Справа № 759/19693/14-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач 1), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - відповідач 2), в якому просив суд визнати неправомірними дії щодо застосування під час нарахування та перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення положень Бюджетного кодексу України, а також підзаконних нормативно - правових актів, якими передбачені менші розмірі, ніж встановлені статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнати протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати неотриманих та недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення; зобов'язати відповідача 1 здійснити нарахування, перерахунок та відповідача 2 виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за період з 07 листопада 2005 року по дату розгляду справи, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року позовні вимоги за період до 20.05.2014 року залишені без розгляду.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року позов задоволено частково, визнанні протиправними дії при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення; зобов'язано відповідачів здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за 2013 рік відповідно до положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідачі подали апеляційні скарги з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в яких просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 та 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, позивач є громадянином, евакуйованим у 1986 році із зони відчуження (2 категорія); з 07.11.2005 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та отримує компенсаційні виплати відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У жовтні 2014 року позивач звернувся до відповідача 1 з заявою від 01.10.2014 року, в якій серед іншого просив зробити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за період з 01.01.1996 року по момент розгляду заяви відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру трьох мінімальних заробітних плат, та здійснити виплату недоотриманої суми.

Проте, листом відповідача 1 від 09.10.2014 року №6596/35-02/13 позивачу відмовлено у задоволенні заяви, оскільки розмір щорічної допомоги на оздоровлення визначений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої і була здійснена виплата щорічної допомоги на оздоровлення.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за 2013 рік відповідно до положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно статті 63 вказаного Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до абзацу сьомого частини четвертої статті 48 зазначеного Закону в редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 року №230/96-ВР, щорічна допомога на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, виплачується у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Така редакція існує після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

В подальшому пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році норми і положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Таким чином, Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Згідно листа відповідача 2 від 10.12.2014 року №09/2677-11, щорічна допомога на оздоровлення за 2013 рік нарахована та виплачена позивачу 27.12.2013 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто у період, коли Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» містив порядок застосування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги по дату розгляду справи, тобто по грудень 2014 року, відповідно, колегія суддів вважає, що підлягають розгляду спір щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Також, згідно листа відповідача 2 від 10.12.2014 року №09/2677-11 та заперечень відповідача 1, щорічна допомога на оздоровлення за 2014 рік нарахована у вересні 2014 року та виплачена позивачу 27.12.2014 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, 31 липня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено п. 67. Так, цим пунктом передбачено, що норми і положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Закон України від 31 липня 2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» набрав чинності 03 серпня 2014 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач не має право на щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 та 2014 роки як особа, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році, у розмірі трьох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 року №230/96-ВР.

За таких обставин, відсутні протиправні дії та бездіяльність з боку відповідачів щодо нарахування та виплати сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 та 2014 роки, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року залишені без розгляду.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, задовольнити.

Скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Оксененко О.М.