Справа № 815/7150/14
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7150/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Солдатовій О.С.

За участю сторін:

Представника позивача: Яцевича О.С.

Представника відповідача: Шуваєвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Українське дунайське пароплавство» (далі ПрАТ «УДП») звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі СДПІ з ОВП у м.Одесі) про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 09.09.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що через несплату ПрАТ «УДП» єдиного внеску за червень 2014 рік у встановлений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» строк, СДПІ у м.Одесі було винесено рішення № від 09.09.2014 року про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування йому пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Зазначеним рішенням за період з 22.07.2014 року по 06.08.2014 року до ПрАТ «Українське дунайське пароплавство» застосовано штрафні санкції у розмірі 148359,09 грн. та пеню у розмірі 18609,59 грн. Позивач вважає зазначене рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно було винесено податковим органом з порушенням строків застосування штрафних санкцій та пені до платників єдиного внеску, а саме лише через місяць після сплати позивачем єдиного внеску, а не одразу після сплати, як того вимагає чинне законодавство. Крім того, на думку позивача, спеціалізованою ДПІ з ОВП у м.Одесі при винесенні зазначеного рішення було порушено порядок стягнення заборгованості з єдиного внеску, оскільки перед його винесенням позивачу не було направлено вимогу про сплату недоїмки по єдиному внеску за червень 2014 року. Також в обґрунтування неправомірності оскаржуваного рішення позивач посилається на те, що 05.11.2014 року ПрАТ «УДП» звернулось до Міжрегіонального головного управління Міндоходів із скаргою на рішення № від 09.09.2014 року (скарга отримана 11.11.2014 року), однак рішення №222367/10/28-10-10-4-33 від 09.12.2014 року про результати розгляду цієї скарги було надіслано позивачу з перевищенням 20-денного строку, а тому відповідно до ст. 56 Податкового кодексу України зазначена скарга є задоволеною на користь позивача.

Представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на обґрунтування, викладені у адміністративному позові, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (а.с. 26-27), наполягала, що оскаржуване рішення № від 09.09.2014 року є законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом під час офіційного з'ясування обставин у справі встановлено наступне:

Згідно даних картки особового рахунку зі сплати єдиного внеску ПрАТ «УДП» за період з 01.10.2013 року по 06.08.2014 року у позивача рахувалась недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску, зокрема, за червень 2014 рік у розмірі 1483590,87 грн., самостійно задекларованого платником у відповідному звіті (а.с. 41-45, 47-61).

06.08.2014 року зазначену недоїмку зі сплати єдиного внеску ПрАТ «УДП» було погашено у повному обсязі.

09.09.2014 року СДПІ з ОВП у м. Одесі було прийнято рішення № від 09.09.2014 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким за період з 22.07.2014 року по 06.08.2014 року позивачу було нараховано штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску за червень 2014 року в загальній сумі 166968,68 грн., у тому числі: 148359,09 - штрафні санкції та 18609,59 - пеня (а.с. 16, 17).

Не погодившись з вказаним рішенням, ПрАТ «УДП» надіслало до Міжрегіонального головного управління Міндоходів скаргу №ЮС-1686 від 05.11.2014 року, яку контролюючим органом було отримано 11.11.2014 року (а.с. 9-12).

За результатами розгляду зазначеної скарги, Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів прийнято рішення №222367/10/28-10-10-4-33 від 09.12.2014 року про результати розгляду скарги, яким рішення СДПІ з ОВП у м. Одесі № від 09.09.2014 року залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с. 13-15).

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, врегульовано Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року (далі Закон України № 2464-VI)

Згідно п. 2 ч. 1 Закон України № 2464-VI під єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування розуміється консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 ч.1 ст. 4 Закону України №2464-VI передбачено, що платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Частиною 1 ст. 5 Закону України № 2464-VI передбачено, що облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску покладено на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та його територіальні органи, які відповідно до покладених на них завдань мають право, зокрема, стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску та застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом (ст.ст. 12, 13 Закону України №2464-VI).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п.5 ст.7 Закону України №2464-IV єдиний внесок нараховується на суми незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Відповідно до ч.ч. 8,12 ст.9 Закону України №2464-IV платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно ч.ч.2,3 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України №2464-IV орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Частинами 10 та 11 ст. 25 Закону України № 2464-IV передбачено, що орган доходів і зборів за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску нараховує на суму недоїмки пеню з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу та застосовує штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, відповідно до ч.14 ст.25 зазначеного Закону України, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Згідно ч.16 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

В розвиток положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» прийнято Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена Наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013 року (далі Інструкція № 455).

Зокрема, п. 7.2 Розділу VII Інструкції №455 передбачено, що за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (п. 7.5 Розділу VII).

Відповідно до п. 6.10 Розділу VI Інструкції № 455 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд, перевіривши на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 09.09.2014 року, дійшов висновку, що воно є законним та обґрунтованим, а СДПІ з ОВП у м. Одесі при прийнятті цього рішення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не приймає до уваги висловлене представником позивача під час судового розгляду справи твердження (в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення) про своєчасну сплату ПрАТ «УДП» єдиного внеску за червень 2014 року, оскільки воно суперечить фактичним обставинам справи. Як вбачається з облікової картки платника єдиного внеску, ПрАТ «УДП» було сплачено у повному обсязі єдиний внесок за червень 2014 року лише 06.08.2014 року. При цьому, наданий представником позивача реєстр платіжних доручень за період з 10.06.2014 року по 24.07.2014 року із зазначенням в них призначення платежу - сплата ЄСВ за червень 2014 року, на думку суду, не є доказом своєчасності сплати підприємством єдиного внеску за відповідний період, оскільки зазначені кошти згідно вимог чинного законодавства зараховувались в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені за попередні періоди, заборгованість по яким була наявна у відповідача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач як при поданні адміністративного позову до суду, так і під час надання скарги №ЮС-1686 від 05.11.2014 року до органу доходів і зборів, не заперечував факту затримки сплати єдиного внеску за червень 2014 року та погашення суми недоїмки лише 06.08.2014 року.

Твердження позивача про порушення СДПІ з ОВП у м. Одесі при винесенні зазначеного рішення порядку стягнення заборгованості з єдиного внеску через не направлення ПрАТ «УДП» попередньо вимоги про сплату недоїмки ґрунтується, на думку суду, на хибному тлумаченні позивачем норм чинного законодавства. Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не ставиться право прийняття органом доходів і зборів рішення про застосування штрафних санкцій та/або нарахування пені в залежність від обов'язку попереднього направлення вимоги про сплату боргу платнику єдиного внеску. Єдиною підставою для прийняття відповідного рішення є факт несплати, неповної сплату або несвоєчасної сплати платником суми єдиного внеску.

Крім того, суд вважає також помилковим посилання позивача на прийняття СДПІ з ОВП у м. Одесі спірного рішення № від 09.09.2014 року з порушенням строків, оскільки Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкцією №455 не визначено граничних строків прийняття органом доходів та зборів рішення про застосування штрафних санкцій та/або нарахування пені за несплату єдиного внеску.

Що ж стосується посилання ПрАТ «УДП» в обґрунтування неправомірності оскаржуваного рішення № від 09.09.2014 року на фактичне задоволення Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів скарги позивача №ЮС-1686 від 05.11.2014 року на зазначене рішення, у зв'язку з перевищенням строків її розгляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для розгляду та направлення на адресу платника єдиного внеску вмотивованого рішення за результатами розглядає скаргу платника єдиного внеску на рішення про застосування штрафних санкцій та/або нарахування пені органу доходів та зборів визначено 30-денний термін.

З огляду на те, що скаргу ПрАТ «УДП» № ЮС-1686 від 05.11.2014 року на рішення СДПІ з ОВП у м. Одесі № від 09.09.2014 року було отримано Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів 11.11.2014 року, а рішення про результати її розгляду прийнято та надіслано на адресу позивача 09.12.2014 року, суд доходить висновку, що контролюючим органом було розглянуто скаргу позивача в межах передбаченого законом строку.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що Міжрегіональне головне управління Міндоходів при розгляді зазначеної скарги повинно керуватись ст. 56 Податкового кодексу України, якою передбачено 20-деннй термін розгляду скарги платника податків, оскільки частиною 1 ст. 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску, розповсюджується дія цього Закону. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство».

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування рішення - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на постанову, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 05 лютого 2015 року.

Суддядпис/ Білостоцький О.В.