Справа № 826/15157/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадіма-Іст" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.09.2014 року № та №, -

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кадіма-Іст" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.09.2014 року № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Кадіма-Іст" з питання дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Ра "Лоцман", ТОВ "Детемо", МПП "Фірма "Андромеда", ТОВ "БК "Палаццо", ТОВ "ВКФ "Мілана", ТОВ "КГ "Компроміс", ТОВ "Новий Градь", ТОВ "ТД "Ортей" за період з 01.03.2012 року по 30.06.2014 року, у зв'язку з чим складено акт від 27.08.2014 року №716/26-57-22-06-10/37963228 (надалі - Акт перевірки).

Згідно з Актом перевірки, контролюючим органом встановлено наступні порушення вимог податкового законодавства з боку ТОВ "Кадіма-Іст" при взаємовідносинах з ТОВ "ВКФ "Мілана" та ТОВ "ТД "Ортей":

- ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-ХІV (зі змінами та доповненнями), пп. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 313 661,00 грн., у тому числі за І квартал 2012 року - 2 441,00 грн., ІІ квартал 2012 року - 59 909,00 грн., ІІІ квартал 2012 року - 96 026,00 грн., ІV квартал 2012 року - 155 285,00 грн.;

- ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-ХІV (зі змінами та доповненнями), пп. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, п. 185.1 ст. 185, пп. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в загальній сумі 284 445,00 грн., в тому числі: червень 2012 року - 12 703,00 грн., липень 2012 року - 23 157,00 грн., вересень 2012 року - 70 261,00 грн., жовтень 2012 року - 87 579,00 грн., листопад 2012 року - 45 915,00 грн., грудень 2012 року - 44 830,00 грн.

На підставі викладеного вище, ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.09.2014 року: №, яким ТОВ "Кадіма-Іст" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 313 661,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 78 415,00 грн.; №, яким ТОВ "Кадіма-Іст" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 284 445,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 71 111,00 грн.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України)

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту, врегульовано ст. 198 Податкового кодексу України.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином оформленими податковими накладними та складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач мав взаємовідносини з ТОВ "ВКФ "Мілана".

Так, між позивачем (Покупець) та ТОВ "ВКФ "Мілана" (Продавець) було укладено договір поставки №М150812Т від 15.08.2012 року, згідно умов якого Продавець зобов'язаний поставити товар - алмазний інструмент для обробки твердих матеріалів (граніт, бетон, залізобетон) та інші товарно-матеріальні цінності в кількості та за цінами, що містяться в рахунках-фактурах до даного договору, а Покупець зобов'язаний прийняти товар і сплатити за нього на умовах даного договору.

На підтвердження товарності (реальності) фінансово-господарських операцій, здійснених на підставі вищезазначеного договору, позивачем надано суду копії наступних документів:

- рахунків-фактур (№М-19/12/4 від 19.12.2012 року на суму 268 979,33 грн., №М-20/11/1 від 20.11.2012 року на суму 157 542,68 грн., №М-15/11/5 від 15.11.2012 року на суму 57 078,14 грн., №М-18/10/4 від 18.10.2012 року на суму 403 744,22 грн., №М-20/09/7 від 20.09.2012 року на суму 300 582,07 грн., №М-10/09/2 від 10.09.2012 року на суму 16 541,40 грн., №М-04/09/4 від 04.09.2012 року на суму 14 427,00 грн.,)

- видаткових накладних (№М-18/10/4 від 18.10.2012 року на суму 403 744,22 грн., №М-10/09/2 від 10.09.2012 року на суму 16 541,40 грн., №М-15/11/5 від 15.11.2012 року на суму 57 078,14 грн., №М-04/09/4 від 04.09.2012 року на суму 14 427,00 грн., №М-20/11/1 від 20.11.2012 року на суму 157 542,68 грн., №М-19/12/4 від 19.12.2012 року на суму 268 979,33 грн., №М-20/09/7 від 20.09.2012 року на суму 300 582,07 грн.);

- податкових накладних (від 10.09.2012 року №29 на суму 16 541,40 грн., від 15.11.2012 року №82 на суму 57 078,14 грн., від 18.10.2012 року №73 на суму 403 744,22 грн., від 04.09.2012 року №7 на суму 14 427,00 грн., від 20.11.2012 року №101 на суму 157 542,68 грн., від 20.09.2012 року №68 на суму 300 582,07 грн., від 19.12.2012 року №93 на суму 268 979,33 грн.).

Також, на підтвердження оплати товарів, поставлених ТОВ "ВКФ "Мілана" за вищезазначеними фінансово-господарськими операціями, позивачем надано суду копії виписок з банківського рахунку позивача.

Крім того, як вбачається зі змісту акту перевірки, відповідачем вказано про те, що видаткові накладні №М-20/09/7 від 20.09.2012 року, №М-18/10/4 від 18.10.2012 року, №М-15/11/5 від 15.11.2012 року, №М-20/1/1 від 20.11.2012 року, №М-19/12/4 від 19.12.2012 року зі сторони ТОВ "ВКФ "Мілана" підписані директором ОСОБА_2, проте, позивачем, за твердженнями контролюючого органу, не надано додатків до договору №М150812Т від 15.08.2012 року щодо зміни повноважної особи (директора ТОВ "ВКФ "Мілана").

Водночас, у відповідності до наявних у матеріалах справи копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 15.08.2012 року, керівником ТОВ "ВКФ "Мілана" з 01.11.2011 року вказано ОСОБА_3, а згідно інформації з Єдиного державного реєстру, керівником ТОВ "ВКФ "Мілана" з 17.09.2012 року є ОСОБА_2, а, відтак, останній починаючи з 17.09.2012 року має право на представлення інтересів ТОВ "ВКФ "Мілана" у відносинах з третіми особами без довіреності, з огляду на що вказані вище твердження відповідача, покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, є необґрунтованими.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "ТД "Ортей".

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Продавець) та ТОВ "ТД "Ортей" (Покупець) укладено договір поставки №1-П-ОРТ від 20.03.2012 року, згідно якого сторони погодили, що Продавець зобов'язаний поставити товар - алмазний інструмент для обробки твердих матеріалів (граніт, бетон, залізобетон) та інші товарно-матеріальні цінності в кількості та за цінами, що містяться в рахунках-фактурах до даного договору, а Покупець зобов'язаний прийняти товар і сплатити за нього на умовах даного договору.

На підтвердження товарності (реальності) фінансово-господарських операцій, здійснених на підставі вищезазначеного договору, позивачем надано суду копії наступних документів:

- рахунків-фактур (№СФ20/03-103 від 20.03.2012 року на суму 13 950,00 грн., №СФ05/04-143 від 05.04.2012 року на суму 56 650,80 грн., №СФ11/04-256 від 11.04.2012 року на суму 23 790,00 грн., №СФ10/05-178 від 10.05.2012 року на суму 58 537,20 грн., №СФ15/05-268 від 15.05.2012 року на суму 53 958,00 грн., №СФ-118 від 05.06.2012 року на суму 12 900,00 грн., №СФ11/06-233 від 11.06.2012 року на суму 56 557,20 грн., №СФ14/06-316 від 14.06.2012 року на суму 55 485,60 грн., №СФ19/06-411 від 19.06.2012 року на суму 24 456,05 грн., №СФ05/07-137 від 05.07.2012 року на суму 55 713,60 грн., №СФ10/07-238 від 10.07.2012 року на суму 51 187,20 грн., №СФ17/07-383 від 17.07.2012 року на суму 58 809,60 грн., №СФ20/07-471 від 20.07.2012 року на суму 51 458,40 грн.,);

- видаткових накладних (№19/06-411 від 19.06.2012 року на суму 24 456,05 грн., №10/07-238 від 10.07.2012 року на суму 51 187,20 грн., №15/05-268 від 15.05.2012 року на суму 53 958,00 грн., №05/04-143 від 05.04.2012 року на суму 56 650,80 грн., №10/05-178 від 10.05.2012 року на суму 58 537,20 грн., №11/04-256 від 11.04.2012 року на суму 23 790,00 грн., №05/06-118 від 05.06.2012 року на суму 12 900,00 грн., №20/07-471 від 20.07.2012 року на суму 51 458,40 грн., №14/06-316 від 14.06.2012 року на суму 55 485,60 грн., №20/03-103 від 20.03.2012 року на суму 13 950,00 грн., №05/07-137 від 05.07.2012 року на суму 55 713,60 грн., №11/06-233 від 11.06.2012 року на суму 56 557,20 грн., №17/07-383 від 17.07.2012 року на суму 58 809,60 грн.);

- податкових накладних (від 11.06.2012 року №233 на суму 56557,20 грн., 17.07.2012 року №383 на суму 58 809,60 грн., від 10.07.2012 року №238 на суму 51 187,20 грн., від 11.04.2012 року №256 на суму 23 790,00 грн., від 19.06.2012 року №411 на суму 24 456,05 грн., від 20.03.2012 року №103 на суму 13 950,00 грн., від 05.06.2012 року №118 на суму 12 900,00 грн., від 14.06.2012 року №316 на суму 55 485,60 грн., від 10.05.2012 року №178 на суму 58 537,20 грн., від 05.07.2012 року №137 на суму 55 713,60 грн., від 05.04.2012 року №143 на суму 56 650,80 грн., від 20.07.2012 року №471 на суму 51 458,40 грн., від 15.05.2012 року №268 на суму 53 958,00 грн.).

Також, на підтвердження оплати товарів, поставлених ТОВ "ТД "Ортей" за вищезазначеними фінансово-господарськими операціями, позивачем надано суду копії виписок з банківського рахунку позивача.

Надані позивачем первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами відповідають вимогам передбачених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Незважаючи на наявність вказаних документів, відповідачем в акті перевірки зроблено формальний висновок про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки при перевірці, первинним документам, які підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з вказаними контрагентами, юридична оцінка не надавалась, а висновки ґрунтувались лише відповідно до обставин зазначених в інших Актах про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача.

Також, колегія суддів зазначає, що законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма виконавцями, постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з виконавців, постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок, зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на декларування валових витрат та права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

На момент складання податкових накладних ТОВ "ВКФ "Мілана" та ТОВ "ТД "Ортей" були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також зареєстровано платником податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства, з урахуванням чого суд приходить до висновку про наявність у зазначених осіб права на складання податкових накладних.

Аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з контрагентами які були предметом перевірки.

Таким чином, відповідачем всупереч ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено належним чином правомірності податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі недостатньо обґрунтованих висновків про відсутність реального характеру господарських взаємовідносин позивача з його контрагентами.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.09.2014 року № та № є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.