Справа № 2а-4214/09/0770
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р. Справа № 45654/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Вектор» до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14 жовтня 2009 року №461/23-1/20430808/1351310, -

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ «ВКФ «Вектор» 28.10.2009 року звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 жовтня 2009 року №461/23-1/20430808/1351310 у частині донарахованого зобов'язання з податку на прибуток підприємств та застосованої штрафної санкції на загальну суму 93 833,46 грн., у зв'язку із застосуванням «звичайної ціни».

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Відповідачем неправомірно на підставі п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» застосовано «звичайні ціну» до операцій з оренди нерухомості, оскільки за перевіряємий період орендодавець та орендар не були пов'язаними особами. Крім того, процедуру визначення «звичайної ціни» по черговості не дотримано , що спричинило безпідставність висновків перевірки та незаконність прийнятого оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Оскаржуваною постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2011 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Вектор» до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14 жовтня 2009 року №461/23-1/20430808/1351310- задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції №461/23-1/20430808/1351310 від 14.09.2009 року, у частині донарахованого зобов'язання з податку на прибуток підприємств та застосованої штрафної санкції на загальну суму 93 833,46 грн., у зв'язку із застосуванням «звичайної ціни».

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що донараховане зобов'язання по податку на прибуток внаслідок визначення «звичайних цін» є правомірним оскільки орендодавець та орендар є пов'язаними особами. Крім того, відповідач вважає, що ним процедура визначення «звичайної ціни» не порушена, а тому вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення законним. Також Відповідач посилається на постанови Ужгородської міськрайонного суду, якими притягнуто до адміністративної відповідальності керівника та головного бухгалтера Позивача, як на преюдиційні докази, які засвідчують факт порушення Позивачем вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що під здійсненням контролю слід розуміти володіння безпосередньо або через більшу кількість пов'язаних фізичних чи юридичних осіб найбільшою часткою (паєм, пакетом акцій) статутного фонду платника податку або управління найбільшою кількістю голосів у керівному органі такого платника податку або володіння часткою (паєм, пакетом акцій), не меншою 20 відсотків від статутного фонду платника податку. Для фізичної особи загальна сума володіння часткою статутного фонду платника податку (голосів у керівному органі) визначається як загальна сума корпоративних прав, що належить такій фізичній особі, членам сім'ї такої фізичної особи та юридичним особам, які контролюються такою фізичною особою або членами її сім'ї.

З огляду на відповідну норму, а також відомості про учасників ТОВ «ВКФ «Вектор», ТОВ « Веста - Сервіс», суд констатує, що між відповідними юридичними особами відсутні відносини пов'язаності визначені п.1.26 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». При цьому, ні Актом перевірки №126/23-1/20430808 від 06.10.2008 року ні додатками до нього, ні жодними іншими документами, висновок Ужгородської МДШ про пов'язаність ТзОВ «ВКФ «Вектор» та ТОВ «Веста - Сервіс » не доведений. Зокрема, із додатку 5 до Акту перевірки не вбачається, що саме у спірний період у ТОВ «ВКФ «Вектор» та ТОВ «Веста-Сервіс» безпосередньо чи через інших пов'язаних осіб володіли часткою, яка надавала можливість управління Товариством та була не меншою 20% від статутного фонду ТОВ «ВКФ «Вектор». Натомість позивачем спростований відповідний висновок поданими до суду статутами учасників та копіями паспортів учасників - фізичних осіб, які засвідчують відсутність відносин пов'язаності між ТОВ «ВКФ «Вектор» та ТОВ «Веста-Сервіс» безпосередньо або через інших пов'язаних осіб. Порядок визначення «звичайної ціни» за п.п. 1.20.5 і п.1.20 ст.20 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» можливий виключно у випадку неможливості визначення за попередніми підпунктами: 1.20.2 - на підставі інформації про укладені договори із ідентичними послугами у співставних умовах, 1.20.3 - на підставі привселюдних оголошень умов для надання таких послуг. Натомість із Акту перевірки вбачається, що Ужгородською МДПІ не вживалися жодні заходи, щодо визначення «звичайних цін» у порядку п.п. 1.20.2, п.п. 1.20.3 п.1.20 ст.20 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». При цьому, відповідь органу статистики про відсутність відомостей про середні ціни на оренду комплексних АЗС , не є достатньою підставою не виконувати вимоги п.п. 1.20.2, п.п. 1.20.3 п.1.20 ст.20 та передчасно застосувати вимоги п.п. 1.20.5 і п.1.20 ст.20 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією проведена планова виїзна податкова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Вектор» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2006 року по 31.03.2009 року. За результатами вище зазначеної податкової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Вектор» Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією складено Акт перевірки №126/23- 1/20430808 від 06.10.2009 року та прийнято податкове повідомлення-рішення податкове повідомлення-рішення від 14 жовтня 2009 року №461/23-1/20430808/1351310, яким позивачу донараховано основного зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 74676,37 грн. та 37338,19 грн. штрафних санкцій, у тому числі у сумі 93 833,46 грн., у зв'язку із застосуванням «звичайної ціни».

У Акті перевірки №126/23-1/20430808 від 06.10.2008 року містяться висновки, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Вектор» здавало у оренду основні засоби за заниженою вартістю юридичній особі - ТОВ «Веста - Сервіс», яка є пов'язаною із Позивачем. Внаслідок заниження вартості орендної плати Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією встановлено заниження валових доходів за період з IV кварталу 2007 року по І квартал 2009 року в загальній сумі 382376,44 грн. При цьому, визначення звичайної ціни здійснювалося у порядку п.п.1.20.51 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зокрема за правилами визначеними національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку та національних стандартів з питань оцінки майна і майнових прав, а саме за методом «витрати плюс».

У процесі розгляду позивачем подано копії статутів ТОВ «ВКФ «Вектор» та ТОВ «Веста - Сервіс» із зареєстрованими змінами, які діяли за період з 01.01.2006 року по 31.03.2009 року (звичайні ціни визначені за період з IV кварталу 2007 року по І квартал 2009 року) та довідки з Єдиного державного реєстру, які засвідчували реєстраційні дії внесення змін до установчих документів, копії паспортів учасників. У відповідності до установчих документів учасниками ТОВ «ВКФ «Вектор» з 03.03.2005 року по 28.09.2010 року були наступні юридичні особи: ТОВ «СК Петроліум» який володів часткою у розмірі 60% статутного капіталу, ТОВ «Тека» який володів часткою у розмірі 40% статутного фонду. Учасниками ТОВ «СК Петроліум» за перевіє мий період були: ОСОБА_2 із часткою у розмірі 72,6 % статутного фонду, ТОВ «Тека» із часткою у розмірі 7.4% статутного фонду, ТОВ «Веста» із часткою у розмірі 0,54% статутного фонду, ТОВ «Веста -Сервіс» із часткою у розмірі 9,73 % статутного фонду та ТОВ «Торговий Дім Веста Оіл» із часткою у розмірі 9,73% статутного фонду. Учасниками ТОВ «Тека» були наступні особи: ОСОБА_3 , який володів часткою у розмірі 98.66 % статутного фонду та ТОВ «СК Петроліум» із часткою у розмірі 1.34 % статутного фонду. Учасниками ТОВ «Веста -Сервіс» за перевіряємий період з 22.05.2007 року по 21.07.2009 року були фізичні особи: ОСОБА_4 , яка володіла часткою у розмірі 97,183% статутного фонду та ОСОБА_5 , який володів часткою у розмірі 2,817 % статутного фонду.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2009 року у справі №3-9461/09 ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.163 1 ч.І КУпАП України. Аналогічно постановою Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2009 року у справі №3-9460/09 ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.163 1 ч.1 КУпАП України.

Відповідно до п.1.26 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» пов'язана особа - особа, що відповідає будь-якій з наведених нижче ознак: юридична особа, яка здійснює контроль над платником податку, або контролюється таким платником податку, або перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени сім'ї фізичної особи, які здійснюють контроль над платником податку. Членами сім'ї фізичної особи вважаються її чоловік або дружина, прямі родичі (діти або батьки) як фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, а також чоловік або дружина будь-якого прямого родича фізичної особи або її чоловіка (дружини); посадова особа платника податку, уповноважена здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або зупинення правових відносин, а також члени її сім'ї.

Під здійсненням контролю слід розуміти володіння безпосередньо або через більшу кількість пов'язаних фізичних чи юридичних осіб найбільшою часткою (паєм, пакетом акцій) статутного фонду платника податку або управління найбільшою кількістю голосів у керівному органі такого платника податку або володіння часткою (паєм, пакетом акцій), не меншою 20 відсотків від статутного фонду платника податку. Для фізичної особи загальна сума володіння часткою статутного фонду платника податку (голосів у керівному органі) визначається , як загальна сума корпоративних прав , що належить такій фізичній особі , членам сім'ї такої фізичної особи та юридичним особам, які контролюються такою фізичною особою або членами її сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на відповідну норму, а також відомості про учасників ТОВ «ВКФ «Вектор», ТОВ «Веста-Сервіс», суд констатує, що між відповідними юридичними особами відсутні відносини пов'язаності визначені п.1.26 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». При цьому, ні Актом перевірки №126/23-1/20430808 від 06.10.2008 року ні додатками до нього, ні жодними іншими документами, висновок Ужгородської МДШ про пов'язаність ТзОВ «ВКФ «Вектор» та ТОВ «Веста-Сервіс» не доведений. Зокрема, із додатку 5 до Акту перевірки не вбачається, що саме у спірний період у ТОВ «ВКФ «Вектор» та ТОВ «Веста-Сервіс» безпосередньо чи через інших пов'язаних осіб володіли часткою, яка надавала можливість управління Товариством та була не меншою 20% від статутного фонду ТОВ «ВКФ «Вектор». Натомість Позивачем спростований відповідний висновок поданими до суду статутами учасників та копіями паспортів учасників - фізичних осіб, які засвідчують відсутність відносин пов'язаності між ТОВ «ВКФ «Вектор» та ТОВ «Веста-Сервіс» безпосередньо або через інших пов'язаних осіб.

Правовою підставою для застосування «звичайних цін» Ужгородською МДПІ визначено п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Відповідно до даної норми доход, отриманий платником податку від реалізації товарів (робіт, послуг) пов'язаним особам, визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такої реалізації. Тобто, відповідна норма Закону застосовується стосовно оподаткування операцій між пов'язаними особами, а оскільки ТОВ «ВКФ «Вектор» та ТОВ «Веста-Сервіс» не були пов'язаними особами, застосування «звичайних цін» для визначення валових доходів за період з IV кварталу 2007 року по І квартал 2009 року Ужгородською МДПІ здійснено помилково та суперечить п.7.4.1 п.7.4.ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Отже висновок про заниження ТОВ «ВКФ «Вектор» валових доходів на загальну суму 382376,44 грн. є безпідставним.

Суд критично оцінює також порушення Ужгородською МДПІ порядку визначення «звичайної ціни», який передбачений п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до вимог п.п. 1.20.1 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Згідно вимог п.п. 1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. З огляду на зазначені норми, обов'язок спростування договірних цін покладено на податковий орган. Натомість, норми п.п.1.20.1-1.20.10 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначають алгоритм дій податкового органу по збору інформації, доказів з метою доведення невідповідності договірної ціни рівню звичайної ціни.

Як вбачається із Акту перевірки податковим органом звичайні ціни визначено у порядку передбаченому п.1.20.5 і Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо звичайна ціна не може бути визначена з використанням норм попередніх підпунктів цього пункту, то для доказів обґрунтування її рівня застосовуються правила, визначені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, а також національними стандартами з питань оцінки майна та майнових прав. З метою оподаткування терміни "справедлива вартість", "ринкова вартість" та "чиста вартість реалізації", які використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку та національних стандартах з питань оцінки майна і майнових прав, прирівнюються до терміну "звичайна ціна", визначеного цим Законом.

Тобто, порядок визначення «звичайної ціни» за п.п. 1.20.5 і п.1.20 ст.20 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» можливий виключно у випадку неможливості визначення за попередніми підпунктами: 1.20.2 - на підставі інформації про укладені договори із ідентичними послугами у співставних умовах, 1.20.3 - на підставі привселюдних оголошень умов для надання таких послуг. Натомість із Акту перевірки вбачається, що Ужгородською МДПІ не вживалися жодні заходи, щодо визначення «звичайних цін» у порядку п.п. 1.20.2, п.п. 1.20.3 п.1.20 ст.20 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». При цьому, відповідь органу статистики про відсутність відомостей про середні ціни на оренду комплексних АЗС, не є достатньою підставою не виконувати вимоги п.п. 1.20.2, п.п. 1.20.3 п.1.20 ст.20 та передчасно застосувати вимоги п.п. 1.20.5 і п.1.20 ст.20 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Необґрунтованим є також посилання відповідача на Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2009 року у справі №3-9461/09 та Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2009 року у справі №3-9460/09, як на преюдиційні докази , які свідчать про заниження ТОВ «ВКФ «Вектор» валового доходу з податку на прибуток за період з IV кварталу 2007 року по І квартал 2009 року на загальну суму 382376,44 грн.

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Предметом адміністративного розгляду є податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі висновків про заниження ТОВ «ВКФ «Вектор» валового доходу з податку на прибуток за період з IV кварталу 2007 року по І квартал 2009 року на загальну суму 382376,44 грн.

Як вбачається із описової частини постанов Ужгородського міськрайонного суду: «06 жовтня 2009 року при проведенні перевірки за дотриманням вимог податкового законодавства у ТОВ «ВКФ «Вектор» було виявлено :порушення ведення податкового обліку за період з 01.01.2006 р. по 31.03.2009 р., а саме: не включено до складу валових доходів позитивної курсової різниці по валютному кредиту; заниження цін на орендні послуги; заниження валових витрат; завищення рядка 26 декларації з ПДВ; заниження суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню». У зазначених постановах не містяться відомостей про заниження ТОВ «ВКФ «Вектор» валового доходу по податку на прибуток за період з IV кварталу 2007 року по І квартал 2009 року на загальну суму 382376,44 грн. Також, не можна вважати такими діями «заниження цін на орендні послуги», оскільки вони не є податковим правопорушеннями. У спірному випадку, податковими правопорушеннями є заниження особою валового доходу за конкретний період, у конкретній сумі.

Крім того, як вбачається із зазначених постанов перераховані вище обставини встановлені на підставі протоколів про адміністративне правопорушення №119/23-1 від 06.10.2009 року та Акту перевірки №126/23-1 від 06.10.2009 року, висновки якого у частині заниження валового доходу ТОВ «ВКФ «Вектор» по податку на прибуток за період з IV кварталу 2007 року по І квартал 2009 року на загальну суму 382376,44 грн. спростовані наявними доказами та іншими матеріалами справи.

За викладених обставин, Постанова Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2009 року у справі №3-9461/09 та Постанова Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2009 року у справі №3-9460/09 не є преюдиційними доказами у розумінні ч.4 ст.72 КАС України, які свідчать про заниження ТОВ «ВКФ «Вектор» валового доходу по податку на прибуток за період з IV кварталу 2007 року по І квартал 2009 року на загальну суму 382376,44 грн.

Враховуючи вищевикладене , донарахування ТОВ «ВКФ «Вектор» зобов'язання з податку на прибуток підприємств та застосованої штрафної санкції на загальну суму 93 833,46 грн., у зв'язку із застосуванням «звичайної ціни» здійснено протиправно та без належних для цього підстав.А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що 19 квітня 2011р. було прийнято постанову Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 2а-4212/09/0770 за позовом ТОВ «ВКФ «Вектор» до Ужгородської МДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 жовтня 2009р. № 461/23-1/20430808. Однак в тексті даної постанови допущено описку, а саме: в резолютивній частині постанови вказано дату прийняття податкового повідомлення-рішення № 461/23-1/20430808 від 14.09.2009р. Але скасоване повідомлення-рішення було прийняте 14.10.2009р., що підтверджується копією даного повідомлення-рішення, яка є в матеріалах справи.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2011 року у справі № 2а-4214/09/0770 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар