Справа № 826/15240/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі за участю: позивачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Адміністрації Президента України, Заступника керівника управління з питань звернень громадян К. Кокарєва про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Адміністрації Президента України, Заступника керівника управління з питань звернень громадян К. Кокарєва в якому з урахуванням прийнятої судом заяви від 15.10.2014 просила зобов'язати К. Кокарєва взяти її звернення на ім'я Президента України на контроль згідно ст. 28 Закону України «Про звернення громадян» та направити в Генеральну прокуратуру України для прийняття заходів згідно законодавства, а саме: провести нагляд за дотриманням та правильним застосуванням законів про працю на ЗАТ «Граніт» та за результатами перевірки вирішити питання відшкодування шкоди ОСОБА_6 (сестра) згідно висновку обл. МСЕК № 2 м. Житомира від 23.11.2001 - 30% втрати професійної працездатності із заліком з 07.12.1982 безстроково на підставі ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 259 КЗпП України; зобов'язати Адміністрацію Президента України вжити заходів по припиненню неправомірних дій, усунути причини та умови, які посприяли порушенням, згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.07.2014 позивачка подала скаргу на ім'я Президента України про позбавлення її конституційних прав на своєчасний судовий захист, на захист порушених прав в органах державної влади. Зазначено у скарзі, що заявниця звертається третій раз. У скарзі викладено аналогічні обставини щодо відшкодування шкоди. Зазначається, що на звернення від 09.07.2014 К. Кокарєв відповів, що згідно Закону України «Про прокуратуру» забороняється втручання органів влади у діяльність прокуратури, при цьому звернення спрямовано до прокуратури, але не взято на контроль. При цьому, у зверненні позивачки наголошується про контроль прокуратури за дотриманням законодавства. У скарзі зазначено про необхідність вирішення питання відшкодування шкоди сестрі.

01.08.2014 Адміністрацією Президента України на підставі ст. 7 ч. 3 Закону України «Про звернення громадян» повторне звернення позивачки від 31.07.2014 (в частині питань, що належать до компетенції прокуратури) направлено на адресу Генеральної прокуратури України.

28.08.2014 позивачка звернулася до Президента України із скаргою про притягнення до адміністративної відповідальності керівника Управління з питань звернення громадян Г. Кільову згідно ст. 24 Закону України «Про звернення громадян». За змістом скарги, позивачка зазначила вищевикладені обставинами відносно відшкодування шкоди, вказала, що вказана особа протягом кількох років ігнорує Конституцію і закони України, зазначила, про направлення її звернень до прокуратури, яка на думку позивачки ніяких заходів не прийняла. Зазначається, що вказана особа умисно не взяла на контроль звернення від 31.07.2014, попереднє звернення від 09.07.2014 К Кокарєв направив у прокуратуру та не взяв на контроль. Позивачка просила вирішити питання відшкодування шкоди та притягти до відповідальності Г. Кільову. До скарги була додана копія скарги від 31.07.2014.

02.09.2014 Адміністрацією Президента України на адресу позивачки сформовано відповідь в якій роз'яснено положення ст. 5, ст. 16 Закону України «Про звернення громадян», ст. 19 Конституції України. Зазначено, що оскільки скарги на дії (рішення) Генеральної прокуратури повинні вирішуватися в судовому порядку, а заявниця звернулася з питань, вирішення яких не належить до повноважень Президента України, визначених ст. 106 Конституції України, висловлено прохання з розумінням поставитись до того, що скарга не може бути розглянута Главою держави. Зазначено, що на виконання вимог ч. 6 ст. 5 вищезгаданого Закону, скарга повертається заявниці. У той же час, зазначено, що заявниця має право самостійно звернутися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів в установленому порядку. Відповідь підписана заступником Керівника Управління К. Кокарєвим.

Із звернень вбачається, що доводи заявниці по суті зводяться до необхідності контролю з боку Адміністрації Президента України за розглядом її заяв органами прокуратури України, необхідності контролю за діяльністю прокуратури та по суті оскаржуються дії/бездіяльність прокуратури, які на думку позивачки, мали місце при розгляді її звернень та поставлених питань.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів виходить з наступного.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 3 Закону № 393/96-ВР, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно ст. 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Підпунктом 20 пункту 4 Положення про Адміністрацію Президента України, затвердженого Указом Президента України від 02 квітня 2010 року № 504, визначено повноваження Адміністрації організовувати розгляд звернень громадян, які звертаються до Президента України.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Як вбачається із звернення позивачки від 31.07.2014, відносно якого надалі була подана скарга від 28.08.2014, було спрямовано до органів прокуратури для розгляду в межах компетенції цього органу. При цьому, позивачкою не спростовується отримання від органів прокуратури відповіді від 18 серпня 2014 року.

Звернення позивача від 28 серпня 2014 року, адресоване Главі держави, розглянуто Адміністрацією Президента України та надано відповідь на адресу позивачки.

Відносно постановки на контроль звернень позивачки на підставі ст. 28 Закону України «Про звернення громадян» («Контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян»), слід зазначити, що відповідно до вказаної статті певні органи та особи здійснюють контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян відповідно до своїх повноважень.

Згідно ст. 7 Закону України «Про прокуратуру», забороняється будь-яке втручання органів державної влади у діяльність прокуратури.

Звернення представників влади, інших посадових осіб до прокурора з приводу конкретних справ і матеріалів, що знаходяться у провадженні прокуратури, не можуть містити будь-яких вказівок або вимог щодо результатів їх вирішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога ОСОБА_5 про направлення до прокуратури її звернень із постановкою їх на контроль в Адміністрації Президента України, не відповідає вимогам законодавства та виходить за межі повноважень відповідачів.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Адміністрації Президента України вжити заходів по припиненню неправомірних дій, усунути причини та умови, які посприяли порушенням, згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», то вказана позовна вимога містить загальні посилання про усунення невизначеного кола порушень та зводиться до необхідності встановлення на майбутнє контролю за діяльністю прокуратури у зв'язку із розглядом звернень позивачки, що не передбачено законодавством.

Крім цього, порушень прав позивачки з боку відповідача-1 колегією суддів не встановлено.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 06.02.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.