Справа № 2а-5438/10/0812
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"29" січня 2015 р. справа № 2а-5438/10/0812

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя

на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2010 р., прийняту у порядку скороченого провадження, у справі № 2а-5438/10/0812

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення права на 30% підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України "Про соціальній захист дітей війни";

- зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням підвищення її на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобов'язавши сплатити недоплачену суму підвищення до пенсії як дитині війни.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2010 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії відповідача в період з 01.05.2010 року по 23.12.2010 року включно, нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни в розмірі меншому, ніж встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни";

- зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги, я дитині війни, у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.05.2010 року по 23.12.2010 року включно, з врахуванням вже проведенні виплат.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної

скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,

апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку підвищення до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, визначена ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не може бути перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Упродовж спірного періоду дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не призупинялася, а її зміст не змінювався. Проте, відповідач здійснював нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії у меншому розмірі.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірний період відповідач мав здійснювати нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а не постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530, на яку посилається відповідач в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким обставини в справі встановлені правильно та порушень норм матеріального і процесуального права не допущено, тому підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2010 року у справі № 2а-5438/10/0812 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун