Справа № К/9991/16025/12-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2015 р. м. Київ К/9991/16025/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м. Макіївки Донецької області про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м. Макіївки Донецької області на постанову Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 25 жовтня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м. Макіївки Донецької області (далі УПФ) призначити йому пенсію із зарахуванням пільгового стажу роботи з шкідливими та важкими умовами праці у період з 28 вересня по 31 грудня 1992 року та з 4 січня 1993 року по 20 грудня 1995 року. Зазначав, що відповідач відмовив йому у зарахуванні такого стажу, через відсутність проведеної на підприємствах, де працював позивач, атестації робочих місць. Вважаючи дану відмову незаконною і такою, що порушує вимоги статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), просив про задоволення позову.

Постановою Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 25 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2012 року позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить судове рішення скасувати та відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку відповідача. Після звернення ОСОБА_4 до УПФ із заявою про призначення пільгової пенсії, останнє відмовило у призначенні такої з підстав відсутності відомостей про проведення атестації робочих місць на підприємствах, де працював позивач у спірний період.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 28 вересня по 31 грудня 1992 року працював прохідником з повним робочим днем в шахті Макіївського шахтобудівельного підприємства концерну «Піраміда» (пізніше реорганізоване та ліквідоване), а з 4 січня 1993 року по 20 грудня 1995 року прохідником ІV розряду з повним робочим днем в шахті Товариства з обмеженою відповідальністю «Макіїввуглеспецбуд» (пізніше також ліквідоване).

Задовольняю позовні вимоги суди виходили з того, що робота позивача на вказаних підприємствах повністю підтверджується наданими доказами, що дає право на пільгову пенсію. При цьому суди дійшли висновку, що проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, а тому непроведення такої атестації не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах. Також суди зазначили, що надана позивачем довідка та наказ щодо проведення атестації робочих місць Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління імені «Бажанова» Державного підприємства «Макіїввугілля» від 16 січня 1995 року є достатнім доказом того, що професія аналогічна з позивачем - прохідник шахти, підтверджує його роботу, що дає право на пільгову пенсію.

Проте, до такого висновку суди дійшли без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Оскільки спір сторін стосується періоду зарахування трудового стажу за 1992 - 1995 роки, під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосуванню підлягають Списки, чинні в період роботи ОСОБА_4 зокрема постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 р. № 10 та Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162.

Дійсно, згідно цих Постанов до Списку №1 в тому числі відноситься робота прохідника.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Суди попередніх інстанцій не взяли до уваги те, що відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

При цьому, суди надаючи оцінку доказам щодо проведення атестації робочих місць на Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління імені «Бажанова» Державного підприємства «Макіїввугілля» не навели відповідних мотивів, які б обґрунтовували висновки судів. Крім того, наказ цього підприємства про проведення атестації робочих місць датований 16 січня 1995 року, в той час як спір сторін стосується періоду з 28 вересня по 31 грудня 1992 року та 4 січня 1993 року по 20 грудня 1995 року. При цьому положень законодавства, які б підтверджували правову позицію судів, останні не витлумачили.

Крім того, судам слід було з'ясувати чи має Макіївське шахтобудівельне підприємство концерну «Піраміда» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Макіїввуглеспецбуд» правонаступників, з урахуванням положень чинного законодавства, в частині того, чи проведена атестація цих місць на підприємствах, що могли утворитися після реорганізації, ліквідації тощо.

Так, у разі якщо правонаступник відсутній, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановленої для окремих категорій працівників, здійснюється в порядку, визначеному Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 р. № 18-1, зареєстрованої Міністерством юстиції України 24 листопада 2006 р. за N 1231/13105

Крім того, питання підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років у разі ліквідації підприємства або організації без визначення правонаступника, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2006 р. № 920 «Про внесення змін до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Без з'ясування зазначених обставин, повний захист прав, свобод та інтересів сторін у даних правовідносинах не можливий, а висновок судів про задоволення позову є передчасним.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що неповне з'ясування судами фактичних обставин справи призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності і обґрунтованості.

Тому рішення судів підлягають скасуванню в повному обсязі, а справа згідно правил статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд касаційної інстанції не може встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судових рішеннях.

Під час нового розгляду судам слід врахувати практику Верховного Суду України (справи №№№ 21-183а13, 21-307а14, 21-519а14), яка у відповідності з статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для усіх судів загальної юрисдикції України.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м. Макіївки Донецької області задовольнити частково.

Постанову Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 25 жовтня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало