Справа № 241/758/13-а
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Трегубенко С.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року справа №241/758/13-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Губської Л.В., при секретарі Томах О.О., за участю представника позивача - Лушер Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Донецької області на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 11 червня 2014 року у справі № 241/758/13-а за позовом Прокурора Першотравневого району Донецької області до Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішень Мелекінської сільської ради №5/10-494 від 20 вересня 2007 року та № 5/28-1799 від 08 жовтня 2009 року, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2013 року Прокурора Першотравневого району Донецької області звернулась до суду з позовом до Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Мелекінської сільської ради № 5/10-494 від 20 вересня 2007 року в частині надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею 0,01 га ОСОБА_3 для будівництва гаражу із земель житлової та громадської забудови в с. Білосарайська Коса, АДРЕСА_1; визнання протиправним та скасування рішення Мелекінської сільської ради № 5/28-1799 від 08 жовтня 2009 року, яким затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,0092 га у с. Білосарайська Коса, АДРЕСА_2 «ж» громадянину ОСОБА_3 для індивідуального гаражного будівництва та передачу безоплатно у приватну власність (а.с. 2-4).

16 квітня 2014 року Прокуратурою Першотравневого району Донецької області до суду першої інстанції подано уточнений адміністративний позов про визнання протиправним та скасування рішення Мелекінської сільської ради № 5/10-494 від 20 вересня 2007 року в частині надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею 0,01 га ОСОБА_3 для будівництва гаражу із земель житлової та громадської забудови в с. Білосарайська Коса, АДРЕСА_1; визнання протиправним та скасування рішення Мелекінської сільської ради № 5/28-1799 від 08 жовтня 2009 року, яким затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,0092 га у с. Білосарайська Коса, АДРЕСА_2 «ж» громадянину ОСОБА_3 для індивідуального гаражного будівництва та передачу безоплатно у приватну власність (а.с. 114-117).

Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 11 червня 2014 року у задоволені адміністративного позову Прокурора Першотравневого району Донецької області до Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішень Мелекінської сільської ради № 5/10-494 від 20 вересня 2007 року та № 5/28-1799 від 08 жовтня 2009 року відмовлено (а.с. 164-167).

Не погодившись з судовим рішенням, Прокуратура Донецької області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 11 червня 2014 року у справі № 241/758/13-а про визнання протиправним та скасування рішень Мелекінської сільської ради №5/10-494 від 20 вересня 2007 року та № 5/28-1799 від 08 жовтня 2009 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено про наявність законодавчої заборони щодо надання ділянок у прибережних захисних смугах в оренду чи під забудову. Крім того, апелянтом зазначено, що у порушення вимог чинного законодавства, проект землеустрою щодо надання у власність третій особі земельної ділянки не пройшов обов'язкову державну експертизу (а.с. 170-175).

Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

03 лютого 2015 року третьою особою до канцелярії суду надано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 20 вересня 2007 року Мелекінською сільською радою прийнято рішення № 5/10-494, яким, зокрема, надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,01 га громадянину ОСОБА_3 для будівництва індивідуального гаражу (елінгу) із земель житлової та громадської забудови у с. Білосарайська Коса, АДРЕСА_2 «б» (а.с.11).

Рішенням Мелекінської сільської ради № 5/28-1799 від 08 жовтня 2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0092 га у с. Білосарайська Коса, АДРЕСА_2 «б» ,громадянину ОСОБА_3 під будівництво гаражу (елінгу) та вказана земельна ділянка передана безоплатно у приватну власність. (а.с.12).

03 червня 2013 року прокуратурою Першотравневого району винесено подання щодо скасування рішень Мелекінської сільської ради (а.с. 5-8).

18 червня 2013 року до прокуратури Першотравневого району надійшов лист Мелекінської сільської ради з доданим рішенням № 6/25-1431 від 07 червня 2013 року, яким в задоволенні подання прокурора відмовлено (а.с. 10).

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що Мелекінською сільською радою при прийнятті спірних постанов не було порушено вимог чинного законодавства, прокуратурою не доведено правомірність своїх вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції по суті з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Згідно ст. 1 Закону України № 1697, прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів АРК, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Частиною 1 ст. 19 Закону України № 1697 передбачено, що предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є: відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам; додержання законів про недоторканість особи, соціально-економічні, політичні, особисті права і свободи громадян, захист їх честі і гідності, якщо законом не передбачений інший порядок захисту цих прав; додержання законів, що стосуються економічних, міжнаціональних відносин, охорони навколишнього середовища, митниці та зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України № 1697 при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право: 1) вносити подання; 2) у встановленому законом порядку ініціювати притягнення особи до дисциплінарної, адміністративної відповідальності, складати протокол про адміністративне правопорушення та починати досудове розслідування; 3) звертатися до суду в передбачених законом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки додержання вимог земельного законодавства в Мелекінській сільській раді щодо виконання вимог Земельного та Водного кодексів України, 03 червня 2013 року прокуратурою Першотравневого району винесено подання № 1158-13вих щодо скасування рішень Мелекінської сільської ради про надання згоди на розробку проектів відводу земельних ділянок та про затвердження проектів землеустрою відведення земельних ділянок (а.с. 5-8).

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України № 1697 прокурор з метою вжиття заходів з досудового врегулювання спору та поновлення ймовірно порушеного права громадянина або законного інтересу держави після підтвердження судом підстав для представництва має право направити до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, суб'єктів державного та комунального секторів економіки, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, рішення, дії чи бездіяльність яких створюють загрозу порушення або ймовірно порушують законні інтереси громадянина чи держави, звернення, що містить викладення обставин та вимог, передбачених процесуальним законом, про можливість досудового врегулювання спору.

Протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання звернення прокурора, відповідна особа має право вжити запропонованих прокурором заходів для забезпечення досудового врегулювання спору.

У разі не врегулювання спору у досудовому порядку прокурор звертається до суду із позовом (заявою, поданням) протягом одного місяця з дня отримання відповідною особою заяви прокурора.

18 червня 2013 року до прокуратури Першотравневого району надійшов лист Мелекінської сільської ради з доданим рішенням № 6/25-1431 від 07 червня 2013 року, яким в задоволенні подання прокурора відмовлено (а.с. 10).

Частиною 3 ст. 23 Закону України № 1697 прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України № 1697 наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із відмовою Мелекінської сільської ради виконувати подання прокурора, Прокуратура Першотравневого району звернулась до суду із даним позовом, визначивши правовою підставою ч.ч. 5,6 ст.23 Закону України « Про прокуратуру».

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.23 Закону України « Про прокуратуру» у разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду,прокурор в 15-ти денний строк звертається до суду з позовом , що обчислюється з дня одержання повідомлення про відхилення подання або в разі неповідомлення прокурора про результати розгляду подання з дня закінчення визначеного прокурором строку для його розгляду.

Тобто підставою, для звернення до суду прокурора слугувала відмова відповідача в задоволенні подання прокурора щодо визнання протиправним та скасування рішення Мелекінської сільської ради № 5/10-494 від 20 вересня 2007 року в частині надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею 0,01 га ОСОБА_3 для будівництва гаражу із земель житлової та громадської забудови в с. Білосарайська Коса, АДРЕСА_1; визнання протиправним та скасування рішення Мелекінської сільської ради № 5/28-1799 від 08 жовтня 2009 року, яким затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,0092 га у с. Білосарайська Коса, АДРЕСА_2 «ж» громадянину ОСОБА_3 для індивідуального гаражного будівництва та передачу безоплатно у приватну власність.

Однак, як встановлено в суді апеляційної інстанції, при проведенні перевірки Прокуратурою Першотравневого району не встановлено порушень законодавства щодо прийнятих Мелекінською сільською радою рішень № 5/10-494 від 20 вересня 2007 року та № 5/28-1799 від 08 жовтня 2009 року , оскільки подання прокурора щодо зазначених рішень не виносилось , до відповідача не направлялось, а тому зазначене питання Мелекінською сільською радою не розглядалось (а.с. 5-8).

В судовому засіданні представник позивача підтвердив зазначені обставини.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи аналізу положень чинного законодавства України та досліджених обставин, суд вважає, що прокуратурою Першотравневого району подано адміністративний позов без додержання законодавчо встановленої послідовності звернення до суду із позовом, перевіркою не встановлено порушення саме спірних у справі рішень .

Окрім того,відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону земель» до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі охорони земель на території сіл, селищ, міст належать: розробка затвердження і реалізація цільових програм та документації із землеустрою щодо охорони земель відповідно до закону; установлення обмежень (обтяжень) у використанні, тимчасова заборона (зупинення) чи припинення використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог законодавства в галузі охорони земель; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності; економічне стимулювання раціонального використання та охорони земель відповідно до закону; вирішення інших питань у галузі охорони земель відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г)землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення;д/ землі історико-культурного призначення; є) землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, з/оборони та іншого призначення.

Відповідно до ст. 58 3емельного Кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та калами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів. Для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації (ч.1, 3-5 ст. 60 Земельного кодексу України).

За змістом ч.1, 6-10 ст.88 Водного кодексу України, з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбачено законом. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води, що включає: території, розташовані між лінією максимального відпливу та лінією максимального напливу хвиль,зареєстрованих під час найсильніших штормів, а також територію берега, яка періодично затоплюється хвилями; прибережні території - складені піском, гравієм,камінням, ракушняком, осадовими породами, що сформувалися в результаті діяльності моря, інших природних чи антропогенних факторів; скелі, інші гірські утворення.

За частиною 6 ст. 87 Водного кодексу України, порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.4, 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них» № 486 від 08.05.1996 р. у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України. Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами Рад.

За приписами ч.7 ст. 87 Водного кодексу України, виконавчі комітети місцевих рад зобов'язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях.

Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо визначення розмірів водоохоронної зони с. Б.Коса, Мелекінською сільською радою не розроблявся, не узгоджувався з управлінням водного господарства та не затверджувався. Також, не розроблявся, не погоджувався і не затверджувався окремий проект землеустрою щодо встановлення меж прибережної захисної смуги з установленою в ньому пляжною зоною. В матеріалах справи відсутні докази зазначення меж вказаної прибережної захисної смуги у містобудівній документації - генеральному плані селища Білосарайська Коса.

З огляду на зазначене,суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, що за відсутності встановлених меж прибережної захисної смуги, будь-яке порушення або перетин таких меж є неможливим. Без визначення лінії прибережної захисної смуги (винесення в натурі) та встановлення де починається і де закінчується захисна смуга, неможливо констатувати порушення встановлених вимог законодавства.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7- рп/2009 от 16.04.2009 р, Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України ( 254к/96-ВР ) закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3) (254к/96- ВР). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону) (280/97-ВР). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп (у001р710-97) у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування, є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судове рішення першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції перевірено доводи сторін, дано їм вірну оцінку, постанова суду є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки викладені в судовому рішенні не спростовуються, підстави для скасування постановленого у справі судового рішення відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Прокуратури Донецької області на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 11 червня 2014 року у справі № 241/758/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 11 червня 2014 року у справі № 241/758/13-а - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 04 лютого 2015 року.

Повний текст ухвали буде виготовлено 09 лютого 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Л.В. Губська