Справа № 821/28/15-а
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/28/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

представників позивача - Колганової Ю.М., Ярмощук К.С., Козлова О.О.,

представника відповідача - Оперчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" (далі - позивач, ПАТ "Херсонська ТЕЦ") звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 163513,50 грн., з яких за основним платежем на 109009 грн., за штрафними санкціями на 54504,50 грн.

У судовому засіданні на підставі ст.55 КАС України за клопотанням представника відповідача у зв'язку з реорганізацією здійснено заміну відповідача з Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на Державну податкову інспекцію у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ у м.Херсоні).

Свої вимоги мотивує протиправністю висновків ДПІ у м.Херсоні щодо безтоварності господарських операцій з ТОВ "Армада-М", оскільки реальність їх здійснення підтверджено первинними документами. Висновки акту перевірки ґрунтуються не на документах бухгалтерського обліку, а на припущенням відповідача. Вказує на те, що юридична відповідальність має індивідуальних характер, а тому позивач не може нести відповідальність за порушення, допущені його контрагентом.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з вказаних підстав.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказала на те, що ПАТ "Херсонська ТЕЦ" неправомірно формувало податковий кредит по господарських операціях з ТОВ "Армада-М", оскільки у більшості податкових накладних вказано неіснуючий номер та дату договору, що суперечить вимогам п.201.1 ст.201 ПК України. Позивачем під час розгляду заперечень на акт перевірки надано договори, однак враховуючи те, що ПАТ "Херсонська ТЕЦ" у 2014 році задокументовано значний обсяг постачання ТОВ "Армада-М", з'ясувати відповідно до якого саме виду цивільно-правового договору складалися податкові накладні, без конкретного визначення обов'язкових реквізитів у них, неможливо. Крім того, позивачем надано копії товарно-транспортних накладних, у яких відсутнє найменування автомобільного перевізника, прізвище та номер посвідчення водія, вид перевезень, не вказано конкретний пункт навантаження, а зазначено лише назву населеного пункту - м.Миколаїв, без зазначення місця завантаження товару, також відсутні підпис та прізвище водія/експедитора, що отримав товар, прізвище відповідальної особи вантажовідправника, прізвище, посада, підпис та печатка особи, що дозволила відпуск товару, не заповнено графи - "усього відпущено на загальну суму" та "супровідні документи на вантаж". Тобто, у наданих позивачем товарно-транспортних накладних відсутня інформація, яка б надала змогу ідентифікувати осіб, що здійснювали перевезення, навантаження та розвантаження товару, а також визначити пункт, з якого відбувалося навантаження товару. Таким чином, встановлено невідповідність первинних документів вимогам діючого законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем 20.10.2014 р. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ "Херсонська ТЕЦ" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Армада-М" за лютий 2014 рік, подальшого використання, реалізації придбаних товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) та відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності, за результатами якої складено акт від 20.10.2014 р. № 350/21-03-22-06/00131771.

У висновку акту перевірки зазначено, що встановлено порушення п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет (ряд.25) на загальну суму ПДВ 109009 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м.Херсоні винесено податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 163513,50 грн., з яких за основним платежем на 109009 грн., за штрафними санкціями на 54504,50 грн.

Висновки відповідача про заниження ПАТ "Херсонська ТЕЦ" суми податку на додану вартість ґрунтуються на твердженнях про неправомірне формування податкового кредиту по відносинах з ТОВ "Армада-М", угоди з якими, на думку ДПІ у м.Херсоні, є безтоварними. Також ДПІ у м.Херсоні вказує на дефектність податкових накладних та товарно-транспортних накладних, внаслідок чого відсутнє належне документальне підтвердження отримання товарів від вказаного контрагента.

Між тим суд не погоджується з такими доводами відповідача з наступних підстав.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Отже, з точки зору податкового законодавства України головними умовами для віднесення сплаченого при придбанні товару ПДВ до складу податкового кредиту є використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності платника податків у межах оподатковуваних операцій та належне документування сплаченого ПДВ.

Судом встановлено, що основними видами діяльності ПАТ "Херсонська ТЕЦ" є: виробництво електроенергії (35.11), постачання пари, гарячої води (35.30), будівництво трубопроводів (42.21).

З метою здійснення господарської діяльності позивач уклад з ТОВ "Армада-М" ряд договорів на поставку товарів: від 29.12.2012 р. № 478 (вироби мінеральні неметалеві (пароніт, набивання, азбест та інші)), від 29.12.2012 р. № 482 (папір та канцелярське приладдя), від 29.12.2012 р. № 483 (інструменти ручні, запчастини до інструментів, приладдя вимірювальні, контрольні, випробувальні), від 29.12.2012 р. № 484 (частини двигунів, комплекти проводів до свічок, устаткування електричне та інше), від 16.01.2014 р. № 27 (вироби гумові технічні (техпластина, трубки гумові та інші)), від 16.01.2014 р. № 28 (лампи електричні та устаткування освітлювальне, провід та кабель ізольовані, апаратура електрична низьковольтна), від 16.01.2014 р. № 29 (зварювальні електроди), від 16.01.2014 р. № 30 (напівфабрикати з міді, алюмінію, бронзи, латуні, олово та інше), від 16.01.2014 р. № 31 (елементи, кислоти та основи неорганічні (натр їдкий технічний), продукти хімічні різні технічного призначення, сульфовані, фосфовані, нітровані і карбонатовані солі металів, сполуки органічні з азотною функціональною групою, вапно), від 16.01.2014 р. № 32 (цемент, скло, гіпс, фарби, клеї та інші) від 16.01.2014 р. № 33 (матеріали мастильні, устаткування електричне та інше), від 16.01.2014 р. № 34 (крани, вентилі, клапани ті інше), від 16.01.2014 р. № 35 (бруски та прудки гарячого оброблення зі сталі, фітинги до труб чи трубок, інше), від 16.01.2014 р. № 36 (стропи), від 16.01.2014 р. № 37 (вироби санітарно-технічні керамічні, труби, трубки та інше).

На виконання умов цих договорів ТОВ "Армада-М" у лютому 2014 року поставила позивачу товар, що підтверджується видатковими накладними від 05.02.2014 р. №№ РН-0000447, РН-0000452, РН-0000446, від 06.02.2014 р. №№ РН-0000460, РН-0000445, РН-0000459, РН-0000450, РН-0000449, РН-0000448, від 07.02.2014 р. №№ РН-0000444, РН-0000443, від 10.02.2014 р. №№ РН-0000465, РН-0000468, РН-0000457, РН-0000453, РН-0000458, РН-0000455, РН-0000454, РН-0000456, від 11.02.2014 р. № РН-0000461, від 12.02.2014 р. №№ РН-0000464, РН-0000451, РН-0000462, РН-0000463, від 14.02.2014 р. №№ РН-0000478, РН-0000479, РН-0000474, від 17.02.2014 р. № РН-0000480, від 18.02.2014 р. №№ РН-0000476, РН-0000481, від 20.02.2014 р. №№ РН-0000469, РН-0000467, РН-0000485, РН-0000477, від 21.02.2014 р. № РН-00481/1, від 25.02.2014 р. №№ РН-0000483, РН-0000470, РН-0000471, РН-0000472, від 26.02.2014 р. №№ РН-0000494, РН-0000473, РН-0000495, РН-0000475, РН-0000441, РН-0000496, РН-0000497, від 27.02.2014 р. №№ РН-0000488, РН-0000482, РН-0000489, податковими накладними від 05.02.2014 р. №№ 1, 2, 3, від 06.02.2014 р. №№ 4, 5, 6, 7, 8, 9, від 07.02.2014 р. №№ 10, 11, від 10.02.2014 р. №№ 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, від 11.02.2014 р. № 21, від 12.02.2014 р. №№ 22, 23, 24, 25, від 14.02.2014 р. №№ 26, 27, 28, від 17.02.2014 р. № 29, від 18.02.2014 р. №№ 30, 31, від 20.02.2014 р. №№ 32, 33, 34, 35, від 21.02.2014 р. №№ 20, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, від 25.02.2014 р. №№ 45, 46, 47, від 26.02.2014 р. №№ 48, 49, 50, 51, 52, 53, від 27.02.2014 р. №№ 54, 55, 56, 57, від 28.02.2014 р. №№ 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, товарно-транспортними накладними від 05.02.2014 р. № 1, від 06.02.2014 р. № 2, від 10.02.2014 р. №№ 4, 5, від 11.02.2014 р. № 7, від 14.02.2014 р. № 8, від 17.02.2014 р. № 8/а, від 18.02.2014 р. № 9, від 20.02.2014 р. №№ 10, 11, від 21.02.2014 р. № 12, від 25.02.2014 р. № 13, від 26.02.2014 р. №№ 14, 15, 16, від 27.02.2014 р. №№ 17, 18.

Розрахунки між сторонами договору проведено у безготівковій формі згідно долучених до матеріалів справи платіжних доручень від 11.02.2014 р. №№ 640, 641, 642, від 17.02.2014 р. №№ 691, 692, 693, 694, 695, 696, 697, 698, 699, 700, 701, 702, 703, 704, 713, 728, 729, 730, 731, 732, 733, 734, 735, 736, 737, 738, від 21.02.2014 р. №№ 1009, 1010, 1011, 1012, 1013, 1014, 1015, 1016, 1017, 1018, 1019, 1020, 1021, 1022, 1024, 1025, 1026, 1027, 1028, 1029, від 24.02.2014 р. № 1049, від 26.02.2014 р. №№ 1115, 1116, 1117, 1118, 1119, 1120, 1132, 1133, 1134, 1135, 1136, 1137, від 28.02.2014 р. №№ 1148, 1149, 1150, 1151, 1152, 1153, 1154, 1155, 1156, 1157, 1158, 1159, 1160, 1161, 1162, 1163, 1164, 1179, 1180, 1181, 1182.

Аналіз наданих позивачем податкових та видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, платіжних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціях з ТОВ "Армада-М.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп.2.4 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.п.2.15 та п.п.2.16 п.2 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Із досліджених у судовому засіданні первинних документів, оформлених за результатами господарської діяльності позивача із ТОВ "Армада-М", вбачається, що зазначені первинні документи повністю відповідають ознакам первинних документів, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік, тобто господарські та бухгалтерські документи, отримані позивачем від вказаного контрагента є дійсними.

Доводи ДПІ у м.Херсоні про невідповідність деяких податкових накладних вимогам п.201.1 ст.201 ПК України внаслідок відображення у них неіснуючого номера та дати договору від 01.06.2012 р. № 0000002 суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Пунктом 20.1.1 статті 201 ПК України визначено виключний перелік обов'язкових реквізитів, серед яких зазначено "вид цивільно-правового договору". Між тим такі обов'язкові реквізити як "дата" та "номер" договору Податковим кодексом України не передбачені. Господарські відносини між позивачем та ТОП "Армада-М" у лютому 2014 року відбувалися на підставі таких договорів поставки: від 29.12.2012 р. №№ 478, 484, 483, 484, від 16.01.2014 р. №№ 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, що підтверджено специфікаціями.

Суд зазначає, що помилкове зазначення у деяких податкових накладних іншого номеру договору не є вирішальною ознакою для визнання таких податкових накладних недійсними за умови, якщо із суті господарських операцій вбачається їх реальний характер та товарність. Окремі недоліки в заповненні податкових накладних не роблять ці накладні недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів.

Дана позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.01.2014 р. № К/800/31054/13.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність поставок внаслідок дефектів товарно-транспортних накладних, оскільки законодавець не ставить в залежність дефектність або відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Крім того, окремі недоліки товарно-транспортних накладних самі по собі не можуть бути безумовною підставою для позбавлення цих накладних сили первинних документів, а відтак позбавлення покупця права на формування податкового кредиту. Тим більше, що законодавством не передбачено визнання недійсними товарно-транспортних накладних з таких підстав.

Таким чином, господарські операції між ПАТ "Херсонська ТЕЦ" та ТОВ "Армада-М" з приводу поставок товарів повністю підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до положень ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ у м.Херсоні не надала суду належних доказів того, що на момент проведення операцій з позивачем ТОВ "Армада-М" вчиняло порушення в сфері оподаткування, документували безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту для інших суб'єктів господарювання, та укладали нікчемні правочини, які завідомо порушують публічний порядок та суперечать інтересам держави і суспільства.

Надані суду докази не дають підстав для висновку, що вчинені позивачем господарські операції з ТОВ "Армада-М" є сумнівними, не відповідають дійсному економічному змісту і вчинені з метою одержання доходу саме за рахунок податкової вигоди за відсутності наміру здійснювати реальну господарську діяльність.

На думку суду, при здійсненні господарської операції з боку позивача обов'язковому контролю підлягають наявність у постачальника дозвільної документації на складання податкової накладної, відповідність реквізитів податкової накладної фактичним даним на момент вчинення правочину та фактична наявність товару (послуг), отримання (надання) якого документується сторонами господарської операції.

Суд зазначає, що як на час здійснення господарських операцій з позивачем, так і на сьогодні ТОВ "Армада-М" має свідоцтво платника ПДВ, що не заперечується відповідачем, а тому даний контрагент мав право виписувати податкові накладні.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України від 15.05.2003 р. № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано до суду доказів про наявність на час здійснення господарських операцій з позивачем записів у ЄДРПОУ про скасування державної реєстрації ТОВ "Армада-М" чи визнання його установчих документів недійсними, визнання підприємства банкрутом чи припинення юридичної особи.

Стосовно наведених в акті перевірки обставин діяльності ТОВ "Армада-М" суд зазначає, що діюче податкове законодавство України не містить норм, які б ставили в залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів, або зобов'язували б платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства. Можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у тому числі не декларування своїх зобов'язань або не сплата податку до бюджету, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит по операціях з такими контрагентами. Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому ПАТ "Херсонська ТЕЦ" не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства іншими особами по ланцюгу постачання. Податковий кодекс України встановлює вимоги лише щодо документального підтвердження задекларованих господарських операцій.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 31.01.2011 р. по справі № 21-47а10, та з практикою Європейського суду з прав людини у справі "Булвес" АД проти Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку, що за відсутності доказів проведення позивачем фіктивних господарських операцій з ТОВ "Армада-М" та при наявності належним чином оформлених первинних документів по операціях з придбання товарів у цього постачальника, висновок ДПІ у м.Херсоні про завищення позивачем податкового кредиту за такими операціями є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ "Херсонська ТЕЦ", а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекція у м.Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 31.10.2014 р. № .

Стягнути з Державного бюджету на користь Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль () судовий збір у сумі 327 (триста двадцять сім) грн. 03 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 02 лютого 2015 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.3.3