Справа № 804/20812/14
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В.
при секретаріМофі І.В.,
представника позивача Орєхова Ю.О.,
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився вдруге, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із участю представника у судових засіданнях у Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді, а також у зв'язку із тим, що справа для супроводу була передана до ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області лише 19.01.2015р., проте, судом зазначене клопотання було відхилено у зв'язку із необґрунтованістю - у матеріалах справи міститяться відомості про вручення Державній податковій інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області судової повістки та позовної заяви з додатками уповноваженій особі - відповідача 16.01.2015 року, відповідачем до клопотання не було додано доказів того, що уповноважений представник відповідача 20.01.2015р. приймає участь у судових засіданнях у Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді, неможливість прибуття у судове засідання іншого представника відповідача.
За таких обставин суд, керуючись положеннями ст.128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача - суб'єкта владних повноважень.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ БУД" зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 19.12.2006р. та перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п.п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
Згідно із п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності такої обставини - за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням, якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Відповідно до п. 78.8 ст. 78 ПК України порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Згідно із п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.
Підпунктом 86.3 ст. 86 ПК України встановлено, що акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, та реєструється в органі державної податкової служби протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Згідно із п. 86.10 ст. 86 ПК України у акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника.
Підстави та порядок проведення перевірки позивачем не оскаржено.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо розгляду адміністративної справи судом не інакше як за позовною заявою та лише в межах заявлених позовних вимог, суд при розгляді цієї справи досліджує питання виключно щодо порушень, встановлених за результатами перевірки позивача, які були враховані податковим органом при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Перевіркою ТОВ "АТ БУД" встановлено порушення платником податків вимог п.п.14.1.178 п. 14.1 ст.14, п. 36.1 ст. 36, п. 38.1 ст. 38, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 2162833 грн., що й свою чергу призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту звітного періоду (ряд. 19 Декларації) на суму 2160366 грн. та заниження ПДВ на суму 2467 грн., в тому числі за серпень 2014 року на суму 2467,00 гривень.
Зокрема, перевіркою встановлено, що до складу податкового кредиту серпня 2014 року ТОВ "АТ БУД" було включено суми ПДВ по податковій накладній № 3 від 12.08.2014 р., виписаній ТОВ «Фотолюкс-Україна». При цьому, ТОВ «Фотолюкс-Україна» не відобразило вищезазначену податкову накладну у реєстрі податкових накладних та у складі податкових зобов'язань за серпень 2014 року.
Відповідач також у акті перевірки посилається на те, що згідно системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту станом на дату складання акту рахуються розбіжності у частині завищення ТОВ "АТ БУД" податкового кредиту у сумі 2162833 грн. за серпень 2014 року.
Відповідач зауважує на тому, що ТОВ «Фотолюкс-Україна» не виконало свій податковий обов'язок не обчисливши, не задекларувавши та не сплативши суму податку в порядку і строки, визначені законодавством по операціям з реалізації нерухомого майна ТОВ "АТ БУД", як це передбачено вимогами п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України.
Згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки податкове повідомлення-рішення приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Враховуючи висновки перевірки, Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення-рішення від 15.12.2014р.:
Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного на час виникнення спірних правовідносин (на час формування позивачем податкового кредиту за період серпень 2014 року) законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.
Абзацем «а» п. 198.1 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
При цьому, абз. 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.
Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка відповідно до п. 201.6. ст. 201 Кодексу, є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При цьому, згідно абз. 2 вказаного пункту, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно п. 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних з 1 липня 2011 року запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 100 тисяч гривень.
Згідно абз. 9 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.
Отже, підставою для віднесення платником податків сум ПДВ до податкового кредиту звітного періоду є наявність у такого платника податків належним чином оформленої податкової накладної, яка має бути зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних у разі, якщо зазначена у ній сума ПДВ перевищує 100 тисяч гривень.
Водночас, абзацами 11, 12 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі, покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.08.2014р. між ТОВ "АТ БУД" (іпотекодержатель) та ТОВ «Фотолюкс-Україна» (іпотекодавець) було укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, на виконання умов якого у рахунок часткового виконання іпотекодавцем-боржником зобов'язань перед іпотеко держателем, ТОВ "АТ БУД" набув права власності на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. березинська, 66-д, за договірною ціною згідно висновку оцінювача у розмірі 12977000,00 гривень.
Розрахунки за договором проведено сторонами у повному обсязі.
Відповідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при реалізації умов договору, ТОВ «Фотолюкс-Україна» бул виписана податкова накладна № 3 від 12.08.2014 р. на суму 12977000 гривень.
Проте, зазначена накладна не була відображена ТОВ «Фотолюкс-Україна» у реєстрі податкових накладних та у складі податкових зобов'язань за серпень 2014 року.
Відповідно до п.201.6. ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна № 3 від 12.08.2014 р. на суму 12977000 гривень була включені позивачем до реєстру отриманих податкових накладних за серпень 2014 року, та, відповідно, зазначена в ній сума ПДВ - до податкового кредиту серпня 2014 року, що відображено у податковій декларації з ПДВ за вказаний період, зокрема, у додатку 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до декларації. При цьому, відповідно до абз. 11 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, разом із податковою декларацією за серпень 2014 року, ТОВ "АТ БУД" до податкового органу було надано додаток 8 «Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних») до податкової декларації з ПДВ, у якому позивачем зазначено про порушення ТОВ «Фотолюкс-Україна» норм п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України щодо заповнення та/або реєстрації в єдиному реєстрі податкової накладної.
Зазначені факти підтверджуються доказами, дослідженими судом у процесі судового розгляду, а саме: копією листа ТОВ "АТ БУД" на імя начальника Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (вих. № 14-016 від 18.09.2014р.), який отримано відповідно до відмітки відповідачем 22.09.2014р., копіями податкової декларації з ПДВ за серпень 2014р. (з додатками), копіями квитанцій № 2 від 22.09.2014р. про підтвердження доставлення податковому органу в електроному виді за допомогою електронного обігу документів податкової декларації з додатками за серпень 2014 року.
Таким чином, отримавши податкову накладну № 3 від 12.08.2014 р. у серпні 2014 р., ТОВ "АТ БУД" включило вказані в них суми ПДВ до податкового кредиту сурпня 2014 року, скориставшись правом на формування податкового кредиту на підставі податкової накладної, виписаної всупереч абз. 2 п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, тобто не зареєстрованої ТОВ «Фотолюкс-Україна» у Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач, разом із декларацією з ПДВ за сурпень 2014 року, надав до податкового органу додаток № 8 до декларації, що відповідно до абз. 11 вказаного пункту, є підставою для віднесення вказаної у даній податковій накладній сум до складу податкового кредиту звітного податкового періоду - сурпня 2014 року. Отже, податковий кредит на суму 2162833 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Фотолюкс-Україна» сформовано позивачем правомірно.
Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з висновком відповідача, викладеним у акті № 1445/2201/34822880 від 18.11.2014 року щодо порушення позивачем п.п. 14.1.178 п. 14.1 ст.14, п. 36.1 ст. 36, п. 38.1 ст. 38, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України, яке полягає у включенні підприємством до складу податкового кредиту серпня 2014 року ПДВ в сумі 2162833,00 грн. по заяві зі скаргою на постачальника по податкових накладних (недоотриманих та/або отриманих з порушенням), що призвело до завищення останнім податкового кредиту вказаного періоду на зазначену суму.
З огляду на відсутність порушень не підлягають застосуванню до відповідача і штрафні санкції за вказані порушення.
З вищевикладеного вбачається, що позивач виконав вимоги чинного законодавства України і правомірно на підставі даних бухгалтерського обліку (первинних бухгалтерських документів) відобразив у даних податкового обліку операції із зазначеним контрагентом.
Крім того, будь-яка неправомірна діяльність контрагентів (наприклад, їх «фіктивні» відносини з іншими контрагентами) не впливають на результати діяльності позивача і не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності платника податку, оскільки згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Частиною 2 ст. 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Таким чином, відшкодуванню із Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АТ БУД" підлягають всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати у сумі 2009,7 гривні.
Керуючись ст. ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АТ БУД" судовий збір у розімір 2009,7 гривень.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 січня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили на 23.01.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.В Ільков В.В.Ільков О.А.Чернецька