Справа № 711/7286/12, 2а-307/8/14
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Справа № 876/3830/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

представників третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області третя особа ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 23.04.2012 року звернулися до суду із позовною до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області щодо визнання протиправними та скасування рішення 6-ої сесії 23-го скликання Вільховецької сільської ради від 23.04.1999 року «Про передачу земельних ділянок у власність» та рішення 6-ої сесії 23-го скликання Вільховецької сільської ради від 24.04.1999 року «Про виділення земельних ділянок під будівництво житлових будинків громадянам, які постраждали від стихійного лиха».

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.03.2014 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. В якій посилається на порушення судом норм матеріального права просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом всупереч нормам законодавства поновлено строк на оскарження рішення сільської ради від 23.04.1999 року, також не встановлено якими рішеннями сільської ради порушені права позивачів, оскільки їм була виділена земельна ділянка та прийняте відповідне рішення сільської ради в іншому місті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Вільховецької сільської ради від 13.11.1998 року №39 «Про виділення земельної ділянки під індивідуальну забудову» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жителям ІНФОРМАЦІЯ_1, виділено земельну ділянку розміром 0,07 га в ур. Лужани перший ряд забудови для будівництва житлового будинку.

Актом про перенесення в натуру меж земельної ділянки наданої для індивідуального будівництва ОСОБА_1 від 11.02.1999 року визначено її межі на підставі сформованої схеми складеною землевпорядником Вільховецької сільської ради з погодженням суміжних землекористувачів. Комунальним проектним підприємством «Тячів-проект» видано будівельний паспорт ОСОБА_1, ОСОБА_2 в с. Вільхівці на вулиці Лужани.

Рішенням Вільховецької сільської ради від 20.12.1998 року «Про надання дозволу на індивідуальну забудову» розглянувши заяви громадян, які постраждали внаслідок стихійного лиха про виділення їм земельних ділянок під індивідуальну забудову, виділено земельну ділянку розміром 0,07 га в урочищі «Лужани» для будівництва житлового будинку. Однак в подальшому рішенням Вільховецької сільської ради від 18.04.1999 року «Про виділення земельних ділянок» в зв'язку з конфліктною ситуацією, що склалася внаслідок вирішення питання виділення земельних ділянок під індивідуальну забудову громадянам, які постраждали від стихійного лиха призупинено дію рішення від 20.12.1998 року «Про надання дозволу на індивідуальну забудову».

Рішенням Вільховецької сільської ради від 23.04.1999 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» в п.2 визначено, що у зв'язку з відміною пункту 1 рішення від 20.12.1998 року «Про надання дозволу на індивідуальну забудову», відмовлено у передачу земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_1

Рішенням Вільховецької сільської ради від 23.04.1999 року «Про виділення земельних ділянок під забудову громадянам, які постраждали від стихійного лиха» в пункті 1 рішення Вільховецької сільської ради від 20.12.1998 року «Про виділення земельних ділянок під будівництво житлових будинків громадянам, які постраждали від стихійного лиха» та рішення «Про надання дозволу на індивідуальну забудову» відмінено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що територіальна громада здійснює місцеве самоврядування в порядку, встановленому законом, безпосередньо або через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина третя статті 140, частина перша статті 144 Основного Закону України).

Акти органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Під час розгляду справи, колегія суддів враховує положення рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року, яким встановлено, що стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, окрім тих випадків, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані із реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначає сам позивач, про існування оскаржуваних рішень Вільховецької сільської ради від 24.04.1999 року, позивачі дізнались у кінці березня 2012 року, без зазначення у зв'язку з чим пропущено строк на подання позову до суду і підтвердження обґрунтованості пропущення строку щодо оскарження оспорюваних актів сільської ради.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити, що при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналась про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, що коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність. Слід мати на увазі чи мав позивач реальну можливість дізнатися про наявність порушення його прав оскаржуваними рішеннями раніше.

В частині дотримання строку звернення до суду колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ст.99 КАС України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), останнім не наведено поважних причин його пропуску.

Відділ містобудування та архітектури Тячівської РДА за № 27 від 22.02.2012 року підтверджує, що земельна ділянка, яка першочергово була надана ОСОБА_1 для будівництва житлового будинку в ур. Лужани та земельна ділянка ОСОБА_6 в ур. Лужани являються різними земельними ділянками

Львівський апеляційний адміністративний суд направляв запит до Вільховецької сільської ради щодо отримання позивачами земельних ділянок відповідно до відповіді від 22.12.2014 року №225/02-23, що згідно погосподарського обліку за гр. ОСОБА_2 зареєстровано житловий будинок в с. Вільхівці по вул. Гагаріна №34 (новий 36) та закріплена земельна ділянка загальною площею 0,25 га.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення 6-ої сесії 23-го скликання Вільховецької сільської ради від 23.04.1999 року «Про передачу земельних ділянок у власність» та рішення 6-ої сесії 23-го скликання Вільховецької сільської ради від 24.04.1999 року «Про виділення земельних ділянок під будівництво житлових будинків громадянам, які постраждали від стихійного лиха» підлягають залишенню без розгляду, оскільки подані з пропущенням строку на їх оскарження без зазначення обґрунтованих причин.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.03.2014 року у справі №301/82/14-а - скасувати, а позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області третя особа ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 29.01.2015 року