Справа № 826/15109/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 лютого 2015 року № 826/15109/14

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі колегії суддів: головуючого судді Добрянської Я.І., суддів: Літвінової А.В., Мазур А.С., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до відповідачаМіністерства соціальної політики України
третя особаГоловне управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації
прозобов'язання вчинити певні дії щодо продовження терміну сплати податків і зборів

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до відповідача Міністерства соціальної політики України, третя особа - Головне управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, про продовження терміну сплати податків і зборів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2014 р. позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху з підстав не чіткого викладення позивачем в прохальній частині позовної заяви позовних вимог, що не стосувалися конкретно відповідача, та не відповідали вимогам ч. 4 ст. 105 КАС України.

Зважаючи на усунення позивачем у визначені судом строки недоліків позовної заяви (подано заяву про уточнення позовних вимог від 14.10.2014 р.), ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2014 р. головуючим суддею Добрянською Я.І. було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/15109/14 та призначено справу до попереднього судового розгляду на 06.11.2014 р.

У попередньому судовому засіданні 06.11.2014 р. позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві.

Натомість відповідач та третя особа в попереднє судове засідання 06.11.2014 р. не прибули та не скерували своїх представників, хоча останні належним чином були повідомлені про дату, час та місце попереднього судового засідання, докази чого наявні в матеріалах справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, та заслухавши пояснення позивача, суд прийшов до висновку, що спір не може бути врегульовано в порядку, визначеному ч. 3 ст. 111 КАС України.

Враховуючи наведене, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2014 р. було закінчено підготовче провадження та призначено справу № 826/15109/14 до судового розгляду колегіальним складом суду під головуванням судді Добрянської Я.І.

Так, у судовому засіданні 27.01.2015 р. позивач та його представник заявлені у позовній заяві (заяві про уточнення позовних вимог від 14.10.2014 р.) позовні вимоги підтримали повністю та просили суд:

- зобов'язати Міністерство соціальної політики України продовжити термін для сплати податків і зборів для передачі у власність ОСОБА_1 легкового автомобіля Volkswagen Passat, 1999 року випуску, д.з. НОМЕР_1.

В обґрунтування наведених позовних вимог позивач та його представник зазначили, що з відповідною заявою стосовно передачі автомобіля Volkswagen Passat, 1999 року випуску, д.з. НОМЕР_1, після смерті батька - інваліда Великої Вітчизняної Війни ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації ще 27.02.2013 р., тобто у строк, що не перевищує шість місяців, проте як з незалежних від позивача обставин, розрахунки податків і зборів належних до сплати, ОСОБА_1 надані не були, а відтак він був змушений звернутись за захистом своїх прав та інтересів до органів судової влади для продовження терміну сплати податків і зборів для передачі на його користь зазначеного легкового автомобіля, який був наданий покійному батькові позивача в якості соціальної, гуманітарної допомоги.

У свою чергу відповідачем Міністерством соціальної політики України та третьою особою Головним управлінням праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації до канцелярії суду були надіслані письмові пояснення по даній справі № 826/15109/14, в яких відповідач та третя особа цілком підтримують позовну заяву ОСОБА_1 щодо продовження йому терміну для сплати податків і зборів для передачі у власність легкового автомобіля Volkswagen Passat, 1999 року випуску, д.з. НОМЕР_1.

Однак, у судове засідання 27.01.2015 р. відповідач та третя особа не прибули та не скерували своїх представників, хоча останні належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, докази чого наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на викладене, а саме не прибуття відповідача та третьої особи, що були повідомлені належним чином, в судове засідання 27.01.2015 р., суд ухвалив продовжити розгляд даної адміністративної справи № 826/15109/14 в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, проти чого також не заперечили позивач та його представник.

Про перехід до розгляду справи № 826/15109/14 в порядку письмового провадження, відповідача та третю особу було повідомлено належним чином листом від 27.01.2015 р., докази чого містяться в матеріалах справи.

За наслідками переходу судом до розгляду адміністративної справи № 826/15109/14 в порядку письмового провадження, станом на 06.02.2015 р. інших документів з приводу даного спору від сторін по справі до канцелярії суду не надходило.

Отже, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та його представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, в 2007 році за рішенням Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, батьку позивача - ОСОБА_3 (інваліду Великої Вітчизняної Війни І групи) було надано автомобіль Volkswagen Passat, № кузова НОМЕР_2, об'єм двигуна 1600 м3, 1999 року випуску, д.з. НОМЕР_1, в якості соціальної, гуманітарної допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_3 помер.

Після смерті батька, а саме 27 лютого 2013 р. позивач ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації з проханням надати дозвіл щодо передачі у власність автомобіля, який був наданий його батьку згідно положень ЗУ «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 р. № 1192-ХIV, а також постанови КМУ від 19 липня 2006 р. № 999, про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями.

За вказаним зверненням позивача, Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації було направлено до відповідача Міністерства соціальної політики України пакет необхідних документів щодо передачі на користь ОСОБА_1 вищезазначеного автомобіля.

Проте, як зазначає позивач у своїй позовній заяві, протягом тривалого періоду часу йому було невідомо про стан розгляду заяви щодо передачі у власність автомобіля, при тому як позивач звертався до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації та безпосередньо до Міністерства соціальної політики України з проханням надати йому розрахунки для сплати відповідних податків та зборів пов'язаних з передачею автомобіля, а також будь-яку інформацію щодо прийнятого рішення за його заявою.

Натомість будь-яких відповідей та розрахунків для сплати податків позивач не отримав.

При цьому, в Департаменті соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації позивачу пояснили, що у жовтні 2012 року та у лютому 2013 року до чинного законодавства України було внесено ряд змін, пов'язаних з передачею окремих повноважень щодо розгляду гуманітарних питань з компетенції Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України до компетенції Міністерства Соціальної політики, зокрема було внесено зміни до нормативно-правових документів які регламентують їх діяльність. З огляду на це, зміни, що відбулись в законодавстві потягли за собою певні наслідки, пов'язані з налагодженням та організацією діяльності відповідних органів державної влади, що стало причиною затримки розгляду звернення позивача.

При наступному зверненні до Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Департаментом соціального захисту населення було повторно направлено на розгляд Мінсоцполітики звернення позивача щодо передачі автомобіля. Крім того, було направлено запит щодо прийняття сплати обов'язкових платежів.

Так, відповідно до наявних у справі доказів, 05 серпня 2014 р. позивачем було сплачено до державного бюджету 33 576 (тридцять три тисячі п'ятсот сімдесят шість) грн. та 59 (п'ятдесят дев'ять) коп. в якості обов'язкових зборів та платежів, необхідних для передачі у власність легкового автомобіля. Відповідні документи також були направлені на розгляд та прийняття відповідного рішення до Мінсоцполітики.

Проте, не зважаючи на вжиті позивачем заходи щодо передачі автомобіля, листом Мінсоцполітики від 26.08.2014 р., позивачу було відмовлено в задоволенні його заяви з підстав пропущення строку визначеного п. 41 постанови КМУ від 19 липня 2006 р. № 999 «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями».

Крім того, в наведеному листі Міністерством соціальної політики України було зазначено, що відповідне рішення Мінсоцполітики може бути розглянуто на підставі судового рішення про продовження терміну сплати податків і зборів.

З урахуванням зазначеного, у вересні 2014 р. позивач звернувся з відповідним позовом до Печерського районного суду м. Києва, проте як ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2014 р. по справі № 757/26306/14-ц позивачу було відмовлено у відкритті провадження з підстав, передбачених ч. 1 ст. 122 ЦПК України.

Враховуючи наведене, позивач звернулася за захистом своїх порушених прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та його представника, Окружний адміністративний суд м. Києва дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Частиною 2 статті 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» визначено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Крім того, абзацом 7 пункту 41 постанови КМУ від 19 липня 2006 р. № 999 «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями» також визначено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда.

Як було зазначено вище та підтверджується наявними у справі доказами, з відповідною заявою стосовно передачі автомобіля Volkswagen Passat, 1999 року випуску, д.з. НОМЕР_1, після смерті батька - інваліда Великої Вітчизняної Війни ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації ще 27.02.2013 р., тобто у строк, що не перевищує шість місяців, проте як з незалежних від позивача обставин (що не заперечувалося відповідачем та третьою особою), розрахунки податків і зборів належних до сплати, позивачу вчасно надані не були.

Також, відповідно до наявних у справі доказів, після отримання відповідних розрахунків податків і зборів належних до сплати, 05 серпня 2014 р. позивачем було сплачено до державного бюджету 33 576 (тридцять три тисячі п'ятсот сімдесят шість) грн. та 59 (п'ятдесят дев'ять) коп. в якості обов'язкових зборів та платежів, необхідних для передачі у власність легкового автомобіля.

Таким чином, згідно доказів наявних у справі та норм наведеного законодавства, позивач має право на продовження терміну для сплати податків і зборів для передачі у власність ОСОБА_1 легкового автомобіля Volkswagen Passat, 1999 року випуску, д.з. НОМЕР_1, що був за рішенням Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації наданий нині покійному батьку позивача - ОСОБА_3 (інваліду Великої Вітчизняної Війни І групи) в якості соціальної, гуманітарної допомоги.

Крім того, як було зазначено вище та підтверджується наявними матеріалами справи, відповідачем Міністерством соціальної політики України та третьою особою Головним управлінням праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації до канцелярії суду були надіслані письмові пояснення по даній справі № 826/15109/14, в яких відповідач та третя особа цілком погоджуються з позовною заявою ОСОБА_1 щодо продовження йому терміну для сплати податків і зборів для передачі у власність легкового автомобіля Volkswagen Passat, 1999 року випуску, д.з. НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку, відповідач та третя особа, як суб'єкти владних повноважень, не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, зважаючи на наявні матеріали справи та норми наведеного законодавства, а також підтримання позову відповідачем та третьою особою, суд вважає, що позов слід задовольнити.

У позовній заяві та в судовому засіданні позивач не заявляв позовної вимоги щодо відшкодування йому судових витрат із сплати судового збору. Тому суд не вирішував питання, в порядку ст. 94 КАС України, щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Міністерство соціальної політики України продовжити термін для сплати податків і зборів для передачі у власність ОСОБА_1 легкового автомобіля Volkswagen Passat, 1999 року випуску, д.з. НОМЕР_1.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя: Я.І. Добрянська

Судді: А.В. Літвінова

А.С. Мазур

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови - 06.02.2015 р.