Справа № 9101/9810/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2014 рокусправа № 2а-11453/09/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання:Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2010р. у справі № 2а-11453/09/0470

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_2

до Головного санітарного лікаря Центрально-міського району м. Кривого Рогу ОСОБА_3

про скасування постанови про застосування фінансової санкції ,

в с т а н о в и в:

Приватний підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом про визнання дій Головного санітарного лікаря Центрально-міського району м.Кривого Рогу ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач) щодо прийняття постанови від 18.06.2009 р. №17 про застосування фінансової санкції незаконними та скасування постанови від 18.06.2009 р. № 17 про застосування фінансової санкції в сумі 11250,00грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що вказана постанова є неправомірною, прийнятою з порушенням норм чинного законодавства, оскільки перевіркою дотримання санітарного законодавства було виявлено, що на момент перевірки на складі зберігається 1500кг. фаршу без маркування, отриманий від ТРК «Оксана». При цьому факту реалізації цього фаршу перевіркою не встановлено, проте санкцію застосовано саме за реалізацію фаршу курячого. Позивач стверджує, що висновок відповідача є безпідставним, не відповідає фактичним обставинам.

Постановою суду першої інстанції в задоволені позову відмовлено. При цьому суд зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови Головним санітарним лікарем Центрально-міського району м.Кривого Рогу ОСОБА_3 не допущено порушень чинного законодавства.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального права. Апелянт наполягає на тому, що постанова відповідача незаконна, а дії неправомірні.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 18.06.2009р. Прокуратурою Центрально-Міського району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідачу надіслана вимога про проведення перевірки оптового складу за адресою: АДРЕСА_1 до 22.06.2009р. (а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2009р. помічником лікаря відділення гігієни харчування Центрально-міської райСЕС спільно із старшим помічником прокурора району проведено перевірку дотримання позивачем санітарного законодавства. За результатами перевірки складено акт від 18.06.2009р., в якому зазначається про виявлений факт зберігання фаршу курячого вагою 1500кг. на складі позивача без маркування та відповідних документів щодо якості фаршу (а.с.17).

На підставі вказаного акту перевірки спірною постановою відповідача від 18.06.2009 р. № 17 застосовано фінансову санкцію в сумі 11250грн. за порушення р.7 п.93 п.99 санітарних правил для підприємств продовольчої торгівлі СанПіН№5781-91 від 16.04.91р., а саме, як вказано в постанові, за реалізацію ПП ОСОБА_2 фаршу курячого вагою 1500кг. вартістю 11250грн. без маркування та документів про якість з оптового складу ПП ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1, проводиться (а.с.18).

За свідченням позивача усунення сказаних в акті порушень здійснено шляхом укладення 01.06.2009 між позивачем та Приватним малим підприємством „Алеко" договору №14 про здачу на утилізацію вищезазначеного фаршу. Відповідно до п. 2.2 вказаного договору позивач зобов'язаний проводити накопичення та зберігання сировини до моменту її вивозу ПМП „Алеко". Так, 22.06.2009 відповідно до акту виконаних робіт №1 позивачем було передано на утилізацію в ПМП „Алеко" м'ясний фарш в кількості 1500 кг на суму 150,00 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є помилковими.

Так, відповідно до п.п. 93, 99 Санітарних правил для підприємств продовольчої торгівлі СанПіН № 5781-91 від 16.04.1991р., на які посилається відповідача в акті перевірки та спірній постанові про застосування фінансових санкцій, харчові продукти, що поступають до підприємств продовольчої торгівлі, мають відповідати вимогам діючих державних стандартів, ГОСТів або технічним умовам, санітарним нормам й супроводжуватись документами, що підтверджують їх якість та безпечність, при цьому, прийомні належать тільки доброякісні харчові продукти.

При цьому, кожна одиниця упаковки швидкопсувних харчових продуктів повинна мати маркувальний ярлик, в якому зазначена адреса підприємства-виробника, дата і час виготовлення, дата зберігання та кінцевий термін реалізації.

Маркувальний ярлик повинен мати дату виготовлення, зазначену в якісному посвідченні встановленої форми на даний вид продукції з обов'язковим вказанням дати зберігання, дати і часу виготовлення, кінцевого терміну реалізації.

Відповідно до пп.3.7 Порядку застосування фінансових санкцій за порушення санітарного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 20 липня 1995 року № 135, про будь-яке прийняте рішення надходить повідомлення посадовій особі, дії якої оскаржуються. Копія рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається порушнику.

Згідно з пп.3.12 вищевказаного Порядку при скасуванні постанови стягнуті суми фінансових санкцій підлягають поверненню з тих бюджетів, фондів і рахунків установ (закладів, частин, підрозділів) державної санітарно-епідеміологічної служби України, до яких вони надійшли.

У відповідності до положень ст. 46 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення" за порушення санітарного законодавства або невиконання постанов, розпоряджень, приписів, висновків посадових осіб органів, установ і закладів державної санітарно-епідеміологічної служби на осіб, винних у вчиненні таких правопорушень, може бути застосовано фінансові санкції, зокрема, до підприємств, підприємців, установ, організацій, які порушили санітарне законодавство, у таких розмірах:

а) за передачу замовникові або у виробництво і застосування конструкторської, технологічної та проектної документації, що не відповідає вимогам санітарних норм, розробник цієї документації сплачує штраф у розмірі 25 відсотків вартості розробки;

б) за реалізацію продукції, забороненої до випуску і реалізації посадовими особами органів, установ і закладів державної санітарно-епідеміологічної служби, підприємство, підприємець, установа, організація сплачує штраф у розмірі 100 відсотків вартості реалізованої продукції;

в) за випуск, реалізацію продукції, яка внаслідок порушення вимог стандартів, санітарних норм є небезпечною для життя і здоров'я людей, підприємство, підприємець, установа, організація сплачує штраф у розмірі 100 відсотків вартості випущеної або реалізованої продукції;

г) за реалізацію на території України імпортної продукції, яка не відповідає вимогам стандартів щодо безпеки для життя і здоров'я людей, санітарних норм, що діють в Україні, підприємство, підприємець, установа, організація сплачує штраф у розмірі 100 відсотків вартості реалізованої продукції;

д) за ухилення від пред'явлення посадовим особам державної санітарно-епідеміологічної служби продукції, яка підлягає контролю, підприємство, підприємець, установа, організація сплачує штраф у розмірі 25 відсотків вартості продукції, що випущена з моменту ухилення;

е) за порушення вимог щодо додержання тиші та обмежень певних видів діяльності, що супроводжуються шумом, встановлених частинами другою, третьою та четвертою статті 24 цього Закону, підприємство, установа, організація, громадянин - суб'єкт господарської діяльності сплачує штраф у розмірі від п'ятдесяти до чотирьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі, коли підприємство, установа, організація або громадянин - суб'єкт господарської діяльності не припинили порушення після застосування фінансової санкції, вони сплачують штраф у розмірі ста відсотків вартості реалізованої продукції, виконаних робіт, наданих послуг.

При цьому вартість зазначених у частині другій цієї статті документації та продукції обчислюється за цінами їх реалізації.

За ст. 12 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом. При чому, у разі застосування санкцій за порушення вимог законодавства, зокрема, якщо законом передбачаються мінімальні та максимальні розміри санкцій, враховується принцип пропорційності порушення і покарання.

Тобто, ст.12 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", не передбачено фінансові санкції за неналежне зберігання товару, тому відповідачем було порушено вимоги вказаного закону.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що за приписами ст.47 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення" постанова про накладення штрафу та застосування фінансової санкції за порушення санітарного законодавства виноситься на підставі протоколу про порушення санітарних норм, оформленого у встановленому порядку.

Відповідно до п.2.1 Порядку застосування фінансових санкцій за порушення санітарного законодавства №135 справи про застосування фінансових санкцій (надалі - справи) розглядаються Головним державним санітарним лікарем України, його заступниками, головними державними санітарними лікарями Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя і їх заступниками, головними державними санітарними лікарями водного, залізничного, повітряного транспорту, водних басейнів, залізниць, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Національної гвардії України, Служби безпеки України та їх заступниками, а також (за винятком справ за порушення, передбачених пунктом 1.2.1 цього Порядку) іншими головними державними санітарними лікарями та їх заступниками (надалі - головними державними санітарними лікарями).

Згідно з п.2.2 Порядку №135 підставою для розгляду справи є Протокол про порушення санітарних норм (надалі - протокол) (додаток N 1 до Інструкції про порядок накладення і стягнення штрафів за порушення санітарного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14 квітня 1995 р. N 64).

Як свідчать матеріали справи, протокол про порушення санітарних норм не складався, розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідачем не здійснювався. Тобто законних підстав для винесення спірної постанови у відповідача не було.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням встановленого, колегія суддів дійшла висновку щодо протиправності дій відповідача та незаконності постанови від 18.06.2009 р. №17, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Проте судом першої інстанції вищевказане не враховано, що призвело до помилкового рішення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами позивача, які ґрунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи. Апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати, задовольнивши позов.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

постановив :

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2010р. у справі № 2а-11453/09/0470 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2010р. у справі № 2а-11453/09/0470 скасувати. Позов задовольнити. Визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття постанови від 18.06.2009р. №17 про застосування фінансових санкцій та скасувати постанову від 18.06.2009р. №17.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна