Справа № 2а-11519/09/1570
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2015 р. м. Київ К/9991/39981/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2011

у справі № 2а-11519/09/1570

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АСК»

до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси

про визнання неправомірним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Компанія АСК» звернулося до суду з позовом про визнання неправомірним та скасування рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 03.10.2008 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 4080 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2010 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2011 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено повністю.

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для застосування до позивача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95 ВР (далі - Закону № 265/95 ВР) штрафних (фінансових) санкцій в сумі 4080 грн. слугували висновки перевірки господарської одиниці - залу гральних автоматів, належного позивачу, викладені в акті від 11.09.2008 № 0128/15/32/23/31094811, про порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95 ВР, що полягало у проведенні розрахункових операцій з використанням непереведених у фіскальний режим роботи гральних автоматів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не був позбавлений можливості використовувати гральні автомати з фіскальною функцією.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що законом не встановлено порядку фіскалізації гральних автоматів, що виключає покладення на позивача відповідальності, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95 ВР.

Суд касаційної інстанції не може погодитися з такою позицією суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР на суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при наданні послуг у сфері грального бізнесу, законодавець покладає обов'язок проводити розрахункові операції через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО.

Терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) із застосуванням РРО встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, Державної податкової адміністрації України та Національного банку України (стаття 11 Закону № 265/95).

Пунктом 6 додатка до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 121 «Про терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій» (далі - Постанова № 121) встановлено термін переведення суб'єктів підприємницької діяльності, які працювали у сфері грального бізнесу із використанням гральних автоматів, до 31 грудня 2006 року.

Статтею 12 Закону № 265/95-ВР передбачено, що на території України дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті РРО вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Пунктом 2 Постанови № 121 на Міністерство промислової політики України було покладено обов'язок забезпечити організацію розроблення автоматів з продажу товарів (послуг), які відповідатимуть зазначеним вимогам, а також запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної пам'яті) для оснащення автоматів, що вже діють.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 01.07.2008 № 430 «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій у новій редакції» до Державного реєстру було включено комп'ютерно-касову систему «Фіскал», яка призначена для фіскалізації гральних автоматів, автоматизації збору, обліку і контролю даних про функціонування залів гральних автоматів.

Пунктом 2 постанови № 121 на Міністерство промислової політики України було покладено обов'язок забезпечити організацію розроблення автоматів з продажу товарів (послуг), які відповідатимуть зазначеним вимогам, а також запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної пам'яті) для оснащення автоматів, що вже діють.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 01.07.2008 № 430 «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій у новій редакції» до Державного реєстру було включено комп'ютерно-касову систему «Фіскал», яка призначена для фіскалізації гральних автоматів, автоматизації збору, обліку і контролю даних про функціонування залів гральних автоматів.

Виходячи з наведених норм законодавства, суб'єкти господарювання з 01.07.2008, тобто з моменту включення до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій комп'ютерно-касової системи «Фіскал», зобов'язані використовувати дану систему під час надання гральних послуг з використанням гральних автоматів і не повинні вводити в експлуатацію ті гральні автомати, що не забезпечують можливість застосування цієї системи.

Включивши Наказом Державної податкової адміністрації України від 01.07.2008 № 430 «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій у новій редакції» до Державного реєстру комп'ютерно-касову систему «Фіскал», яка призначена для фіскалізації гральних автоматів, автоматизації збору, обліку і контролю даних про функціонування залів гральних автоматів, держава виконала взятий на себе обов'язок щодо забезпечення переведення суб'єктів господарювання на облік розрахункових операцій у готівковій формі при використанні гральних автоматів із застосуванням РРО.

Позиція про те, що суб'єкти господарювання зобов'язані використовувати комп'ютерно-касову систему «Фіскал» саме з 01.07.2008 - моменту включення її до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема у постановах від 12.12.2011 у справі № 21-341а11, у справі № 21-379а11, від 13.02.2012 у справі № 21-396а11.

Відповідно до вимог ст. 2442 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції визнає правильною позицію суду першої інстанції про правомірність застосування до позивача за оспорюваним рішенням відповідача штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, а помилково скасована постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2011 скасувати та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2010.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун