Справа № 362/151/15-а
Суддя: Марчук О. Л.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/151/15-а
Провадження № 2-а/362/31/15
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04.02.2015 року о 15 годині 00 хвилин суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши у скороченому провадженні в місті Василькові Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в місті Василькові та Васильківському районі Київської області про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) та, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 8 років.

Проте, рішенням Управління пенсійного фонду України в місті Василькові та Васильківському районі Київської області від 13.10.2014 року № 4914/06, йому відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з підстав ненадання документів, що підтверджують період роботи в зоні відчуження.

Посилаючись на надання документів, що підтверджують його роботу в зоні відчуження, позивач просить визнати неправомірною відмову Управління пенсійного фонду України в місті Василькові та Васильківському районі Київської області (далі по тексту також Управління) щодо призначення йому відповідної пенсії та зобов`язати Управління призначити йому пенсію за віком з 07 квітня 2014 року, провівши її нарахування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У строк встановлений процесуальним законом, відповідач подав через канцелярію суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що 04.07.2014 року позивач, який є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До вказаної заяви позивач додав оригінал і копію трудової книжки (серія НОМЕР_1 ) та копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, 2 категорії (серія НОМЕР_2 ).

Разом з цим, перевірити період роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не виявилось можливим у зв`язку з ліквідацією ТОВ «Києво-Святошинське РБУ» про що відповідача було повідомлено управлінням Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області.

Документи щодо роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС, додані позивачем до адміністративного позову відповідач не враховує, оскільки вони завірені неналежною організацією.

Посилаючись на те, що позивач не надав передбачену Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, довідку за формою № 122, оригіналів первинних документів, підтверджуючих його участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, копій первинних документів, завірених організацією в складі якої позивач безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідач вважає заявлені вимоги безпідставними, а позивача, таким, який не має права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та просить відмовити в задоволенні позову.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, керуючись частиною четвертою статті 183-2 КАС України, приходжу до висновку про наявність достатніх підстав для прийняття рішення в скороченому провадженні без проведення судового засідання.

Судом встановлено, що станом на час звернення до суду із вказаним адміністративним позовом позивач досяг п`ятдесятидворічного віку, що підтверджується копію його паспорту громадянина України (а.с. 3 4).

Згідно із посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2), позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 робочих днів (а.с. 5).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів 8 років.

13.10.2014 року Управлінням прийнято рішення про відмову за № 4914/06, яким розглянуто заяву позивача від 04.07.2014 року та визначено відсутнім право останнього на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно із Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскаржуване рішення відповідача мотивоване тим, що, звертаючись до Управління, позивач не надав довідку за формою № 122 та первинних документів, підтверджуючих його участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.

Частиною п`ятою пункту 2.1. розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додається також посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Отже, згідно із встановленим переліком, особа має право додати до заяви про призначення пенсії інші первинні документи в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено наступні обставини.

Наказом Києво-Святошинської ремонтно-будівельної дільниці № 63 від 22 червня 1987 року, позивач був відряджений водієм в місто Чорнобиль строком на 30 днів з 23 червня по 23 липня 1987 року (а.с. 6).

З копії Довідки Києво-Святошинської ремонтно-будівельної дільниці від 16.03.1993 року № 49 вбачається, що позивачу за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за місцем основної роботи в Києво-Святошинській ремонтно-будівельній дільниці на посаді водія виплачено додаткову заробітну плату в підвищеному розмірі відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року за № 207-7 в населеному пункті м. Чорнобиль з 23 червня по 23 липня 1987 року (а.с. 7).

Отже, на переконання суду, вказані документи підтверджують ту обставину, що позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, працював у 1987 році в зоні відчуження у місті Чорнобиль більше 14 календарних днів.

До того ж, постановою Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних союзів від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища», на працівників підприємств, організацій і установ, незалежно від відомчої підлеглості (включаючи осіб, тимчасово переведених і відряджених), зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища, було розповсюджено дію пунктів 1 (на період проведення цих робіт) і 10 постанови ЦК КПРС, Президіуму Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156.

У пункті 1 постанови ЦК КПРС, Президіуму Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції», керівникам підприємств і організацій було надано право здійснювати оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, по завищеним до 100 відсотків тарифним ставкам і посадовим окладам.

Копією особового рахунку позивача, підтверджується факт вказаної виплати позивачу у графі премії «компенсація ЧАЕС» за липень 1987 року (а.с. 8).

Тобто, враховуючи, що керівництвом організації, де працював позивач у 1987 році, йому було виплачено додаткову заробітну плату в підвищеному розмірі відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року за № 207-7, слід зробити висновок, що керівником Києво-Святошинської ремонтно-будівельної дільниці було реалізовано право на оплату праці позивача по завищеним посадовим окладам, який був безпосередньо зайнятий на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що в свою чергу також засвідчує факт роботи позивача у зоні відчуження в місті Чорнобиль, а саме: з 23 червня по 23 липня 1987 року.

Та обставина, що відповідно до запису № 6 трудової книжки позивача, 21.11.1983 року він був прийнятий маляром 4-го розряду (а.с. 9 10), а відряджений у місто Чорнобиль як водій, на яку посилається відповідач у своїх запереченнях, на думку суду, не спростовує той факт, що позивач був безпосередньо зайнятий на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС строком понад 14 днів, а саме: з 23 червня по 23 липня 1987 року.

Таким чином, судом встановлено, що копія наказу Києво-Святошинської ремонтно-будівельної дільниці № 63 від 22 червня 1987 року та копія довідки Києво-Святошинської ремонтно-будівельної дільниці від 16.03.1993 року № 49, що містяться на аркушах 6 і 7 матеріалів справи, є первинними документами, в яких зазначено період роботи і населений пункт, де позивачем виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Причини, через які позивач не надав відповідачу будь-які інші документи щодо його роботи в зоні відчуження є об`єктивними та не залежать від позивача, оскільки згідно із довідкою ТОВ «Києво-Святошинське РБУ» від 23.06.2014 року, документи щодо позивача втрачено при переїзді у зв`язку з ліквідацією підприємства, яке відрядило позивача в місто Чорнобиль у 1987 році (а.с. 20).

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що відповідач не доказав правомірність свого рішення, а тому його слід визнати неправомірним.

Оскільки, позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги про існування у нього права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту першого частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: факт праці у 1987 році в зоні відчуження не менше 14 календарних днів, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 07 квітня 2014 року та провести її нарахування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки відповідно до пунктів десятого і вісімнадцятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» сторін звільнено від сплати судового збору, судові витрати слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 2, 7 12, 69 72, 79, 86, 98, 158 163, 183-2 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати рішення Управління пенсійного фонду України в місті Василькові та Васильківському районі Київської області від 13.10.2014 року № 4914/06 неправомірним.

Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в місті Василькові та Васильківському районі Київської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком з 07 квітня 2014 року та провести її нарахування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий