Справа № 810/5717/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м.Київ 810/5717/14

17:49

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - Княжницька А.П., Ляхно О.Ю.

від відповідача - Зайцева О.В., Сопіженко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київськській області

до Публічного акціонерного товариства компанія "ЕЛЬБА"

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області з позовом до Публічного акціонерного товариства Компанія «Ельба» про (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.01.2015) стягнення податкової заборгованості у розмірі 645717,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на 19.01.2015 відповідачем до державного бюджету не сплачено податкову заборгованість з податку на додану вартість та пені в розмірі 645717 грн. 75 коп. Зазначена сума боргу є узгодженою, та не була оскаржена відповідачем в адміністративному та судовому порядку. Проте, до теперішнього часу не сплачена відповідачем добровільно, тому позивач просив суд стягнути податковий борг у судовому порядку.

У судове засідання 20.01.2015 з'явились уповноважені представники позивача і відповідача.

На підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

20.01.2015 за клопотанням представників відповідача протокольною ухвалою замінено Васильківську ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області її правонаступником Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги у повному обсязі та додатково пояснили, що податковий борг відповідача виник внаслідок несплати ним до державного бюджету податку на додану вартість у сумі 397521,00 грн. та штрафних санкцій, оскільки на підставі Акта камеральної перевірки податковим органом було зменшено суму бюджетного відшкодування, в розмірі 198760,50 грн. Крім того, відповідачу нараховано пеню у розмірі 29274,97 грн. Просили суд позов задовольнити та стягнути с ПАТ Компанія «Ельба» заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (работах, послугах) у сумі 645717,75 грн.

Представники відповідача в ході судового розгляду справи позовні вимоги не визнали, проти позову заперечували та пояснили суду, що в березні 2014 року ПАТ Компанія «Ельба» надала уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок в декларації за січень 2014 року, проте при її заповненні підприємством дійсно було допущено логічну помилку. Самостійно виявивши зазначену помилку ПАТ Компанія «Ельба» виправила її шляхом коригування податкової декларації відповідно до вимог чинного законодавства, направивши 11.06.2014 уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень 2014 року та лютий 2014 року, вказавши в рядку 24 декларації залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду як різницю такі суми: 121605,00 грн. та 275916,00 грн. відповідно. Крім того, представники відповідача звернули увагу, що дана сума заборгованості була відшкодована податковим органом на підставі уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість № , про що було внесено відомості до облікової картки ПАТ Компанія «Ельба». Після чого було проведено камеральну перевірку підприємства та знову визначено грошове зобов'язання на суму 397521,00 грн. та нараховано штрафні санцкціїї.

Відносно податкової вимоги від 26.06.2014 року № 475-25, яким позивач визначив ПАТ Компанія «Ельба» податковий борг в розмірі 46600,00 грн., представники відповідача пояснили суду, що вказану вимогу підприємством отримано не було, тому оскаржити її в адміністративному або судовому порядку відповідач не мав можливості. Крім того, відповідачу не зрозуміло з яких підстав податковим органом визначено дану суму заборгованості підприємства перед бюджетом, оскільки сума у розмірі 596281,50 грн., яка зазначена в податковому повідомленні-рішенні від 23.05.2014 року № , що прийняте на підставі Акта камеральної перевірки, не була вказана в цій податковій вимозі.

Також, представники відповідача зазначили, що звернувшись в липні до Васильківської ОДПІ Київської області ПАТ Компанія «Ельба» було повідомлено про наявність податкового боргу 46601,91 грн., який складається з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 26248,63 грн., податку за воду у сумі 190,00 грн., та пені у сумі 20163,28 грн. Вказана сума заборгованості була одразу ж погашена підприємством. При цьому, представники відповідача в ході судового розгляду справи дану обставину не заперечували.

Таким чином, представники відповідача вважають, що підстав для нарахування штрафних санкцій та пені податковий орган не мав. Стверджуючи, що податковий борг у підприємства відсутній, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ПАТ Компанія «Ельба» 17.03.2014 року направило до Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість. В рядку 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах» даної декларації підприємство вказало уточнюючий показник та різницю в сумі 397521,00 грн.

Вказана сума була відшкодована податковим органом ПАТ Компанія «Ельба» та списана на рахунок погашення поточних платежів, про що відображено в обліковій картці платника податку та підтвердив представник податкового органу під час судового розгляду.

Не зважаючи на дані обставини, 11.04.2014 Васильківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Київській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПАТ «Ельба» за січень 2014 року, за результатами якої було складено Акт перевірки № 1477/10-07-22-04-12.

У висновку Акта перевірки зазначено, що відповідачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ в наступних звітних (податкових) періодах в уточнюючому розрахунку за січень 2014 року, що була подана 17.03.2014, на суму податку на додану вартість в розмірі 397521,00 грн.

На підставі Акта перевірки Васильківською ОДПІ прийняте податкове повідомлення рішення від 23.05.2014 № , яким ПАТ Компанія «Ельба» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 397521,00 грн. - за основним платежем та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 198760,50 грн.

11.06.2014 ПАТ Компанія «Ельба» направлено до Васильківської ОДПІ уточнюючий розрахунком зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2014 року № . У вказаному розрахунку у рядку 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах» відповідачем уточнено показник на суму 121505,00 грн. та зменшено різницю на суму 275916,00 грн. Уточнюючим розрахунком зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2014 року № , який було направлено до податкового органу того ж дня, частину залишку від'ємного значення у попередніх звітних періодах у розмірі 275916,00 грн., відповідачем було заявлено до бюджетного відшкодування шляхом зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних податкових періодах та відображено у рядку 23.2 уточнюючої декларації.

Факт прийняття зазначених уточнюючих розрахунків в електронному вигляді не заперечувався відповідачем та підтверджується копіями відповідних квитанцій щодо прийняття податковим органом електронної звітності позивача.

26.06.2014 позивач приймає податкову вимогу № 457-25, в якій зазначає, що загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 25.06.2014 року становить 46600,02 грн., у тому числі основний платіж - 22234,11 грн., штрафні (фінансові) санкції - 1022,8 грн. та пені - 23343,41 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зазначена податкова вимога не містить суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, визначеної податковим повідомленням-рішенням від 23.05.2014 року № , яке не оскаржувалось відповідачем на час прийняття спірної вимоги.

Представники позивачів, під час судового розгляду справи не заперечували ту обставину, що сума податкових зобов'язань, які визначені у податковому повідомленні-рішенні від 23.05.2014 року № не визначена у податковій вимозі від 26.06.2014 № 457-25 та пояснили суду, що вказане податкове повідомлення-рішення по технічним причинам було введено до системи лише 28.07.2014 тому на час прийняття податкової вимоги зазначені суми не були включені до податкової вимоги від 26.06.2014 № 457-25.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

На час виникнення спірних правовідносин набрав чинності Податковий Кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI, який згідно з п. 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні податкового органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Згідно з п. п. 76.1, 76.2 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу, якою встановлено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення - рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200 Податкового кодексу України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 6 частини 4 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2013 р. за № 2094/24626) якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов'язань і податкового кредиту отримано від'ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

Якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту (заповнено рядок 19 декларації), така сума:

у декларації 0110 враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу (відображається у рядку 20.1 декларації), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду);

у деклараціях 0121-0123/0130/0140 зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Рядок 20.1 у деклараціях 0121-0123/0130/0140 не заповнюється.

Якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), до декларації 0110 подається (Д2) (додаток 2).

Платники, які заповнили рядок 22 декларації 0110 та відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають до декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації 0110 за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або в рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації 0110.

При цьому платники податку, які мають право на отримання бюджетного відшкодування та прийняли рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (заповнено рядок 23.1 декларації 0110), подають до декларації 0110 (Д4) (додаток 4).

У податкових деклараціях 0121-0123/0130/0140 рядки 23, 23.1, 23.2 не заповнюються.

Залишок від'ємного значення (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної контролюючим органом.

У рядку 25 декларації вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та:

сплачується до загального фонду державного бюджету - рядок 25.1 декларації 0110;

частково сплачується до спеціального фонду державного бюджету - рядок 25.1 декларації 0140;

спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства - рядок 25.2 декларації 0121-0123;

частково спрямовується на спеціальний рахунок переробного підприємства - рядок 25.2 декларації 0140;

залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства - рядок 25.2 декларації 0130.

В той же час, відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 60.1. статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція міститься і в пункті 2.2. «Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків» (затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 за № 576 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1840/24372), яким встановлено, що податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки.

Як встановлено судом і дану обставину не заперечували представники податкового органу, в ході проведення перевірки позивачем не досліджувались первинні бухгалтерські документи відповідача та його контрагентів в частині формування податкового кредиту, а також достовірність даних, наведених у декларації за січень 2014 року. У даному випадку, декларація за січень 2014 року перевірялась на предмет наявності арифметично-логічних помилок.

У свою чергу, під час розгляду справи позивачем не доведено, у чому саме полягало порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, в тому числі щодо змісту арифметично-логічної помилки, а саме, як дана помилка призвела до змешення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

При цьому, посилання податкового органу в Акті камеральної перевірки на порушення відповідачем п.200.3 та п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України є безпідставним, у зв'язку з тим що зазначені норми носять декларативний характер, і лише встановлюють порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодування з Державного бюджету України та відповідно не містять санкцій в разі їх не дотримання.

Таким чином, оскільки камеральна перевірка проводиться у приміщенні податкового органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків і первинні документи при цьому не вивчаються та враховуючи наведені обставини у сукупності, висновки викладені в Акті камеральної перевірки від 11.04.2014 є безпідставними.

Крім того, як підвердив представник податкового органу сума у розмірі 397521,00 грн. була відшкодована відповідачу до проведеня камеральної перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення від 23.05.2014 № . Таким чином, податковий орган визнав право відповідача на бюджетне відшкодування до проведення камеральної перевірки.

Отже, податковим органом безпідставно нараховані податкові зобов'язання з податку на додану вартість.

Також, судом було встановлено, що податковим органом не було узгоджено суму податкового зобов'язання у встановленому Податковим кодексом України порядку, оскільки податкова вимога від 26.06.2014 № 457-25 не містила сум, визначених у податковому повідомленні-рішені від 23.05.2014 року № .

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 4 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду достатніх та належних доказів, які доводять правомірність стягнення з відповідача 645717,75 грн.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 26 січня 2015 р.