Справа № 804/12459/14
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Борисенка П.О., при секретарі судового засідання - Сергієнка В.Ю., за участю представника позивача - ОСОБА_1 та представника відповідача - Горобець К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у Кіровському районі
м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставами нарахування податкової недоїмки та штрафу стало посилання ДПІ на відсутність документального підтвердження витрат розрахунковими документами. Завищення податкового кредиту ФОП ОСОБА_3 за 2012 - 2013 р.р. на загальну суму 8836,00 грн., сталося, на думку ДПІ, з причини включення до складу податкового кредиту податкових накладних, оригінали яких на момент перевірки відсутні.
В акті перевірки не відображено будь - яких порушень заповнень первинних документів, що призвело до втрати їх юридичної сили і доказовості. Податкові накладні, які є підставою для формування податкового кредиту, були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, тому реєстрація податкової накладної в ЄРПН підтверджує, що податкові накладні сформовані без порушення форми та порядку їх складання.
Позивачем також зазначено, що під час проведення перевірки надавались всі розрахункові документи, якими підтверджуються понесені ним витрати за період, що перевірявся.
У судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову, подав письмові заперечення, згідно яких зазначено, що до початку проведення перевірки ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська 18.03.2014р. та 20.03.2014р. зверталась до ФОП ОСОБА_3 з проханням надати вищезазначені документи, письмові пояснення та провести інвентаризацію залишків ТМЦ на складі. Станом на дату складання акта перевірки відповіді не отримано.
Згідно п.198.6 ст. 196 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК України.
В порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України ФОП ОСОБА_3 завищено податковий кредит на загальну суму 8836 грн. з причини включення до складу податкового кредиту податкових накладних, оригінали яких на момент перевірки відсутні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступні обставини.
На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 ПК України , ст. 13 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська №88 від 31.01.2014р. та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на II квартал 2014 року проведена документальна планова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, за результатами якої складено Акт № 783/173/НОМЕР_4 від 11.04.2014 р. "Про результати документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_4) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р." (далі - Акт перевірки), згідно якого встановлено наступні порушення:
- п.п. 192.1.1. п. 192.1. ст.192, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 8883,00 грн., у тому числі: за 2012 рік - 7570 грн., за 2013 рік - 1313 грн.
Відповідно до матеріалів справи та Акту перевірки судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 в перевіряємий період здійснював роздрібну торгівлю алкогольними та безалкогольними напоями, соками, мінеральною водою та тютюновими виробами. Місце здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_1. Магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1».
В п. 1.13 Акта перевірки зазначено, що позивачем, зокрема, не були надані книга обліку доходів і витрат, книга обліку розрахункових операцій, банківські виписки, первинні документи по витратах позивача, документи щодо заборгованості по розрахункам з контрагентами, детальна розшифровка валових витрат, розрахункові документи щодо сплати податку з доходів найманих працівників та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В п 2.4.2 акта перевірки зазначено, що на час проведення перевірки були відсутні оригінали податкових накладних.
Відповідно до пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючи органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з п. 44.6. ст.. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
У зв'язку з проведенням перевірки позивачу направлялися листи з пропозицією надати відповідні пояснення та документи по предмет перевірки 18.03.2014 р. та 20.03.2014 р., які були отримані позивачем особисто та через уповноважену особу, що підтверджується відповідними підписами на даних документах та представником позивача в судовому засіданні не спростовано. Зокрема в листі від 20.03.2014 р. позивачу було запропоновано надати книгу обліку доходів і витрат, книгу обліку розрахункових операцій, документи по руху коштів по рахункам позивача, первинні документи по витратах позивача, отримані податкові та видаткові накладні, звітність єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Відповіді на дані листи надано не було, так само не було надано до перевірки зазначені первинні документи.
В кінці Акта перевірки ОСОБА_3 своїм підписом підтвердив, що надані ним первинні документи достовірні та повернуті йому після проведення перевірки в повному обсязі, і додаткових (інших) документів, що свідчать про діяльність за період, що перевірявся немає.
В світлі зазначеного пояснення свідків ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_6 (співвласник), про те, що 25.03.2014 р. під час обстеження магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» перевіряючим були надані книга обліку доходів і витрат та оригінали податкових накладних суд не приймає як належний доказ.
Окрім того, в Акті перевірки (стор. 11 Акті перевірки) зазначено. що під час обстеження магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" було виявлено 2 найманих працівників, праця яких не оформлена згідно чинного законодавства (гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8). Присутність під час обстеження магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Актом перевірки не підтверджено.
Також суд зазначає, що позивач не скористався своїм правом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до п. 2.7. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р. (надалі - Положення № 88), первинні документи складаються на бланках типових форм затверджених Мінстатом України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами та відомствами України.
Відповідно до 2.1. Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Відповідно до 2.2. Положення № 88 первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.
Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до пп. 14.1.27. п.14.1. ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно д п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до пп. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 ПК України, не належать до складу витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та нарахування податку.
Відповідно д п. 135.2 ст. 135 ПК України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтвердженні витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно із розділом III Кодексу № 2755.
Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України (в редакції, що діяла в період, за який проводилась перевірка) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відтак відсутність на час проведення перевірки первинних документів щодо правомірності обчислення ПДФО та ПДВ (первинні документи по витратах позивача, податкові накладні) підтверджує правомірність висновків відповідача за Актом перевірки про порушення позивача при обчисленні ПДФО та ПДВ та відповідно правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень за Актом перевірки.
Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 3674-VI від 08.07.2011 р. ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно з ч. 3 ст. 4 вказаного Закону України, під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Позивачем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», сплачено судовий збір в розмірі 194,85 грн.
В зв'язку з тим, що в задоволенні позову позивачу відмовлено, сума судового збору в розмірі 1753,68 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3 до державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 2, 71, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - відмовити.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь державного бюджету України решту судового збору в сумі 1753,68 (одна тисяча сімсот п'ятдесят три гривні шістдесят вісім копійок).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 08.12.2014р.

Суддя П.О.Борисенко