Справа № 264/652/15-а
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/652/15-а
У Х В А Л А

06 лютого 2015 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., ознайомившись в м. Маріуполі із адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району м.Маріуполя про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04.02.2015 року Позивачка звернулася із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району м.Маріуполя про зобовязання вчинити певні дії.

Ознайомившись із позовною заявою, суддя прийшов до висновку, що її подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України, оскільки не сплачено судовий збір і заява підлягає залишенню без руху за наступними підставами.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання адміністративного позову немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

До позовної заяви позивач не надав доказів сплати судового збору та послався на звільнення від його сплати на підставі пункту 23 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За пунктом 23 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Статтею 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено, що рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

З наведеної норми слідує, субєктами звернення за такими позовами мають бути біженці або особи, які потребують додаткового захисту.

Натомість із змісту позовної заяви позивача вбачається, що її позовні вимоги полягають у захисті її прав як внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Одночасно з цим статус біженця та особи, яка потребує додаткового захисту визначено в пунктах 1 та 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» згідно яких біженець це особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Особа, яка потребує додаткового захисту, - це особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

З порівняльного аналізу наведених вище норм законів вбачається, що позивач не є біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до норм Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а є внутрішньо переміщеною особою, на яку розповсюджуються норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та на захист яких нею було подано свій позов.

У звязку із цим дія норм ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та пункту 23 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не розповсюджуються на позивача, а позивач не звільняється від сплати судового збору за поданий ним адміністративний позов.

Згідно ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

З урахуванням викладеного заява не відповідає вимогам закону, оскільки не надано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розміру. Позивач має сплатити судовий збір в розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 73,08 грн.

Керуючись ст. 106-108 КАС України

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району м.Маріуполя про зобовязання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 строк у пять календарних днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків - сплати судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп. та надання відповідних доказів сплати до суду.

В разі не усунення недоліків у вказаний термін, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

ОСОБА_1