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Стоун-Девелопмент») приймає на себе виконання проектних робіт відповідно до пункту 1 такого договору.

До договору №120-13-05 від 10 вересня 2013 року позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №118-13-05 від 02 вересня 2013 року на виконання проектних робіт відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Стоун-Девелопмент») приймає на себе виконання проектних робіт відповідно до пункту 1 такого договору.

До договору №118-13-05 від 02 вересня 2013 року позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №114-13-02 від 01 вересня 2013 року відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Стоун-Девелопмент») приймає на себе виконання робіт відповідно до пункту 1 такого договору.

До договору №114-13-02 від 01 вересня 2013 року позивачем надано протоколи згоди договірної ціни, строків та об'ємів робіт (т.1 а.с. 196-222).

- Договір №74-13-02 від 03 червня 2013 року відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Скай-Девелопмент») приймає на себе виконання робіт відповідно до пункту 1 такого договору.

- Договір №78-13-05 від 02 липня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Скай-Девелопмент») приймає на себе виконання робіт відповідно до пункту 1 такого договору.

До договору №78-13-05 від 02 липня 2013 року позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №87-13-07 від 01 липня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ СК «Монолітбуд) приймає на себе виконання робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №87-13-07 від 01 липня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №80-13-04 від 03 липня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ БК «Монолітбуд) приймає на себе обов'язок, щодо виконання робіт визначених пунктом 1 цього договору.

- Договір №96-13-05 від 22 липня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ БК «Монолітбуд) приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №96-13-05 від 22 липня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №94-13-05 від 10 липня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Скай-Девелопмент») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №94-13-05 від 10 липня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №65-13-05/07 від 20 травня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №65-13-05/07 від 20 травня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №61-13-05/07 від 25 квітня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №61-13-05/07 від 25 квітня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №50-13-05/07 від 15 березня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №50-13-05/07 від 15 березня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №60-13-05/07 від 25 квітня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №60-13-05/07 від 25 квітня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №51-13-05/07 від 22 березня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №51-13-05/07 від 22 березня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну та додаткову угоду №1 до договору №51-13-05/07 від 22 березня 2013 року.

- Договір №29-13-05/07 від 25 лютого 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №29-13-05/07 від 25 лютого 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №27-13-05/07 від 20 лютого 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №27-13-05/07 від 20 лютого 2013 року, позивачем надано календарний план робіт.

- Договір №30-13-05/07 від 22 лютого 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №30-13-05/07 від 22 лютого 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №28-13-05/07 від 20 лютого 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №28-13-05/07 від 20 лютого 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №24-13-05/03 від 04 лютого 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №24-13-05/03 від 04 лютого 2013 року, позивачем надано протоколи на згоду про договірну ціну троків та об'ємів робіт (т.4 а.с.66-81).

- Договір №08-13-05/21 від 21 січня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Будбізнеспром-Т») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №08-13-05/21 від 21 січня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №105-12-02 від 03 грудня 2012 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Будбізнеспром-Т») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №105-12-02 від 03 грудня 2012 року, позивачем надано протоколи на згоду про договірну ціну троків та об'ємів робіт (т.4 а.с.91-94).

- Договір №105-13-05 від 20 липня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Скай-Девелопмент») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №105-13-05 від 20 липня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт.

- Договір №87-13-07 від 20 липня 2013 року про виконання проектних робіт, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «СК «Монолітбуд») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №87-13-07 від 20 липня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №74-13-02 від 03 червня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Скай-Девелопмент») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №74-13-02 від 03 червня 2013 року, позивачем надано протоколи на згоду про договірну ціну троків та об'ємів робіт (т.4 а.с. 109-117).

- Договір №65-13-05/07 від 20 травня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №65-13-05/07 від 20 травня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №51-13-05/07 від 22 березня 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №51-13-05/07 від 22 березня 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну та додаткова угода №1 до договору №51-13-05/07 від 22 березня 2013 року.

- Договір №29-13-05/07 від 25 лютого 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №29-13-05/07 від 25 лютого 2013 року, позивачем надано календарний план робіт, протокол згоду про договірну ціну.

- Договір №27-13-05/07 від 20 лютого 2013 року, відповідно до якого замовник (ТОВ НВП «Дніпроенергосталь») замовляє, а виконавець (ТОВ «Блокбудсіті») приймає на себе обов'язок, щодо виконання проектних робіт визначених пунктом 1 цього договору.

До договору №27-13-05/07 від 20 лютого 2013 року, позивачем надано календарний план робіт.

Позивачем до суду надано довідки/виписки є єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців по контрагентам з якими у оскаржуваний період ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» мав господарські відпочини.

Відповідно до таких довідок/виписок на момент вчинення господарських операцій ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» та ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» () останні зареєстровані як юридичні особи, а запис про скасування відомостей відсутні.

Крім того, позивачем надано до суду свідоцтва про реєстрацію платників податків ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» ().

Тобто відповідно до матеріалів адміністративної справи контрагенти позивача визначені податковим органом в акті перевірки (за період її проведення) зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Також позивачем до суду надано:

- Акти прийому здачі робіт відповідно до договорів які містяться в матеріалах справи;

- Акти про приймання-передачу матеріалів та комплектуючих для виготовлення промислової продукції;

- Податкові накладні (т.5 а.с. 3-112);

- Реєстри виданих та отриманих податкових накладних (т.5 а.с. 119-132, 140-151, 160-175, 182-192, 201-211,218-228, 237-245; т.6 а.с. 6-13, 20-20, 36-43, 53-62, 69-74);

- Акти внутрішньої перевірки.

Відповідачем не доведено у суді, не надано до суду жодного доказу того, що безпосередні контрагенти позивача ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» (), які видали податкові накладні, не були зареєстровані як платники податку на додану вартість на момент вчинення відповідних господарських операцій.

Щодо викладених в Акті перевірки №571/08-25-22-011/23881078 від 14 липня 2014 року про те, що в ході проведення перевірки з'ясовано, що операції із продажу товарів, робіт/ послуг мали не реальний товарний характер, товар не перевозився і не зберігався, неможливо встановити вид транспорту, розмір витрат, особу, яка понесла дані витрати, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, послуги не здійснювались та не надавались.

Суд звертає увагу, що відповідачем не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження нікчемності правочинів між Товариством з обмеженою відповідальністю НВП «Дніпроенергосталь» і ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» ().

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Отже, відповідачем не надано доказів неможливості здійснення реальності операцій між позивачем та його прямими контрагентоми - ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» ().

З урахуванням наведеного, відповідачем не спростовано у суді факт реальності господарських операцій, вчинених між позивачем та ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» ().

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає висновки актів перевірок, на підставі яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, необґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про протиправність прийнятих повідомлень-рішень виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону та пункту 2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пункту 2.15 та пункту 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд зазначає, що позивач надав документи, які підтверджують факт придбання товару у контрагента, тобто позивачем доведено додержання вимог пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Документи, які надані позивачем суд вважає достатніми та такими, що підтверджують факт придбання товару у контрагенту.

Щодо реальності вчинених операцій між позивачем та його контрагентом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В Акті перевірки №571/08-25-22-011/23881078 від 14 липня 2014 року податковий орган посилається на висновки Актів перевірок щодо контрагентів позивача про неможливість проведення зустрічної звірки.

Однак з цього приводу суд зазначає, що Податковий кодекс України для платників податків не передбачає а ні обов'язок, а ні право вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей достовірності його державної реєстрації як СПД, реєстрації платником податків, «податкових взаємовідносин» з бюджетом, ведення податкового обліку, подання декларацій, тощо.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зазначена норма недійсність господарського зобов'язання пов'язує з наступним: невідповідністю його змісту вимогам закону; наявністю мети, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства; укладенням учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідачем не надано доказів, а так само не було встановлено у судовому засіданні фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання позивачем та ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» () правочинів.

Тобто, податковим органом не доведено, а судом також не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя також не було обґрунтовано належним чином і не доведено у встановленому законом порядку, що угоди порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.

Крім того суд зазначає, що відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Суд вважає за необхідне зазначити, що добросовісний платник податків, який в силу покладеного на нього законом обов'язку щодо сплати податків, зборів вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків.

При придбанні товару покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобов'язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов'язку понести за це відповідальність.

Слід врахувати і те, що якщо контрагент не виконував свої зобов'язання перед державою та податковим органом, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні виконаних робіт сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконував усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - по купця товару, яка є платником податку, не покладено обов'язку здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі буд-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через наявність/відсутність актів про здійснення зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ.

З наведеного випливає, що сама по собі несплата ПДВ продавцем, в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування, не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. В разі невиконання контрагентами по ланцюгу своїх обов'язків по сплаті податку на додану вартість до бюджету, такі дії тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Крім того, нормами Податкового кодексу України, не встановлена відповідальність платника податку за не відображення господарської операції в податковому і бухгалтерському обліку його контрагентів.

- Позивачем на підтвердження реальності господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» та ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» () до суду надано: Договори, Акти прийому здачі робіт відповідно до договорів які містяться в матеріалах справи, Акти про приймання-передачу матеріалів та комплектуючих для виготовлення промислової продукції, Податкові накладні, Реєстри виданих та отриманих податкових накладних, Акти внутрішньої перевірки.

Отже, факт виконання операцій засвідчується рядом первинних документів, які не викликають сумніву. Реальність господарських операцій з'ясована через дослідження у сукупності всіх первинних документів.

В ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб платника податків та наявності рішення суду про визнання правочинів недійсними.

За приписами підпунктів 134.1.1-134.1.2 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Як зазначено у пункті 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Пунктом 138.8 статті 138 ПК України встановлено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу. Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

З урахуванням товарності господарських операцій здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» з постачальниками, позивачем вірно віднесені видатки на придбання товару при визначенні валових витрат і об'єкту оподаткування за відповідний період.

Підпунктом 14.1.181, пп. 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами вказаної статті право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В пункті 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пункту 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У пункту 201.1 статті 201 ПК України вказано, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За правилами пункту 201.4 статті 201 ПК України встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до підпункту 201.6 та 201.8 статті 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Як встановлено із матеріалів справи, безпосередній контрагенти позивача на час здійснення відповідних господарських операцій були зареєстровані як платники податку на додану вартість (зворотне відповідачем не доведено). Господарські правовідносини з ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» () оформлені позивачем належним чином, а фактичне здійснення операцій з постачання товарів підтверджується належними первинними документами та документами податкової звітності.

Отже на підставі вищезазначеного, Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» мало належним чином оформлені податкові накладні, які одержані від контрагентів, та інші первинні документи, що підтверджують факт наявності господарських відносин між підприємствами.

Будь-які порушення щодо форми та змісту первинних документів, які підтверджують фактичне вчинення господарських операцій з постачання товару між позивачем та ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» () в акті перевірки відсутні.

Будь-яких зауважень щодо оформлення податкових накладних акт перевірки не містить. Не містяться в акті перевірки й зауваження щодо оплати товару.

Отже, Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів, на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача видаткових та податкових накладних, документів на (про) оплату придбаного товару, приймаючи до уваги, що зазначені документи не визнані недійсними, будь-яких посилань щодо невідповідності порядку їх оформлення вимогам Податкового кодексу України акт перевірки не містить, Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» цілком правомірно включило суми до витрат які враховуються для визначення об'єкта оподаткування та податку на додану вартість по придбаним товарам до складу податкового кредиту, оскільки його право на податковий кредит та витрати підтверджується єдиними і належними, з точки зору діючого законодавства, доказами.

Отже, виходячи з фактичних обставин справи, висновки фахівців відповідача є припущеннями, не доведеними належними засобами доказування, а податкове повідомлення-рішення № від 06 серпня 2014 року, та податкове повідомлення-рішення № від 06 серпня 2014 року, прийняті Державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області відносно ТОВ НВП «Дніпроенергосталь», є протиправними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

3. Щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 06 серпня 2014 року, яким ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» збільшено податкове зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 55 392,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 13 848,00 грн., слід зазначити наступне.

Так відповідач в Акті перевірки та в запереченнях на позовну заяву вказує, що податкове повідомлення-рішення № від 06 серпня 2014 року ґрунтується на тому, що за період, який перевірявся Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» в порушення норм чинного законодавства віднесло до складу витрат (стосовно з податку на прибуток) суми по нібито проведеним операціям із контрагентами, по яким документально зафіксовано відсутність реально вчинених операцій з ТОВ «Скай-Девелопмент» (), ТОВ «Будбізнеспром-Т» (), ТОВ «Блокбудсіті» (), ТОВ «Стоун-Девелопмент» (), ТОВ «БК Монолітбуд» ().

Суд звертає вагу відповідача на те, що матеріалами адміністративної справи господарські відносини між вищевказаними контрагентами та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» доведені та надані до суду всі необхідні первинні документи бухгалтерського обліку які вимагає чинне законодавство України.

Тому, висновки відповідача не відповідають дійсності, а податкове повідомлення-рішення № від 06 серпня 2014 року є протиправними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В контексті вищевикладеного суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 КАС України. Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при винесенні рішення про анулювання дозволу) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

У спірних правовідносинах відповідачем було порушено принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки не було системно проаналізовано обставин спірних правовідносин, не було вжито відповідних заходів, які відповідач уповноважений вживати.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У частині 2 статті 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення прийняті ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 01 серпня 2014 року № , від 06 серпня 2014 року № , , - скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України присудженню на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 94, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № від 01 серпня 2014 року в частині нарахування пені за порушення розрахунків в іноземній валюті на суму 55 703,98 грн. за прострочку виконання вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» по експортному договору №І 1155 від 19 січня 2011 року, укладеному Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» з Concord Steel General Trading FZE (Об'єднані Арабські Емірати);

- податкове повідомлення-рішення № від 06 серпня 2014 року;

- податкове повідомлення-рішення № від 06 серпня 2014 року;

- податкове повідомлення-рішення № від 06 серпня 2014 року.

Судові витрати у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок) повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Дніпроенергосталь» () з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов