Справа № 816/4989/14
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4989/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик - Куличок О.Л.,

представника позивача - Сингаївської Т.С.,

представника відповідача - Вербицької І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Сільськогосподарського кооперативу "Іскра" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2014 року Сільськогосподарський кооператив "Іскра" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення № /2040 від 23.10.2014.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на безпідставність висновків відповідача про порушення Сільськосподарським кооперативом "Іскра" вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість за результатами господарських операцій з ТОВ Компанія "Нафтатрейд", оскільки надані на перевірку податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, документи щодо оплати товару підтверджують реальність господарської операції та право на віднесення відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, при цьому можливі порушення податкового законодавства підприємствами по ланцюгу постачання не можуть бути підставою для обмеження права покупця на податковий кредит.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення тим, що за результатами перевірки не підтверджено факт поставки позивачу товару від ТОВ "Компанія "Нафтатрейд" з огляду на окремі недоліки товарно - транспортних накладних, відсутність документа, що свідчить про якість придбаного товару, Журналів за формою, передбаченою Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України, а також враховуючи висновки акту Світловодської ОДПІ від 21.08.2013 №343/2200/30078626 "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ Компанія "Нафтатрейд" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПП "ВКФ "Експостач", їх реальності та повноти відображення в обліку за лютий 2012 року". За таких обставин вказувала, що відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість по операціям позивача із ТОВ "Компанія "Нафтатрейд", а відтак формування позивачем податкового кредиту за результатами таких господарських операцій є безпідставним.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного.

Судом встановлено, що Сільськогосподарський кооператив "Іскра" (ідентифікаційний код 03772401) зареєстрований як юридична особа 26.02.2000, як сільськогосподарське підприємство є суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість з 01.01.2009 /а.с. 224 - 225/.

З 14.07.2014 по 18.07.2014 Кременчуцькою ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку Сільськогосподарського кооперативу "Іскра" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Компанія "Нафтатрейд" за період травень 2011 року, березень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт №1897/16-03-22-01-08/03772401 від 25.07.2014, в якому зафіксовано порушення позивачем приписів пункту п. 198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ всього на суму 31 421 грн., в тому числі за березень 2012 року (в акті описка щодо вересня 2012 року) на суму 31 421 грн; п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлення завищення від'ємного значення податку на додану вартість у сумі 46 176 грн, в тому числі за травень 2011 року на суму 46 176 грн. /а.с.12-25/

На акт перевірки №1897/16-03-22-01-08/03772401 від 25.07.2014 позивачем подано заперечення, які Кременчуцькою ОДПІ відхилено /а.с. 26-37/.

На підставі акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № /1551 від 13.08.2014, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 47 131,50 грн., в тому числі за основним платежем - 31 421 грн, за штрафними санкціями - 15 710 грн, яке за результатами розгляду скарги позивача рішенням Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 17.10.2014 № 2244/10/16-31-10-04-12 скасовано із покладенням обов'язку на податковий орган винести податкове повідомлення-рішення на суму зменшення від'ємного значення податку на додану вартість за березень 2012 року в розмірі 32 826 грн. /а.с. 44 - 47/.

З урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 17.10.2014 № 2244/10/16-31-10-04-12 Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № /2040 від 23.10.2014, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2012 року на загальну суму 32 826 грн /а.с.10/.

Позивач не погодився із вказаним податковим повідомленням-рішенням, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з наступного.

В ході розгляду справи судом встановлено, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про завищення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за березень 2012 року на 32 826 грн. внаслідок включення до складу податкового кредиту відповідної суми ПДВ на підставі податкової накладної ТОВ компанія "Нафтатрейд" № 13 від 13.03.2012 щодо придбання дизпалива в кількості 18,21 т.

Згідно з пунктом 198.1. статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення і існування спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Суд також враховує, що статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Із положень частин 1, 3 статті 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

З огляду на викладене, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними податковими накладними, первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ Компанія "Нафтатрейд" укладено договір поставки №П-21/03/2012 від 12.03.2012, відповідно до умов якого ТОВ Компанія "Нафтатрейд" (продавець) зобов'язувався поставити позивачу (покупець) нафтопродукти, а позивач зобов'язувався прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму /а.с. 49/.

Згідно пункту 2.1. Договору загальна кількість товару, що підлягає поставці, визначається у накладних. Відповідно до пункту 5.1. Договору постачальник здійснює постачання товару покупцю власним транспортом.

В ході виконання договору ТОВ Компанія "Нафтатрейд" видано позивачу видаткову накладну № 154 від 13.03.2012 /а.с. 147/, податкову накладну № 13 від 13.03.2012 /а.с. 102/, згідно з якими здійснено поставку дизельного палива кількістю 18,21 т (21,525 тис. л) загальною вартістю 164 128,12 грн, в тому числі ПДВ - 32 825,63 грн.

Податкова накладна, видана позивачу ТОВ Компанія "Нафтатрейд", відповідає вимогам п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, підписана та скріплена печаткою.

ТОВ Компанія "Нафтатрейд" на момент укладення договору та видачі податкової накладної було зареєстроване як юридична особи та платник ПДВ, що підтверджується наявними у справі документами /а.с. 50 -51, 132 - 134/ та сторонами у справі не заперечується. Факту визнання недійсним або анулювання свідоцтв про державну реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ Компанія "Нафтатрейд" на момент здійснення господарської операції судом не встановлено.

Розрахунок за отриманий товар позивачем проведено у повному обсязі на підставі рахунку-фактури № 168 від 13.03.2012 /а.с. 96/, що підтверджується платіжним дорученням № 199 від 13.03.2012 із відміткою банку, копія якого наявна у справі /а.с. 65/, та не заперечувалося в ході перевірки.

Факт транспортування товару від ТОВ Компанія "Нафтатрейд" до СК "Іскра" засвідчено товарно-транспортною накладною від 13.03.2012 /а.с. 148/.

Посилання Кременчуцької ОДПІ на невідповідність форми товарно-транспортної накладної щодо транспортування нафтопродуктів по спірній господарській операції вимогам Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496, суд вважає такими, що не можуть бути підставою для висновку про відсутність реального характеру господарської операції, оскільки недоліки форми документа не змінюють його суті. Крім того, товарно-транспортна накладна не є документом первинного бухгалтерського обліку, на підставі якого проводиться оприбуткування поставленого товару та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання товарно-матеріальних цінностей.

В даному випадку первинними документами, що підтверджують факт господарської операції між ТОВ Компанія "Нафтатрейд" та СК "Іскра" є видаткова та податкова накладні.

Судом із матеріалів справи встановлено, що товар отримано працівником позивача ОСОБА_3 за довіреністю № 45 від 13.03.2012, яка зареєстрована у Журналі реєстрації доручень /а.с. 153 -155/ та оприбутковано у Книзі складського обліку по складу нафтопродуктів за 2012 рік /149 -150/. Рух отриманого товару відображено у Звіті про рух матеріальних цінностей по рахунку 203 "Нафтопродукти" за березень 2012 року /а.с. 151 -152/.

Товарно-матеріальні цінності придбавалися позивачем у ТОВ Компанія "Нафтатрейд" з метою використання у своїй господарській діяльності, а саме, заправки власних транспортних засобів, наявність яких у позивача на час господарської операції підтверджено свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, копії яких наявні в матеріалах справи /а.с.210-223/, а також відомостями по рахунку 10 "Основні засоби" /а.с. 200 -209/. Фактичне використання дизельного палива у господарській діяльності засвідчують лімітно - забірні картки за березень, квітень 2012 року /а.с.158-199/, а також Книга складського обліку по складу нафтопродуктів за 2012 рік, Звіт про рух матеріальних цінностей по рахунку 203 "Нафтопродукти" за березень 2012 року. Довідкою позивача від 29.01.2015 № 06 підтверджено наявність у власності СК "Іскра" цистерн для зберігання паливно-мастильних матеріалів в кількості 9 шт загальною місткістю 170 куб метрів (тобто, 170 тис л) /а.с. 157/.

З огляду на викладене недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних, або журналів обліку товару не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов'язаннях платника податків.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ Компанія "Нафтатрейд" мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформленої податкової накладної ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України.

Доводи відповідача про відсутність у позивача сертифікатів відповідності або паспортів якості на дизельне паливо суд вважає такими, що можуть свідчити про порушення постачальником вимог у сфері стандартизації та сертифікації, водночас не є безумовною підставою для висновку про відсутність господарської операції.

Посилання представника відповідача у додаткових запереченнях на недотримання позивачем вимог Правил ведення обліку, зберігання та реалізації дизельного палива залежно від вмісту масової частки сірки, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2007 № 545, суд вважає безпідставними, оскільки згідно пункту 2 вказаних Правил дія Правил поширюється на всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, зареєстрованих у встановленому порядку, крім споживачів, які використовують дизельне паливо для власних потреб. Таким чином дія Правил не поширюється на позивача як суб'єкта господарської діяльності, який придбав дизельне паливо для використання для власних потреб. При цьому суд зауважує, що поняття "споживач" відносно дизельного палива охоплює як юридичних осіб, так і фізичних осіб. Так, зокрема, у Технічному регламенті щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013, № 927, надано визначення поняття "споживач" - юридична або фізична особа, яка закуповує паливо для власних потреб.

Посилання в акті перевірки № 1897/16-03-22-01-08/03772401 від 25.07.2014 на висновки акту Світловодської ОДПІ від 21.08.2013 №343/2200/30078626 про результати проведення зустрічної звірки ТОВ Компанія "Нафтатрейд" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПП "ВКФ "Експостач", їх реальності та повноти відображення в обліку за лютий 2012 року, суд відхиляє виходячи з наступного.

Із аналізу чинного законодавства вбачається, що відповідальність платника податку має індивідуальний характер. Якщо контрагент порушив податкове законодавство, не забезпечив належне ведення бухгалтерського обліку, збереження первинних бухгалтерських документів, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, якщо останній має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

У рішенні Європейського Суду від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України" звернуто увагу на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Таким чином, отримання податковим органом акту перевірки, в якому викладені висновки про відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону. Акт перевірки контрагента не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує фактичні обставини.

Крім того, суд бере до уваги, що висновки акту Світловодської ОДПІ від 21.08.2013 №343/2200/30078626 про результати проведення зустрічної звірки ТОВ Компанія "Нафтатрейд" ґрунтуються не на дослідженні первинних бухгалтерських документів, а на висновках акту ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська від 10.12.2012 відносно ПП ВКФ "Експостач" та відповіді ТОВ Компанія "Нафтатрейд" на запит податкового органу

Отже доводи, якими податковий орган вмотивував правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не є переконливими, а відображені в акті перевірки висновки не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам правових норм.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення №/2040 від 23.10.2014 не ґрунтується на вимогах податкового законодавства, прийняте без урахування усіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду доказів на підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення відповідачем не надано, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що спірне податкове повідомлення - рішення є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення та визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ №/2040 від 23.10.2014.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України відповідно до задоволених вимог (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 182 грн. 70 коп.

В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" органи доходів і зборів звільнені від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі, що становить 90 відсотків розміру ставки судового збору, з відповідача до державного бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Сільськогосподарського кооперативу "Іскра" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області №/2040 від 23 жовтня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Сільськогосподарського кооперативу "Іскра" (ідентифікаційний код 03772401) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол