Справа № 872/4221/13
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

872/4221/13

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби

за позовом Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДонАгротекс "

про накладення арешту на кошти у банках,

ВСТАНОВИВ:

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на вимоги Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, зазначивши, що у відповідача наявний податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 2014,81грн. та у зв'язку з відсутністю у позивача зареєстрованого рухомого та нерухомого майна.

Постановою суду першої інстанції в задоволені позову відмовлено. Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що у відповідача на час розгляду справи відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, у зв’язку з чим, дійшов висновку суд, підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, відсутні.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми процесуального права. Апелянт вказує, що діяв в межах Податкового кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи підтверджують, що 27.12.2011 Бердянською ОДПІ Запорізької області проведено невиїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “Донагротекс” з питань неподання (несвоєчасного подання) податкової звітності з податку на додану вартість за період з серпня 2011 року по вересень 2011 року, за результатами якої складено Акт перевірки №642/1600/37048163 (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення – рішення було надіслано на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням, однак повернулись до податкового органу з поштовою відміткою “за закінченням терміну зберігання” (а.с.7).

Доказів оскарження податкового повідомлення – рішення відповідачем не надано.

Відповідачу поштою була направлена податкова вимога форми “Ю” від 05.04.2012 №130 на суму 2040,00 грн. (а.с.8).

Бердянською ОДПІ Запорізької області ДПС на адресу філії ПАТ “ПІБ” в м.Запоріжжі направлялось інкасове доручення на ТОВ “Донагротекс”, яке було повернуто без виконання за відсутністю коштів на рахунку (а.с.18).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об’єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об’єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов’язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.14.1 пп.14.1.156 ст.14 ПК України податкове зобов’язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

За приписами п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України обов’язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначенням пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться у банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно з п.87.2 ст.87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими органами.

Відповідно до п.88.1 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно з пп.89.1.1 п.89.1, п.89.2, п.89.3 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

У відповідності до ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Так арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин:

ѕ платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

ѕ фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

ѕ платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби;

ѕ відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

ѕ відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

ѕ платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пп.95.1 та 95.2 ст 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 3.1 Розділу 3 Інструкції про порядку ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контролю за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої Наказом ДПА України від 18.07.2005 №276 (далі – Інструкція №276), з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету органами державної податкової служби на кожний поточний рік відкриваються особові рахунки за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

За приписами п.3.6 Інструкції №276 форми карток особових рахунків мають лицьовий та зворотний боки. На лицьовому боці картки відображаються умови справляння платежу та дані про платника податків. Зворотний бік картки відображає стан розрахунків платників з бюджетом (суми нарахованого та сплаченого платежу, пені, штрафних (фінансових) санкцій, плати за кредит щодо розстрочених (відстрочених) податкових зобов'язань, суми податкового боргу, надміру та/або помилково сплачені, та суми, заявлені до відшкодування, й інше).

Згідно з п. 4.1 Розділу 4 Інструкції №276 нарахуванню в особових рахунках платників підлягають, зокрема, податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником; податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної податкової служби та узгоджені платником відповідно до чинного законодавства.

Податкові зобов'язання, штрафні санкції, пеня, самостійно визначені платником у податковій звітності, вносяться до електронної бази даних підрозділами обробки та ведення податкових документів і формуються в електронні та паперові реєстри. Нарахування податкових зобов'язань та штрафних санкцій, що самостійно визначені та узгоджені платником, обліковується у розділі “Нараховано платежів - зменшено платежів” за відповідними кодами операцій (п. 4.2.1 Розділу 4 Інструкції №276).

За встановлених обставин з урахуванням вищевказаних норм колегія суддів погоджується з висновками суду щодо безпідставності вимог податкового органу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводив позивача щодо застосування усіх передбачених законом заходів на стягнення боргу з відповідача з посиланням на судове рішення у справі 08705584/12, оскільки суду не надано доказів набрання цим рішенням законної сили.

Таким чином судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з урахуванням фактичних обставин спору. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна