Справа № 9101/101847/2012
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2013-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2013 р. справа № 2а-19518/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Соломки М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2012 року

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бердянської міської ради,3 особи Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури про часткове скасування рішення міськради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Бердянської міської ради, 3 особи Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури , в якому просила визнати нечинним рішення Бердянської міської ради №60 від 30.12.2010 року в частині скасування пункту 5 рішення №17 від 31.03.2010 року 80 сесії Бердянської міської ради V скликання «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»,який стосувався передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,08га .

Представник відповідача та третя особа прокурор заперечували проти позову та просили відмовити в задоволенні позову, вважаючи оскаржений пункт 5 рішення №17 від 31.03.2010 року 80 сесії Бердянської міської ради V скликання прийнятим у відповідності до приписів Земельного кодексу України.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2012 року позовні вимоги задоволені , визнано нечинним рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 30.12.2010 № 60 про задоволення протесту Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури Запорізької області щодо скасування пункту 5 рішення Бердянської міської ради Запорізької області № 17 від 31.03.2010 щодо передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,08 га з присвоєнням поштової адреси вул. Макарова 22-с2.

Не погодившись з постановою суду, 3 особа Бердянська міськрайонна природоохоронна прокуратура звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Стаття 14 Конституції України гарантує, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 48 Земельного кодексу України забороняються передача земельних ділянок оздоровчого призначення у власність і надання у користування громадянам для діяльності, несумісної з охороною природних лікувальних властивостей і відпочинком населення.

Згідно вимог ст.ст. 17, 18 Закону України «Про основи містобудування» містобудівна документація регулює планування, забудову та інше використання територій, є основою для вирішення питань раціонального використання територій, вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій; вирішення питань вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи користування земель для містобудівних потреб.

Статтею 13 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що детальний план території розробляється згідно з генеральним планом населеного пункту та визначає розташування червоних ліній, ліній регулювання забудови; розташування окремих земельних ділянок та об'єктів містобудування, вулиць, проїздів, пішохідних зон, щільність, поверховість, інші параметри забудови, містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок; розташування інженерно-транспортної інфраструктури; принципи формування архітектурно-просторової композиції забудови; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Відповідно до Генерального плану м. Бердянськ, затвердженого рішенням Бердянської міської ради № 8 від 25.06.2009 року, зазначені у рішенні території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, зелених насаджень загального користування.

Відповідно до п.3.39 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» - будівництво нових дачних районів в межах міських населених пунктів не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бердянської міської ради Запорізькій області №17 від 31.03.2010 року затверджено проект відведення земельної ділянки, площею 0,08 га з присвоєнням поштової адреси: вул. Макарова,22-с2 в м. Бердянську Запорізької області з передачею права власності на земельну ділянку в межах норм безоплатної приватизації ОСОБА_2-пп. 5.40 п.5.

На виконання вказаного рішення 02.07.2010 року позивачем отримано та зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

При перевірці Бердянською природоохоронною міжрайонною прокуратурою дотримання Бердянською міською радою Запорізькій області під час прийняття рішень про передачу громадянам у власність земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації на території Бердянської коси., встановлено, що рішенням №17 від 31.03.2010 року міськрадою передані у власність позивачу та іншим громадянам земельні ділянки знаходяться у межах рекреаційних зон Бердянської коси , щодо якої посадовими особами виконкому міськради не розроблена та відповідно Бердянською міською радою не затверджена передбачена Законом України «Про планування і забудову територій» містобудівна документація м. Бердянська, за відсутності якої прийняття рішень щодо планування, забудови, проектування та будівництва об'єктів житлово-цивільного та виробничого призначення, впорядкування та благоустрою території Бердянської коси, неможливо.

Відповідно до Генерального плану м. Бердянськ, затвердженого рішенням Бердянської міської ради №8 від 25.06.2009 року , зазначені у рішенні території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку зелених насаджень загального користування, зокрема земельна ділянка, передана у власність позивачу, розташована в зоні туристичних готелів та кемпінгів.

З урахуванням викладеного, пункт 5 рішення сесії Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам», яким затверджено проекти відведення та передані земельні ділянки у власність громадянам у межах рекреаційних зон Бердянської коси, суперечить вищезазначеним вимогам чинного законодавства України та Генеральному плану м. Бердянська, який не передбачає на вказаних землях розміщення дачних поселень.

Бердянською природоохоронною міжрайонною прокуратурою в межах повноважень згідно приписів ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» у зв»язку з наявністю порушень земельного законодавства України, внесено протест на зазначене рішення Бердянської міської ради Запорізькій області №17 від 31.03.2010року з вимогою скасувати пункти рішення, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Бердянська міська рада приймаючи рішення № 60 від 30.12.2010 ,яким скасувала своє попереднє рішення № 17 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення садівництва», від 31.03.2010 року діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в цій частині адміністративного позову зазначена постанова суду підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Згідно ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі іменується - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

П.п. 5.40 п. 5 рішенням №17 від 31.03.2010 затверджено проект відведення земельної ділянки та передано громадянину України - ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,08 га з присвоєнням поштової адреси: вул. Макарова, 22-с2.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Бердянською міською радою під час прийняття рішення Бердянської міської ради від 31.03.2010 №17 було повністю дотримано вимоги ст. 118 Земельного кодексу України щодо порядку надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджено відповідний проект.

Згідно ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У протесті зазначено, що даний документ реагування обґрунтовувався тим, що: відповідно до проектних рішень генерального плану розвитку міста зазначені території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, зелених насаджень загального користування; дозволи надаються без розробки містобудівного обґрунтування об'єкту, не встановлені містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок. Вказані дії суперечать вимогам ст.48 Земельного кодексу України, оскільки відповідно до генерального плану м. Бердянськ на цій території розташовані зелені насадження загального користування, а відповідно до п. 3.39 ДБН 360-92 "Планування і забудова міських і сільських поселень" будівництво нових дачних районів в межах міських населених пунктів не допускається. Оскільки ст. 24 Закону України №280/97 "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і Законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і Законами України, то рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 31.03.2010 №17 є прийнятим з порушенням законодавства.

Так, відповідно,до п. 5 рішення від 16.04.2009 №7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 -149 Земельного кодексу України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред'явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред'явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом.

На думку Верховного суду України (постанова від 06.06.2011), органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Згідно зі статтею 59 Закону України №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, законодавство України передбачає єдиний шлях скасування рішення сесії індивідуальної дії - прийняття відповідного рішення суду.

Приймаючи оскаржуване рішення - «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 31.03.2010 №17, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, використовуючи повноваження з метою, з якою це повноваження надано, з урахуванням всіх обставин, що мали значення для прийняття такого розпорядження, неупереджено та добросовісно.

Окремо слід зазначити, що частиною 1 статті 19 Закону України "Про планування і забудову територій" визначено, що на території населеного пункту відповідною радою встановлюється режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб.

Проектні рішення генерального* плану розвитку міста Бердянськ передбачають розміщення на даних землях об'єктів рекреації та об'єктів оздоровчого при значення. В той же час, відповідно до положень ст. 51 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Таким чином, виходячи із змісту вказаної норми закону - дача це об'єкт стаціонарної рекреації - місце для відпочинку. Отже, розташування об'єктів рекреації на землях рекреаційного призначення є не по рушенням земельного законодавства, а є цільовим використанням земель.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач не довів законність та обґрунтованість своїх дій щодо прийняття оскарженого рішення про скасування раніше прийнятого рішення, а отже позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що порушення судом першої інстанції норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи , а тому ухвалене судом рішення підлягає скасуванню, з винесенням рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 197, п.3 ч.1 ст.198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бердянської природоохоронної міжрайонної прокуратури - задовольнити.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2012 року - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова