Справа № 813/5681/14
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Справа № 876/11002/14
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 15.04.2013 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив:

визнати протиправним та скасувати наказ №496 від 28.03.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1»;

визнати незаконним та скасувати наказ №142 о/с від 22.04.2013 року «Про звільнення з органів внутрішніх справ у запас збройних сил України згідно п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» від 29 липня 1991 р. №114 інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1»;

зобов»язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

В позовній заяві зазначає, що оскаржувані накази видані з порушенням Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 № 3460-IV (надалі Статут), Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» від 29 липня 1991 р. №114 ( надалі Положення), Інструкції «Про порядок проведення службових розслідувань органах внутрішніх справ України», затвердженої наказом МВС України 06.12.1991 року № 552 ( надалі Інструкція ), так як службове розслідування проведено формально з обвинувальним ухилом, не встановлено його вини у скоєнні правопорушення та дисциплінарне стягнення застосовано з порушенням строків, передбачених ст.16 Дисциплінарного статуту після спливу півтора року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №496 від 28.03.2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1». Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №142 о/с від 22.04.2013 року «Про звільнення з органів внутрішніх справ у запас збройних сил України» згідно п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» від 29 липня 1991 р. №114 інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1. Поновлено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити з підстав неповного з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що всі дії посадових осіб суб'єкта владних повноважень ГУМВС України у Львівській області, що пов'язані з підготовкою та виданням наказів про накладення на позивача дисциплінарного стягнення та про звільнення з органів внутрішніх справ, були вчинені з неухильним дотриманням вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ

Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 16 Статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику, на що вказав Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 08.07.2014 року по даній справі, а також те, що старший лейтенант міліції ОСОБА_1 грубо порушив обов'язки рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ щодо дотримання дисципліни, неухильне виконання яких передбачено, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, зокрема дотримання чинного законодавства, захист від протиправних посягань на життя та здоров'я, права та свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави, а також вимоги Правил поведінки працівника ОВС під час виконання службових обов'язків, передбачених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, Закону України «Про міліцію» та наказу МВС України від 16.03.2007 року № 81, що призвело до повідомлення його про підозру у кримінальному провадженні. Такими своїми діями ОСОБА_1 скомпрометував авторитет міліції, як правоохоронного органу, чим скоїв вчинок, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ.

При визначені виду дисциплінарного стягнення було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи (вже притягувався до дисциплінарної відповідальності).

Згідно атестаційного листа від 09.04.2013 року за період з січня 2013 р. до квітня 2013 року., атестаційна комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з ОВС України за порушення дисципліни.

Висновки службового розслідування та атестаційної комісії позивачем не оскаржувалися.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з вересня 2011 року позивача проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Кам'янко-Бузького районного відділу Головного Управління МВС України у Львівській області, з 23 січня 2013 року - інспектор слідчого відділення Шевченківського районного відділу Львівського міського Управління Головного Управління МВС України у Львівській області (далі - слідчий відділ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області).

22.03.2013 року Департаментом внутрішньої безпеки УВБ у Львівській області на адресу начальника ГУМВС України у Львівській області генерал - майору міліції Рудяку О.В. було скеровано інформування про повідомлення про підозру у кримінальному провадженні за матеріалами УВБ у Львівській області. З даного інформування вбачається, що в ході супроводження кримінального провадження № 0000001, розпочатого за матеріалами УВБ у Львівській області прокуратурою Буського району Львівської області за ст. 365 ч. 1 КК України за зверненням гр - ки ОСОБА_3 та її чоловіка про вчинення кримінального правопорушення працівниками Кам'янко - Бузького РВ ГУМВС України у Львівській області, які перевищуючи свої службові повноваження, 27.09.2011 року провели огляд домогосподарства родини ОСОБА_3 в с. Неслухів Камянка - Бузького району з грубими порушеннями кримінально - процесуального законодавства та в подальшому вчинили інші незаконні дії, в тому числі з вилученими речовими доказами (рослинами конопель). Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15.08.2012 року громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у пред'явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України визнано невинуватими та виправдано за недоведеністю їх вини у вчиненні даного злочину. 21.03.2013 року старший прокурор Буського району, за результатами проведених працівниками УВБ у Львівській області заходів, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, відповідно ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК, повідомив про підозру старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого СКР Кам'янка - Бузького РВ, на даний час інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

26.03.2013 року начальником ГУМВСУ у Львівській області затверджено висновок службового розслідування за фактом повідомлення інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України, за наслідками якого запропоновано за грубі порушення вимог Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту ОВС України, наказів МВС України від 22.02.2012 року № 155, та від 16.03.2007 року № 81, що призвели до повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнити з органів внутрішніх справ.

Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 будучи оперуповноваженим сектору карного розшуку Кам'янка-Бузького РВ ГУ МВС України у Львівській області, перевищуючи свої службові повноваження, за відсутності будь-якого доручення на проведення слідчих дій, провів огляд місця події стосовно перепакування вилучених речових доказів, склав протокол про проведення цього огляду, уніс завідомо недостовірні дані щодо часу його проведення.

Наказом ГУ МВС України у Львівській області № 496 від 28 березня 2013 року за грубі порушення Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, наказів МВС України від 22 лютого 2012 року №155 та 16 березня 2007 року №81, що призвело до повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, на позивача накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

05.04.2013 року начальнику ГУМВСУ у Львівські області скеровано подання про звільнення з органів внутрішніх справ України старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, інспектора слідчого відділення Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, за порушення дисципліни згідно п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

Наказом відповідача № 142 о/с від 22 квітня 2013 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з підстав пункту 64 підпункту "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

за порушення дисципліни.

Вважаючи оскаржувані накази відповідача такими, що не відповідають дійсним обставинам та вимогам закону, позивач просив про задоволення позову.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.07.2014 року вказані рішення були скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді даної справи, суд першої інстанції виходив з неможливості накладення на позивача дисциплінарного стягнення за порушення дисципліни за п. 64 "є" Положення, оскільки на момент проведення службового розслідування досудове розслідування за даним фактом не завершене, оцінку якому мають надати органи досудового розслідування та суд в рамках кримінального провадження, тобто встановлення винуватості позивача.

Крім того, на погляд суду, дисциплінарне стягнення накладено з порушенням строків його застосування.

Колегія суддів вважає такі висновки помилковими, що не відповідають дійсним правам та обов»язкам сторін в порушення норм матеріального права і процесуального права.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

В порушення вказаної вище норми, суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позовних вимог фактично з тих же підстав, з яких попереднє рішення було скасовано Вищим адміністративним судом України.

Так, з матеріалів справи вдно, наказом ГУ МВС України у Львівській області № 496 від 28 березня 2013 року за грубі порушення Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, наказів МВС України від 22 лютого 2012 року №155 та 16 березня 2007 року №81, що призвело до повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, на позивача накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом відповідача № 142 о/с від 22 квітня 2013 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з підстав пункту 64 підпункту «є» Положення №114, за порушення дисципліни.

В порушення вимог ст. 159 КАС України, суд першої інстанції не врахував того, що згідно з наказом ГУ МВС України у Львівській області № 496 від 28 березня 2013 року та висновку службового розслідування від 26 березня 2013 року дисциплінарний проступок ОСОБА_1 полягав у тому, що прокуратурою Буського району в ході досудового слідства по кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 365, частиною 1 статті 366 КК України.

Службовим розслідуванням встановлено, що позивач, будучи оперуповноваженим сектору карного розшуку Кам'янка-Бузького РВ ГУ МВС України у Львівській області, перевищуючи свої службові повноваження, за відсутності будь-якого доручення на проведення слідчих дій, провів огляд місця події стосовно перепакування вилучених речових доказів, склав протокол про проведення цього огляду, уніс завідомо недостовірні дані щодо часу його проведення.

З оскаржуваних наказів видно, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, а не вчинення злочину.

Дії службових осіб при проведенні службового розслідування позивачем не оскаржувалися, а вчинення дисциплінарного проступку не заперечувалось.

За таких обставин посилання суду першої інстанції на неможливість накладення на позивача дисциплінарного стягнення за порушення дисципліни за п. 64 "є" Положення, оскільки на момент проведення службового розслідування досудове розслідування за даним фактом не завершене, не заслуговують на увагу, так як дисциплінарний проступок є закінченим і оцінений керівництвом при винесенні оскаржуваних наказів.

З цього приводу, слід зазначити, що за приписами п. 64 п.п. «є» Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів i підрозділів, та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст.ст. 2 і 5 Дисциплінарного статуту під проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

За змістом ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

За приписами ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ. Звільнення з органів внутрішніх справ є найсуворішим видом стягнення, рішення про накладення якого має прийматися з урахуванням тяжкості вчиненого та попередньої роботи особи.

Як видно з матеріалів справи, за неналежне виконання службових обов»язків позивач двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності .

Крім того,згідно атестаційного листа від 09.04.2013 року, позивача визнано таким, що не відповідає займаній посаді.

За таких обставин та, виходячи з порушення, які допустив позивач під час виконання службових обов'язків, відповідач мав підстави для застосування найсуворішого виду стягнення, тобто звільнення.

Судом першої інстанції не взято до уваги ухвалу Вищого адміністративного суду України від 08.07.2014 року по даній справі щодо неправильного застосування до спірних правовідносин положення статей 14, 16 Дисциплінарного статуту.

Так, відповідно до вказаних норм з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

З матеріалів справи видно, що про обставини скоєння проступку відповідач дізнався 21 березня 2013 року з повідомлення прокурора, що згідно ст. 16 Дисциплінарного статуту є початком перебігу строку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Від позивача у місячний термін відібрано пояснення, проведено службове розслідування і видано спірний наказ №496 від 28 березня 2013 року, відтак наказ №142 о/с від 22.04.2013 року про звільнення .

За таких обставин, при винесенні спірних наказів відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Неповне з'ясування судами дійсних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам с. 159 КАС України щодо законності і обґрунтованості, доводи апеляційної скарги є підставними і в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі №813/5681/14 скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

О.І. Мікула