Справа № 2а-2737/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. м. Київ К/800/33283/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Винокурова К.С.,

Головчук С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області, в якому просила визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови позивачці у виплаті одноразової вихідної допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII), а також зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці вказану грошову допомогу.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2011 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка на момент призначення пенсії державного службовця за віком та стажем державної служби набула права на достроковий вихід на пенсію відповідно до статті 21 Закону №3721-XII, а тому відповідач зобов'язаний був виплатити їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції, дійшов висновку, що виплата грошової допомоги можлива у разі звільнення на пенсію у зв'язку з досягненням граничного пенсійного віку, однак позивачка звільнена за станом здоров'я, а тому права на грошову допомогу не має.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивачка звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, наказом №35-о від 28 липня 2011 року звільнено з посади головного спеціаліста сектору з призначення пенсій УПФУ в Маловисківському районі за станом здоров'я на підставі п.2 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України та виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку

На час звільнення позивачка досягла віку 54 років та мала загальний трудовий стаж - 35 років 8 місяців 23 дні, з яких стаж державної служби - 22 роки 6 місяців 17 днів.

Проте, на своє звернення до Управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі щодо виплати їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів позивачка отримала відмову, що й стало підставою для звернення до суду з позовом.

Відповідно до частини 13 статті 37 Закону №3723-XII державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Частиною 2 статті 37 Закону №3723-XII передбачено, серед іншого, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 листопада 2013 року №11-рп/2013 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положення частини 13 статті 37 Закону №3723-XII в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України, статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" від 16 грудня 1993 року №3721-XII (далі - Закон №3721-XII) його необхідно розуміти так, що у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади, відповідно до чинного законодавства, державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не пов'язане з досягненням пенсійного віку, визначеного в частині першій статті 37 Закону №3723-XII.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки на момент призначення пенсії державного службовця позивачка набула право на достроковий вихід на пенсію відповідно до статті 21 Закону України №3721-XII, то на неї поширюються положення частини 13 статті 37 Закону №3723-XII.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дав правильну правову оцінку обставинам у справі й дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, яке було помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року скасувати, а постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2011 року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Головчук С.В.