Справа № 826/14967/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2015 р. м. Київ К/800/8530/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю «Великий шовковий шлях»Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Руденко Н.В., Донцової Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Великий шовковий шлях» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Великий шовковий шлях» (далі - ТОВ «Великий шовковий шлях») пред'явило позов до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/600601/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/01591; зобов'язання відповідача визнати правомірною заявлену митну вартість товару згідно митної декларації № 100250000/2013/067789 від 21 серпня 2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року апеляційну скаргу ТОВ «Великий шовковий шлях» задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року скасовано та прийнято нову, якою адміністративний позов ТОВ «Великий шовковий шлях» задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці про коригування митної вартості товарів № 10025000/2013/600601/2 від 22 серпня 2013 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № 100250000/2013/01591 від 22 серпня 2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішеннями суду апеляційної інстанції, скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 26 жовтня 2009 року між ТОВ «Великий шовковий шлях» та фірмою «Zhejiang Yiwu Taiping Imp&Exp Co., Ltd.» (Китай) було укладено довгостроковий контракт купівлі-продажу №TP-26109, згідно умов якого фірма «Zhejiang Yiwu Taiping Imp&Exp Co., Ltd.» (за контрактом - продавець) зобов'язується поставляти товар в упаковці, що забезпечує безпеку транспортування товару та його зберігання, а позивач (за контрактом - покупець), в свою чергу, зобов'язується здійснювати оплату товарів в порядку та в строки, передбачені кожною окремою специфікацією.

21 серпня 2013 року позивачем в порядку електронного декларування було подано до Київської регіональної митниці ВМД № 100250000/2013/067789 з метою митного оформлення товарів, придбаних за вказаним вище контрактом, а саме:

- ролики з недорогоцінних металів, не містять передавачі та приймачі: частини до відкотних воріт (каретка) - 6440 шт.; частини до відкотних воріт (ролик 1) - 3220 шт.; частини до відкотних воріт (ролик 2) - 3220 шт., код товару згідно УКТЗЕД - 83022000 (товар 1);

- фурнітура та деталі кріплення з недорогоцінних металів, не містить передавачі та приймачі: частини до відкотних воріт (скоба) - 3220 шт.; частини до відкотних воріт (скоба 1) - 3220 шт.; заслонка М - 10000 шт., код товару згідно УКТЗЕД - (товар 2).

Відповідачем у зв'язку із сумнівами щодо заявленої митної вартості товарів, було запропоновано декларанту надати додаткові документи для її підтвердження, а саме:

- додатки до зовнішньоекономічного договору (у разі їх наявності);

- якщо рахунки сплачено - банківські платіжні документи;

- інші платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації;

- виписку з бухгалтерської документації;

- висновок про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією та інформація біржових організацій щодо вартості сировини;

- каталоги, специфікації, прайс-листи виробника;

- копію митної декларації країни відправлення;

- інші документи за бажанням декларанта для підтвердження заявленої митної вартості.

22 серпня 2013 року декларантом на виконання вказаного повідомлення було надано додаткові документи:

- інвойс від 28 червня 2013 року № W10132;

- пакувальний лист від 28 червня 2013 року б/н;

- коносамент від 11 липня 2013 року № ВКХН000291;

- СМR від 19 серпня 2013 року № 799;

- страховий поліс від 28 червня 2013 року № PYIE1E05994;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу з виробником продукції від 26 жовтня 2009 року № VSS-TP-26109;

- виписку з бухгалтерської документації від 18 грудня 2012 року, від 21 лютого 2013 року;

- висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, від 22 серпня 2013 року № Ц-551;

- калькуляції виробника від 01 липня 2013 року № 07/21 (завірена Торгово-промисловою палатою Китаю 08 серпня 2013 року № 133307ВО/08242) та від 05 лютого 2013 року № 03/69;

- прайс-листи виробника від 21 червня 2013 року № 07/09 (завірений ТПП Китаю 08 серпня 2013 року № 133307ВО/08238) та від 16 січня 2013 року № 03/33 (завірений Торгово-промисловою палатою Китаю 25 лютого 2013 року № 133307ВО/01431);

- сертифікат про походження товару від 06 серпня 2013 року № ССРІТ130457066;

- сертифікат, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, від 08 серпня 2013 року № 133307ВО/08241;

- експортну декларацію країни-виробника від 01 липня 2013 року № 20269403;

- ВМД від 22 серпня 2012 року № 100200000/2012/581829, інвойс від 26 червня 2012 року № 10084, специфікацію від 22 червня № 26109-26 до договору 26 жовтня 2009 року № TP-26109;

- довідку з банку від 22 серпня 2013 року № 040-07-1/6056;

- інформацію біржових організацій щодо вартості сировини.

Київська міжрегіональна митниця, проаналізувавши додатково подані декларантом документи, прийшла до висновку, що вони не усувають в повній мірі розбіжностей, виявлених під час здійснення митних процедур, а тому відповідачем було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/600601/2 з використанням резервного методу визначення митної вартості товарів та відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв'язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/01591.

В подальшому відповідачем надано згоду на випуск товарів у вільний обіг згідно з митною декларацією від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/067956 під гарантійні зобов'язання, шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом в повному обсязі, та щодо надання протягом 80 днів з дня випуску товарів відповідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що сумніви митного органу щодо заявленої позивачем митної вартості товару небезпідставні, витребування додаткових документів для підтвердження декларантом заявленої митної вартості було обґрунтоване, а за наслідками розгляду митницею додатково наданих декларантом документів, було виявлено низку невідповідностей, що унеможливлювало застосування митної вартості товару за ціною договору, заявленої декларантом.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність рішення про коригування митної вартості товарів від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/600601/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/01591.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості, які давали можливість встановити дійсну вартість товару за ціною угоди, а тому рішення Київської міжрегіональної митниці про коригування митної вартості товарів № 10025000/2013/600601/2 від 22 серпня 2013 року і відповідно картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № 100250000/2013/01591 від 22 серпня 2013 року підлягають скасуванню, оскільки підстав для відмови у митному оформленні судом апеляційної інстанції не встановлено.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54 кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Як вбачається із матеріалів справи митними органами під час здійснення контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей, використаних при обчисленні митної вартості, було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості містили розбіжності, зокрема у страховому полісі від 28 червня 2013 року № PYIE21EO зазначений інвойс з іншим номером.

Окрім цього, відповідно до пункту 2.5 контракту від 26 жовтня 2009 року №TP-26109 покупець сплачує комісії російських банків, відомості про які до митного оформлення не надано.

За результатами розгляду додатково наданих декларантом документів митним органом було виявлено низку розбіжностей, а саме у прайс-листі ціни вказані на умовах CIF Одеса, а відомості біржових організацій щодо вартості сировини представлена на період, коли продукція вже була виготовлена, експертний висновок від 22 серпня 2013 року № Ц-551 не містить посилань на конкретні джерела інформації мережі Інтернет, що ставить під сумнів для митного органу достовірність зазначеної в ньому інформації.

Оскільки з поданих позивачем на вимогу митного органу документів неможливо було усунути розбіжності та неточності щодо визначення митної вартості товару за ціною договору, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд апеляційної інстанції прийшов до помилкового висновку про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/600601/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/01591.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог прийшов до вірного висновку про правомірність рішення про коригування митної вартості товарів від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/600601/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 серпня 2013 року № 100250000/2013/01591.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що скасувавши рішення місцевого суду, апеляційний суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення незаконного судового рішення.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями ст. ст. 220, 222, 226, 230, 232 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: