Справа № 345/5223/14-а
Суддя: Галущак Л. О.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/5223/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2015 року Калуський міськрайонний суд Івано- Франківської області

в складі : головуючої - судді Галущак Л.О.

секретаря Заткальницької Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуш адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення із заробітної плати боржника від 24.11.2014 року , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом . Свої вимоги мотивує тим, що 03.12.2014 року в приміщенні ТзОВ „Ротакс" він ознайомився та одержав копію постанови державного виконавця ВДВС Калуського МРУЮ, за якою звернено стягнення на його заробітну плату. Зі змісту постанови випливає, що її винесено на підставі виконавчого документа - постанови №3-2532/2010 від 24.12.2010 року, що видав Калуський міськрайонний суд про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою АДРЕСА_1. Однак вважає, що він не є боржником і безпідставно стверджується , що він є таким.

Зазначені виконавчі дії були вчинені, як зазначено в постанові, у зв'язку з тим, що добровільно постанова суду не виконана, про те документального підтвердження про надання боржникові строку для добровільного виконання немає.

Також постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника виноситься у встановлених ст. 68 Закону України „Про виконавче провадження" випадках і має відповідати вимогам п.п.7.3- 7.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень . Однак вона повинна відповідати і вимогам п.1.5.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень та ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження" .

Тому просить визнати дії державного виконавця ВДВС Калуського МРУЮ щодо винесення постанови від 24.11.2014 р. про звернення стягнення з заробітної плати неправомірними й скасувати дану постанову .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення , про що зазначили і у своєму запереченні. В задоволенні позову просить відмовити.

Суд , заслухавши доводи сторін , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов'язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачається, що примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

У відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. На підставі ст. 22 Закону такі виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох місяців.

Судом встановлено, що Калуським міськрайонним судом 24.12.2010 року була винесена постанова, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. Вказана постанова набрала законної чинності 03.02.2011 року (а.с. 12) й направлена для виконання до ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції

26.03.2014 року державним виконавцем ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлена на адресу боржника із супровідним листом. У даній постанові відповідачем був наданий строк позивачу строк для добровільного виконання постанови: семиденний строк з моменту одержання постанови про відкриття виконавчого провадження й дана постанова була вручена позивачу (а.с. 13-15).

Статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

На підставі ч.1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Таким чином, обов'язок перевірки відомостей, зокрема щодо місця роботи, проживання , перебування боржника, законом встановлений під час вчинення виконавчих дій.

Тому суд приходить до думки, що відповідачем повноваження щодо винесення постанови від 24.11.2014 р. про звернення стягнення на заробітну плату застосовано на підставі, у спосіб та в межах закону.

Згідно п.3.6 Положення про єдиний державний реєстр виконавчих проваджень та п.1.12.3 Інструкції з організації примусового виконання рішення постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження (крім актів, що складаються за місцем проведення виконавчих дій) складаються за допомогою програмних засобів Єдиного реєстру. У випадку збоїв роботи системи Єдиного реєстру документи виконавчого провадження можуть виготовлятися без використання програмних засобів Єдиного реєстру, про що обов'язково зазначається в документі. Після відновлення роботи Єдиного реєстру такі документи в електронному вигляді негайно вносяться до нього.

Таким чином, суд, вважає, що постанова державного виконавця від 24.11.2014 р. про звернення стягнення на заробітну плату відповідає Інструкції з організації примусового виконання рішення.

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В порушення вищенаведеної норми позивачем не наведено суду доказів невідповідності постанови державного виконавця про звернення стягнення на на заробітну плату позивача від 24.11.2014 року вимогам чинного законодавства України.

Таким чином, суд вважає, що дії державного виконавця правомірні, вчинені у межах своїх повноважень , а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення із заробітної плати боржника від 24.11.2014 року відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу її проголошення.

ГОЛОВУЮЧА: