Справа № 755/8112/14-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/8112/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Виниченко Л.М. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат в порядку та на умовах, визначених положеннями ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 1996 по 2013 роки включно, що дорівнює 85 розмірам мінімальних заробітних плат та в подальшому нараховувати і виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення у вказаному розмірі; а також визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати відповідачів здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому одноразову компенсацію, як інваліду ІІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року адміністративний позов залишено без розгляду в частині вимог за період з 1996 р. по 16.09.2013 р.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст.196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв'язку із захворюванням, пов'язаним ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, позивача, відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнано інвалідом IIІ групи з 17.12.1998 року безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК Серії КИЕ-1 № 074493. Положеннями статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з 2008 р., як особа, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії ІІІ групи інвалідності.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині вимог про зобов'язання виплатити щорічну грошову допомогу на оздоровлення, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Зазначені норми Закону не визнані неконституційними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - інвалідам III групи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 90 грн.

Закон України «Про державний бюджет України на 2013 рік», прийнятий пізніше ніж Закон №796-XII, неконституційними не визнавався, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є чинними.

З огляду на викладене, колегія суддів, приходить до висновку щодо правомірності нарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог позивача щодо нарахування та виплати йому одноразової компенсації як інваліду ІІI групи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, суд першої інстанції виходив з того, що підстави виплату йому вказаної допомоги в зазначеному розмірі відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 48 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік», передбачено, що інвалідам III групи одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Оскільки інвалідність позивача пов'язана з Чорнобильською катастрофою, останній має право на отримання одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Зазначені норми Закону не визнані неконституційними.

З огляду на викладене, колегія суддів, приходить до висновку щодо відсутності підстав для нарахування позивачу одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції та матеріалами справи, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.