Справа № 826/16010/14
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонської Ірини Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з даним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонської Ірини Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення №136234669 від 06 червня 2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов'язання відповідача зареєструвати право власності на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 08 квітня 2014 року по справі №908/741/14 за ДП «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального, права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін та третіх осіб.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 21 травня 2014 року ДП «Запоріжжястандартметрологія» звернулось до Реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на будівлю за адресою: місто Мелітополь, провулок Фурманова, 5, на підставі рішення господарського суду Запорізької області.

02 квітня 2013 року за №534/23066, зазначена заява з повним пакетом документів була передана на розгляд до Державної реєстраційної служби України.

Рішенням відповідача від 06 червня 2014 року №13623466, прийнятим за результатами розгляду зазначеної заяви, позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки заявником не надано документ на підтвердження прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речового права на земельну ділянку, а також документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. У зв'язку з наведеним, відповідачем зроблено висновок, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» .

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 8 Закону №1952-IV орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав.

Згідно частини другої статті 9 Закону №1952-IV державний реєстратор прав на нерухоме майно встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до статті 15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до статті 16 Закону №1952-IV заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії засвідчені в установленому порядку.

При отриманні заяви та документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, проводиться реєстрація заяви у базі даних про реєстрацію заяв та запитів із зазначенням дати і часу реєстрації.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Згідно п. 36 Порядку для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Крім того, частиною 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Як встановлено судом першої інстанції, із заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на будівлю, що розташована в м. Мелітополь, провулок Фурманова, будинок 5, ним було подано рішення господарського суду Запорізької області від 08 квітня 2014 року у справі №908/741/14 про визнання за ДП «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомого майна, технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна за інвентаризаційною справою №20672а, звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 25 червня 2013 року, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 119088 від 06 липня 2009 року, лист Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області від 02 грудня 2013 року №433, статут підприємства, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, документ, що підтверджує повноваження представника, документи, що підтверджують внесення плати за надання витягу з державного реєстру прав та сплату державного мита.

Разом з тим, пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 13.04.11р. № 461 передбачено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком (далі - Порядок № 461).

Згідно п.11 Порядку № 461, датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність введення в експлуатацію самочинно збудованого об'єкту.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що для проведення державної реєстрації права власності самочинно збудований об'єкт нерухомого майна, право власності на який визнано за рішенням суду, позивачем реєстратору необхідно було також надати документ щодо прийняття останнього в експлуатацію.

Пунктом 28 Порядку № 868 передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 24 Закону № 1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За таких підстав, державним реєстратором правомірно прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №136234669 від 06 червня 2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 06.02.2015 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.