Справа № 809/4246/14
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Справа № 809/4246/14

м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.,

За участю секретаря Дубінської І.В.,

представника відповідача Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації Павліва В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року №128, Головним управлінням праці та соціального захисту населення(правонаступник- Департамент соціальної політики Івано-Франківської ОДА) 31.12.2003 року було забезпечено ОСОБА_3, як інваліда ІІ групи автомобілем марки Mersedes -Benz C180, 1995 року випуску, шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебуває на обліку в Івано-Франківському МРЕВ відділу ДАІ ГУ УМВС України в Івано-Франківській області. У зв'язку з тим, що вказаний автомобіль ввезений в Україну та отриманий як гуманітарна допомога відповідно до чинного на той час Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 8 вересня 1997 року, позивач вважає, що він має право на зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ УМВС України в Івано-Франківській області та відчуження даного автомобіля. Враховуючи вказане просить суд визнати неправомірними дії відповідачів щодо відмови у наданні дозволу на зняття з обліку та відчуження автомобіля, а також зобов'язати надати дозвіл на зняття з обліку такого транспортного засобу для його відчуження.

Позивач в судове засідання не з'явилася, суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Крім того у поданій заяві додаткового зазначила, що при перебуванні у власності інваліда автомобіля переданого як гуманітарна допомога більше 10 років відповідно до Порядку від 8 вересня 1997 року він має право на відчуження вказаного транспортного засобу.

Представник відповідача УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився, розгляд справи просить проводити без участі уповноваженого представника. Суду подано письмове заперечення на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачу на підставі приписів чинного законодавства правомірно було відмовлено у знятті з обліку транспортного засобу Mersedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації в судовому засіданні проти заявленого позову заперечив, з підстав, викладених в письмовому запереченні на позовну заяву. В судовому засіданні пояснив, що 31.12.2003 року ОСОБА_3, як інваліда ІІ групи дійсно було забезпечено гуманітарною допомогою - автомобілем марки Mersedes -Benz , д.н.з. НОМЕР_1. Проте, на думку представника відповідача до спірних правовідносин підлягає до застосування Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №999 в редакції від 19.07.2006 року. За змістом пункту 41 вказаного Порядку інвалід отримує автомобіль на десятирічний термін, визначений з дати видачі, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника відповідача Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року №128 31.12.2003 року Головним управлінням праці та соціального захисту населення (правонаступник- Департамент соціальної політики Івано-Франківської ОДА) було забезпечено ОСОБА_3, як інваліда ІІ групи автомобілем марки Mersedes -Benz C180, 1995 року випуску, шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Даний транспортний засіб перебуває на обліку в Івано-Франківському МРЕВ відділу ДАІ ГУ УМВС України в Івано-Франківській області.

03.11.2014 року УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області було відмовлено в задоволенні заяви позивача щодо перереєстрації вищевказаного транспортного засобу на підставі п. 41 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388. ( а.с.7).

Листом № С-1425/15-14 від 26.11.2014 року Департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, позивача було повідомлено про те, що забезпечення інвалідів автомобілями здійснюється відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року, а тому можливості передачі права власності на автомобіль з метою подальшого його реалізації, відповідно до чинного законодавства немає, оскільки автомобіль є власністю департаменту і надається інваліду лише у користування (а.с. 8).

За наслідками судового розгляду суд вважає позовні вимоги безпідставними з огляду на нижченаведене.

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У спірних правовідносинах, такою подією є подана ОСОБА_3 заява про надання дозволу на зняття з обліку та продажу автомобіля наданого, як гуманітарна допомога.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Частиною четвертою статті 4 Цивільного кодексу України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Порядок від 8 вересня 1997 року був визнаний таким, що втратив чинність, постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року.

Отже, питання про надання дозволу на зняття з обліку та продажу автомобіля наданого, як гуманітарна допомога, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час подання заяви станом на 2014 рік.

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах, таким нормативно-правовим актом є Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року№999, із змінами та доповненнями (надалі - Порядок).

Пунктом 6 Порядку № 999 визначено, що інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку інвалід може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його головному управлінню соціального захисту чи управлінню виконавчої дирекції на умовах згідно з пунктом 14 цього Порядку.

Відповідно до п. 12 Порядку № 999, реєстраційні документи на автомобіль оформлюються на інвалідів, а недієздатним інвалідам і дітям-інвалідам - на їх законних представників. У реєстраційних документах на автомобіль підрозділом МВС робиться позначка про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права користування ним без дозволу головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Згідно п. 41 Порядку № 999, якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно.

Пунктом 42 Порядку № 999 визначено, що переобладнання автомобіля, отриманого як гуманітарна допомога, відповідно до потреб інваліда здійснюється за його рахунок. У реєстраційних документах на автомобіль підрозділ МВС робить позначку про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права керування автомобілем без дозволу цього головного управління. У разі порушення зазначеної вимоги інвалід у подальшому позбавляється права на забезпечення автомобілем через головне управління соціального захисту.

Суд зазначає, що Головним управлінням праці та соціального захисту населення 31.12.2003 року ОСОБА_3 була забезпечена автомобілем Mersedes -Benz C180, 1995 року випуску. Таким чином, транспортний засіб перебуває у користуванні позивача більше 10 років. Проте, з наведених вище норм встановлено, що законодавством не передбачено можливості відчуження гуманітарної допомоги, а лише заміну отримувача гуманітарної допомоги, тобто за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий їм у власність безоплатно.

Суд звертає увагу на те, що відповідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано ніяких доказів та пояснень з посиланням на норми діючого законодавства, які б прямо передбачали обов'язок відповідача по справі за наведених обставин надати дозвіл на зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ УМВС України в Івано-Франківській області.

Враховуючи вищевказане, доводи позивача про визнання неправомірними дій Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації стосовно відмови у наданні дозволу на зняття з обліку в органах ДАІ України в Івано-Франківській області та відчуження автомобіля, наданого як гуманітарна допомога, та зобов'язання до вчинення таких дій є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Крім того є необгрунтованими позовні вимоги, заявлені позивачем до УДАІ ІМВС в Івано-Франківській області, оскільки відповідно до п.41 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388, транспортні засоби одержані через органи соціального захисту населення забороняється знімати з обліку без письмового розпорядження цього органу

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 09.02.2015 року.