Справа № 800/24/15
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

02 лютого 2015 року м. Київ справа № 800/24/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и в:

28 січня 2015 року до Вищого адміністративного суду України як до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Верховної Ради України, в якій вона просить визнати протиправною бездіяльність Верховної Ради України щодо не розгляду подання Вищої Ради Юстиції України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді за №7/0/12-14 від 11 лютого 2014 року впродовж дев'яти місяців та визнати порушеним право позивача на отримання довічного грошового утримання відповідно до частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла до змін, внесених Законом №3668-VI, діючих на час подання позивачем заяви та визнаних такими, що не відповідають Конституції України згідно з рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3рп/2013), та визнати порушеним право позивача на отримання вихідної допомоги судді у зв'язку з відставкою (стаття 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2756-VI від 02 грудня 2010 року, яка діяла на час виникнення у позивача права на відставку).

Позовна заява не відповідає вимогам статей 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Частиною другою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Відповідно до частини четвертого статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України Вищий адміністративний суд України як суд першої інстанції розглядає справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно з частиною 1 статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; актів Вищої ради юстиції; дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції; рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Частиною 5 статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може: визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України незаконним повністю або в окремій його частині; визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду юстиції, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що після прийняття 25 грудня 2014 року Верховною Радою України постанови про звільнення суддів у відставку, Верховна Рада України прийняла закон, яким з 01 січня 2015 року зменшено довічне грошове утримання судді з 70% на 60%. Проте, на думку позивача, вона має право на грошове утримання в розмірі 80% грошового утримання судді та на отримання вихідної допомоги судді у зв'язку з відставкою згідно зі статтею 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час виникнення у неї права на відставку.

В той же час зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач визначає предметом позову протиправну бездіяльність відповідача, проте не вказує, в чому саме полягає її протиправність, тобто що і на якій правовій підставі відповідач повинен був вчинити і не вчинив.

Окрім того позивач, посилаючись на протиправну бездіяльність відповідача в період з 11 лютого 2014 року по 25 грудня 2014 року, не вказує при цьому, коли вона дізналася про порушення своїх прав саме бездіяльністю відповідача.

Разом з тим, позивачу слід звернути увагу, що відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід, також, звернути увагу позивача на те, що захисту підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових правовідносинах відповідачем і саме при здійсненні ним чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.

Проте позивачем не наведено правового обгрунтування на підтвердження протиправної бездіяльності відповідача, доводів стосовно допущення субєктом владних повноважень порушень конкретного закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо позивача.

Отже, позивачу необхідно привести позовні вимоги у відповідність до вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 106, 108, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності залишити без руху.

Встановити позивачу строк до 27 лютого 2015 року для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Попередити позивача, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко