Справа № 804/8339/13-а
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2013 р. Справа № 804/8339/13-а

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Потолової Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКОТРАНС» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «АКОТРАНС» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС № від 30.05.2013р.

19.08.2013 р. позивач збільшив позовні вимоги в частині визнання дій ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби протиправними.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти адміністративного позову заперечував, посилаючись на законодавчі підстави своїх дій, діяльність в межах закону та наданих повноважень. Письмові заперечення долучені до матеріалів справи.

З урахуванням приписів ч.6 ст.128 КАС України, судом на місці ухвалено щодо здійснення подальшого розгляду адміністративної справи за даної явки сторін та на підставі наявних у ній доказів - в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «АКОТРАНС» () зареєстровано 07.02.2007р.рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та взято на податковий облік в ДПІ у АНД районі м.Дніпропетровська 12.12.1998р. за №3104.

Отже, позивач належним чином зареєстрований як юридична особа та платник податків, а тому на нього поширюється дія законів та інших нормативно-правових актів, які регулюють сплату податків в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу №438 від 16.05.2013р. проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «АКОТРАНС» з питань дотримання вимог законодавства щодо повноти нарахування та своєчасності сплати орендної плати за землю за період з травня 2010р. по квітень 2013р., з 17.05.2013р.

За результатами проведеної перевірки складено акт №1273/15-4/04836801 від 17.05.2013р., за висновками якого встановлено порушення:

- ст.2 Закону України «Про плату за землю» №2535 та п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України, в результаті чого сума заниження розміру податкового зобов'язання по орендній платі за землю за квітень-грудень 2010р., січень-грудень 2011р., січень - грудень 2012р., січень-березень 2013р. складає 107' 815грн.15коп.

Не погодившись з висновками Акту позивачем до ДПІ в АНД районі м.Дніпропетровська направлено заперечення від 21.05.2013р. за вих.№5 в яких останній просить скасувати висновки акту №1273/15-4/04836801 від 17.05.2013р.

Листом від 29.05.2013р. за №12405/10/15418 про розгляд заперечень висновки акту залишено без змін.

На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 30.05.2013р. № яким збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб на суму 134' 768грн.94коп. в т.ч. за основним платежем - 107' 815грн.15коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 26' 953грн.79коп.

Не погоджуючись з такими висновками та рішенням податкового органу, позивач звернувся з відповідним позовом до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступне.

ТОВ «АКОТРАНС» створено в процесі реорганізації (перетворення) ВАТ «Дніпробудважмаш» (код 04836801), що засновано на підставі рішення про створення АТ «Дніпробудважмаш» від 17.02.1994 р.

18.09.2001 року між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, в особі першого заступника міського голови Крупського Анатолія Федоровича з одного боку, та відкритим акціонерним товариством «Дніпробудважмаш», в особі голови правління ОСОБА_2, укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,9132 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Амур-Нижньодніпровський район, вул. Берегова, № 141, з метою розміщення виробничої бази № 1 (далі - Договір).

Строк дії Договору - до 19.07.2016 року.

Зазначена земельна ділянка згідно з планом зареєстрована в Державному земельному кадастрі м.Дніпропетровська за кодом 63756018, і надається в оренду на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.07.2001р. № 1614.

З огляду на довідку про грошову оцінку земельної ділянки від 30.08.2001р., яка видана Управлінням земельних ресурсів м. Дніпропетровська, грошова оцінка земельної ділянки складає 2' 919' 151 грн. 67 коп.

Згідно до п.3.1 Договору, сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 437' 872 грн. 75 коп.

Позивач вказує на те, що згідно вимог законодавства справно сплачував податки та орендну плату, з урахуванням коефіцієнту інфляції.

Також, позивач пояснює, що визначаючи розмір земельного податку, ТОВ «АКОТРАНС» до 01.01.2011р. керувався вимогами Закону України «Про плату за землю», а після цього вимогами Податкового кодексу України.

Таким чином, позивач вважає висновок ДПІ в АНД районі м.Дніпропетровська про заниження ТОВ «АКОТРАНС» податкових зобов'язань з орендної плати за землю, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на правомірність прийнятого рішення. Письмові заперечення аналогічні висновкам Акту перевірки та долучені до матеріалів справи.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що TOB «АКОТРАНС» має у користуванні на умовах оренди земельну ділянку за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Берегова, 6.141 площею 0,9132 га згідно договору оренди з Дніпропетровською міською радою від 18.09.2001р. строком дії до 19.07.2016р., який було укладено на момент дії Закону України від 03.07.1992р. № 2535-ХІІ "Про плату за землю" (зі змінами та доповненнями, далі Закон № 2535 -XII ) та Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду землі" (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 161).

Відповідач зазначає, що ТОВ «АКОТРАНС» надано податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2010-2013 роки у терміни встановлені діючим законодавством.

Згідно вказаних податкових декларацій платником задекларовано орендної плати на 2010-2013 рік, зокрема: на 2010рік - 38' 649,05 грн., на 2011 рік - 38' 649,05 грн., на 2012рік - 38' 649,05 грн., на 2013рік - 38649,05 грн.

Листом Управління Держкомзему м.Дніпропетровська Дніпропетровської області від 14.12.2012р. № 11/11-387 визначено, що нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки по вул. Берегова, 141 складає за: 2010 рік - 816грн.77коп., 2011 рік -816грн.77коп., 2012р. - 816грн.77коп.

Коефіцієнт індексації до нормативної грошової оцінки землі у 2013р. - 1,0.

Так, як зазначає відповідач, в порушення вимог п.50.1.ст.50 Податкового Кодексу підприємством не надано уточнюючі податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2010р., 2011р., 2012р. та 2013р.

Таким чином, відповідач вказує, що в порушення ст.2 Закону України «Про плату за землю» №2535 та п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України, в результаті чого сума заниження розміру податкового зобов'язання по орендній платі за землю за квітень-грудень 2010р., січень-грудень 2011р., січень - грудень 2012р., січень-березень 2013р. складає 107' 815грн.15коп.

Дослідивши матеріали справи та надані документи, оцінивши їх у сукупності, суд виходить з наступного.

Згідно ст.67 Конституції України кожен громадянин зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.21 вищенаведеного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно ст.15 Закону України "Про оренду землі", однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 2 Закону України "Про плату за землю", який діяв до 01.01.2011 року, визначено, що плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цім Законом.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про плату за землю" ставки земельного податку, порядок обчислення і сплати земельного податку не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законодавчими актами, крім цього Закону.

У ст.7 Закону України "Про плату за землю" зазначено, що ставки земельного податку, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки.

Частина 2 статті 23 Закону України "Про плату за землю" передбачає, що грошова оцінка земельної ділянки щороку за станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2011 року умови справляння плати за землю врегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до підпунктів 14.1.136 та 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності та є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Статтею 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК України, а у разі, якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Вимогами п.274.1 ст.274 ПК України передбачено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких встановлено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (ст.286 ПК України), а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (ст. 288.1 ПК України).

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (ст. 288.2. ПК України). Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (ст. 288.3. ПК України). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (ст.288.4. ПК України).

Отже, положеннями ПК України передбачено, що питання встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності вирішується за згодою сторін договору оренди землі із визначенням розміру орендної плати в такому договорі.

Відповідно до ст.201 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.

Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначені Законом України "Про оцінку земель" (із змінами та доповненнями).

Відповідно до абзацу 5 статті 5 вказаного Закону, зазначено що саме нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно ст.ст.13,18 Закону України "Про оцінку землі", обов'язковим є проведення нормативно грошової оцінки земель у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності і нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

В ході судового розгляду адміністративної справи встановлено, що 18.09.2001 року між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, в особі першого заступника міського голови Крупського Анатолія Федоровича з одного боку, та відкритим акціонерним товариством «Дніпробудважмаш», в особі голови правління ОСОБА_2, укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,9132 га, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, Амур-Нижньодніпровський район, вул.Берегова, № 141, з метою розміщення виробничої бази № 1,терміном дії до 19.07.2016р.

Зазначена земельна ділянка згідно з планом зареєстрована в Державному земельному кадастрі м.Дніпропетровська за кодом 63756018, і надається в оренду на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.07.2001р. № 1614.

Згідно довідки про грошову оцінку земельної ділянки від 30.08.2001р., виданої Управлінням земельних ресурсів м.Дніпропетровська, грошова оцінка земельної ділянки складає 2' 919' 151 грн. 67 коп.

Згідно до п.3.1 Договору, сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 437' 872 грн. 75коп.

Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Договору, орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку... Розмір земельного податку переглядається у разі зміни ставок земельного податку.

Відповідно до п.1.1 Статуту ТОВ «АКОТРАНС» є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Дніпробудважмаш».

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, порядку внесення і перегляду є однією з істотних умов договору, а отже впливає на факт визнання укладеним договору.

Приймаючи оскаржуване повідомлення-рішення відповідач не у повній мірі врахував положення абз.1 ст.58 Конституції України, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено внесення змін до розміру орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності.

Відповідно до п.13 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220, розмір орендної плати переглядається у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством та в інших порядках, визначених законодавством.

Водночас, ст.30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно зі ст.654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З аналізу вищевказаних актів законодавства, суд дійшов висновку, що для зміни розміру орендної плати за землю сторони повинні ініціювати та укласти зміни у договір оренди земельної ділянки. До часу внесення таких змін сторони керуються положенням договору.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 11.06.2013 за наслідками перегляду постанови Вищого адміністративного суду України у зв'язку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм щодо сплати орендної плати за землю касаційним судом, яка відповідно до вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України, орган державної податкової служби не може здійснювати владні (управлінські) функції, шляхом втручання у відносини сторін договору оренди землі, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умовам чинного законодавства України. Хоча зміна розміру земельного податку відповідно до норм ПК України є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати, шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками, зазначене не тягне автоматичну зміну умов договору щодо розміру орендної плати, а відтак не впливає на обов'язок платника цього податку сплачувати його у збільшеному розмірі.

В оскаржуваному рішенні відповідач цих обставин не врахував, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 30.05.2013р. у конкретному випадку не в повній мірі відповідає вимогам законодавства.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ст.20 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, видача якого, відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги» належить до юрисдикції органів земельних ресурсів.

Відповідно до переліку адміністративних послуг, що надаються територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів на безоплатній основі, затвердженого постановою КМУ від 01.08.2011р. №835, Управління Держкомзему здійснює видачу витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Таким чином, лист Управління Держкомзему м.Дніпропетровська Дніпропетровської області від 14.12.2012р. № 11/11-387, на який відповідач посилається в Акті документальної невиїзної перевірки №1273/15-4/04836801 від 17.05.2013р., та з урахуванням якого винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 30.05.2013р., не є чинним законним документом, на підставі якого можна вирахувати розмір плати за оренду земельної ділянки.

Одночасно суд звертає увагу, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.06.2013 р. по справі № 199/5858/13-п (3/199/1872/13), яка набрала законної сили 25.06.2013 р., встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення в діях директора ТОВ «АКОТРАНС» ОСОБА_2 Тобто не встановлено заниження розміру податкового зобов'язання з орендної плати за землю за травень-грудень 2010р., січень-грудень 2011р., січень - грудень 2012р., січень-березень 2013р. на підставі висновків Акту документальної невиїзної перевірки №1273/15-4/04836801 від 17.05.2013р.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За змістом ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби, суд виходить з наступного.

У відповідності пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, встановлено, що органи державної податкової служби мають право: проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, зазначено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Пунктом 78.5 ст.78 Податкового кодексу України, передбачено, що допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Пункт 86.8 ст.86 Податкового кодексу України визначає обов'язок податкового органу за результатами перевірки платника податків, в ході якої складено акт, прийняти податкове повідомлення-рішення.

Відтак, в ході судового розгляду справи не встановлено порушень відповідача в частині оформлення результатів перевірки.

Отже, у задоволенні зазначеної позовної вимоги належить відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України повернути з Державного бюджету України позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «АКОТРАНС» судові витрати у розмірі 1347грн. 69коп., сплачені квитанціями № N136839165 від 03.06.2013 р. та № 37278.76.1 від 16.08.2013 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АКОТРАНС» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби№ від 30.05.2013 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АКОТРАНС» судові витрати у розмірі 1347грн. 69коп. (одна тисяча триста сорок сім грн. 69коп.)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова не набрала законної сили станом на 22.11.2013 р.

Суддя Г.В. Потолова