Справа № 826/1173/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Київ К/800/45780/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді: Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі: Романишин О.Р.,

за участі представника позивача - Ярмоли А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2014 р. по справі № 826/1173/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» звернулось до суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення від 23.07.2013р. №100250000/2013/500095/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2014 року в задоволенні позову ТОВ «Фоззі-Фуд» відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2014 р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправни та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості № 100250000/2013/500095/2 від 23.07.2013 р.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, Київська міжрегіональна митниця Міндоходів подала касаційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції. Скарга обґрунтована невірним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судом та обґрунтованість застосування норм матеріального права до вирішення спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав до її задоволення, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що між Фірмою "Iverso LLP" (Великобританія) (продавець) та ТОВ "Фоззі-Фуд" (покупець) укладено контракт від 13.02.2013 №482, відповідно до якого продавець продавав а покупець купував, товар: риба свіжоморожена - скумбрія, вага нетто 19600кг., за митною вартістю визначеною за першим методом - 1.9088доларів США за кг.

23.07.2013 р. TOB «Фоззі-Фуд» подало в електронній формі МД №100270000/2013/030590 для декларування товару - риба свіжоморожена-Скумбрія, ціла, не патрана, t/m «Pescados Barandica S.A.», виробник Pescados Barandica S.A. Santander, країна виробник - Іспанія, вага нетто 19600 кг., за митною вартістю визначеною за першим методом - 1,91 USD/кг.

До МД №100270000/2013/030590 від 23.07.2013р. була подана декларація митної вартості, в якій зазначені складові митної вартості, що декларуються: ціна товару (його інвойс на вартість) - 36 260 USD (або 311 327 грн.); витрати на транспортування до кордону України - 1 152,76 USD (або 9 214 грн.). Загальна митна вартість товару - 37 412,76 USD (в національній валюті - 299 040,18 грн.)

Митна вартість була заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Разом із МД №100270000/2013/030590 позивачем було подано пакет документів:

· картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2013/0000146 від 20.03.2013;

· міжнародна автомобільна накладна (CMR) №000156 від 16.07.2013 (ас. 25,111);

· рахунок-фактура про транспортно-експедиційні послуги ЛП-0000183 від 22.07.2013 (ас. 28);

· довідка про транспортні витрати №482-29 від 16.07.2013 (ас. 29);

· рахунок-фактура (інвойс) на товар №1305-21/12 від 21.05.2013 (ас. 32);

· зовнішньоекономічний договір №482 від 13.05.2013 (ас. 33-38);

· документи, які підтверджують якість, походження товару та не стосуються митної вартості (ветеринарне свідоцтво, декларація виробника, міжнародний ветеринарний сертифікат, сертифікат про походження товару, сертифікат якості).

В той же час, відповідач надав декларанту в електронній формі вимогу про надання додаткових документів, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі здійснювалися за умовами договору; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортні документи та документи, що підтверджуються вартість транспортування товару.

На вказану вимоги митниці позивач, листом № 638 від 23.07.2013 року, надав додаткові документи:

- повторно надано рахунок-фактуру про транспортно-експедиційні послуги ЛП-0000183 від 22.07.2013 (а.с. 28);

- повторно подано довідку про транспортні витрати №482-29 від 16.07.2013 (а.с. 29);

- надано договір №Л-25 від 01.06.2013 із перевізником, який забезпечував транспортування товару (а.с.133-137);

- повторно подано контракт (зовнішньоекономічний договір) №482 від 13.05.2013 (а.с. 33-38);

- прайс-лист від 10.05.2013 (а.с. 127);

- комерційну пропозицію від 10.05.2013 (а.с.125);

- копію експортної декларації країни відправлення 13LTU9000136B3379 від 20.07.2013 (а.с.129-130);

- виписку з бухгалтерської документації від 22.05.2013, яка підтверджує, що операції з постачальником Inverso LLP відображені в бухгалтерському обліку (а.с. 144);

- платіжне доручення №249 від 21.05.2013 (а.с. 141-142) на попередні поставки товару, оскільки на момент митного оформлення товар ще не був оплачений;

- лист відправника - продавця Inverso LLP (а.с.126) про те, що ділові відносини постачальника є третіми особами є комерційною таємницею;

- висновок Київської торгово-промислової палати про вартісні характеристики товару №Ц-309 від 20.06.2013 (а.с. 139-140), який раніше був виготовлений на аналогічний товар постачальника Inverso LLP, що раніше імпортувався в Україну.

Водночас, митницею зазначено, що витребуванні документи у ТОВ «Фоззі-Фуд», надані не в повному обсязі.

На виконання вимог пункту шостого статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, Київською міжрегіональною митницею Міндоходів було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв'язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Також, відповідачем винесено Рішення про коригування митної вартості товарів від 23.07.2013 №100250000/2013/500095/2, відповідно до якого митна вартість визначена митним органом для товару на рівні 2,6800 USD/кг., із застосуванням резервного методу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем обґрунтовано було відкориговано митну вартість імпортованого позивачем товару, оскільки декларантом надано не всі належні документи на підтвердження заявленої митної вартості, спірні рішення митного органу є правомірними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наданими до митного оформлення документами підтверджується визначена позивачем митна вартість товарів, у зв'язку з чим дії відповідача по коригуванню митної вартості за резервним методом є неправомірними, а тому спірні рішення митного органу підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду щодо неправомірності спірних рішень митного органу, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Як встановлено під час судового розгляду справи, 11.10.2013р. TOB «Фоззі-Фуд» подало відповідачу заяву про визнання заявленої митної вартості з врахуванням додатково поданих документів за МД №100270000/2013/030590 від 23.07.2013 р. та скасування рішення про коригування митної вартості №100250000/2013/500095/2 від 23.07.2013р. (а.с. 54-62). До заяви було додане платіжне доручення №834 від 13.08.2013р. на суму 141120,00 доларів США про проведення оплати за товар за інвойсом 1305-21/14, 1305-21/13, 1305-21/7, 130-215/12 із копіями цих інвойсів та банківської виписки. Дане платіжне доручення підтверджувало проведення оплати до оцінюваний товар в повному обсязі.

23.10.2013р. вх.№3314-03/11 TOB «Фоззі-Фуд» отримало відповідь від 17.10.2013 №14.1/4-26/6405, згідно якої відповідач відмовився визнати заявлену митну вартість та скасувати прийняте рішення про коригування митної вартості (а.с. 62-63).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 29.07.2013р. позивач звернувся до відповідача також із заявою, в порядку пп. 7 та 8 частини 3 статті 52 МК України, про надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана та інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості.

12.08.2013р. TOB «Фоззі-Фуд» отримало відповідь митного органу від 05.08.2013р. №14.1/2-24/2812 (а.с. 51-53), зі змісту якої вбачається, що митний орган не вказав жодних причин, конкретних розбіжностей, які були виявлені в поданих документах, не зазначив наявну в нього інформацію про складові митної вартості.

В рішенні про коригування митної вартості відповідач також не вказав про конкретні недоліки в поданих позивачем документах.

Також, судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що у вимозі митного органу щодо витребування додаткових документів не вказано підстав для витребування додаткових документів, не зазначено як виявлено розбіжності чи ознаки підробки документів. Поряд з цим, відповідач додатково вимагав документи, які вже були надані.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про те, що позивач надав всі необхідні документи, які підтверджували складові митної вартості товару.

Крім того, встановлено, що на момент митного оформлення у відповідача була інформація про ідентичні та подібні товари, а тому відповідач мав можливість застосувати методи 2-а та 2-6 (за ціною ідентичних або за ціною подібних товарів).

Відповідно до витягу з цінової бази (а.с. 151-161) ідентичний товар (того самого виробника Pescados Barandica S.A. Santander, країна виробник Іспанія), був відпущений у вільний обіг за митною вартістю (а.с. 152):

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723462 від 07.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723473 від 07.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723475 від 07.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723476 від 07.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723601 від 14.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723657 від 14.06.2013.

Натомість, відповідач визначив митну вартість товару 2,68 USD/кг., проте у витягу із цінової бази, який надав останній, 71% ідентичних або аналогічних товарів були розмитнені за ціною нижче 2,68 USD/кг, таким чином митна вартість задекларована позивачем відповідала рівню ринкових цін.

В свою чергу, відповідачем не надано належного обґрунтування скоригованої митної вартості товару.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що митним органом було порушено послідовність застосування методів визначення митної вартості.

Колегія суддів підтримує думку апеляційного суду, що первинно надані позивачем документи разом з ВМД так само, як і додатково надані, оцінені митним органом неналежним чином.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

При цьому митним органом не було спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об'єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митною кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи все вищевикладене, беручи до уваги необґрунтованість висновків митного органу щодо неналежності наданих позивачем документів, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що рішення про коригування митної вартості товарів від 23.07.2013р. №100250000/2013/500095/2 Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України прийняті з порушенням вимог ст. ст. 53-60 Митного кодексу України.

Колегія суддів дійшла думки, що висновки суду апеляційної інстанцій про задоволення позову ґрунтуються на вірно встановлених фактичних обставинах справи, належній оцінці досліджених доказів, та обґрунтовано застосованих нормах матеріального права до вирішення спірних правовідносин. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення, не встановлено.

Твердження касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в ал и л а:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2014 р. по справі № 826/1173/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді:

/підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Н.В. Васильченко