Справа № 872/13799/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокусправа № 804/4624/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Манцова Д.В.,

за участю представників:

позивача: - Камінського О.Д. (довіреність від 23 червня 2014 року),

відповідача: - Детюка П.І. (довіреність від 05 червня 2014 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу виконавчого комітету Жовтоводської міської ради

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року

у справі № 804/4624/13-а

за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради

про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулася у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про зобов'язання виконати пункти 2, 3 вимоги від 31 серпня 2012 року №04-04-02-13/10606 на загальну суму 60923,07 гривень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, виконавчий комітет Жовтоводської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги виконавчий комітет Жовтоводської міської ради зазначає, що судом не повно досліджені обставини, які мають значення для справи.

Представник виконавчого комітету Жовтоводської міської ради вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області заперечує проти вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, Державною фінансовою інспекцією у Дніпропетровській області проведено планову ревізію використання коштів субвенції, виділеної з Державного бюджету місцевим бюджетам для проведення заходів щодо радіаційного та соціального захисту населення міста Жовті Води у виконавчому комітеті Жовтоводської міської ради за період з 01 липня 2010 року по 01 липня 2012 року, за результатами якої складено акт ревізії від 23 липня 2012 року №04-20-54 (а.с. 20-25).

За виявленими порушеннями, Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області пред'явлені виконавчому комітету Жовтоводської міської ради вимоги від 31 серпня 2012 року №04-04-02-13/10606, зокрема, пунктами 2,3 яких вимагається (а.с. 8-10):

- відшкодувати до державного бюджету безпідставно перераховані бюджетні кошти фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в сумі 64886,56 гривень, які виникли внаслідок завищення вартості виконаних підрядних робіт, виконання яких не передбачено інвесторською документацією та локальним кошторисом до договірної ціни робочого проекту об'єкту будівництва, і є порушенням пункту 1 статті 318 Господарського кодексу, пункту 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 6 абзацу 2 Порядку затвердження інвестиційних програм і проектів будівництва та проведення їх державної експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1269, пунктів 3.1.2, 3.2.7.8, 3.310.1, 3.312 ДБН Д.1.1-1-2000 «Правил визначення вартості будівництва», затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури України від 27 вересня 2000 року №174, шляхом повернення фізичною особою-підприємцем грошових коштів до каси або на реєстраційний рахунок закладу, з подальшим перерахуванням у дохід місцевого бюджету, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи;

- відшкодувати безпідставно перераховані бюджетні кошти фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в сумі 1573,60 гривень, з них 1435,17 гривень до державного бюджету та 138,43 до обласного бюджету, які виникли внаслідок завищення витрат на утримання служби замовника, визначених пунктом 1.1.1 договору від 24 січня 2012 року №1, укладеного з фізичною особою-підприємцем в розмірі 2,5% від підсумку глав 1-9 актів виконаних робіт, що є порушенням пункту 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та вимог пункту 2.8.13 «Правил визначення вартості будівництва», затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури України від 27 вересня 2000 року №174, шляхом повернення грошових коштів до каси або на реєстраційний рахунок закладу, з подальшим перерахуванням у дохід місцевого бюджету, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи.

Разом з цим, у вимогах від 31 серпня 2012 року №04-04-02-13/10606 зазначається, що ревізією встановлено фінансові порушення, що призвели до втрат фінансових та матеріальних ресурсів на загальну суму 66460,16 гривень, за результатами ревізії порушення відшкодовано в загальній сумі 5537,09 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконані вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в частині усунення порушень на загальну суму 60923,07 гривень.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з правовою позицією суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення), визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення, Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Державна фінансова інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Враховуючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо необґрунтованості заявленого позову.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14) та інших.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Жовтоводської міської ради - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим