Справа № 814/2962/14
Суддя: Середа О. Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/2962/14

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2014 року Справа № 814/2962/14

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Середи О.Ф. розглянувши в порядку письмового провадження справу

суть спору: зобов’язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Галицинівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області (надалі - позивач) звернулась до суду із позовом до Реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області (надалі - відповідач) про зобов’язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем прийнято рішення від 05.09.2014 року за № 15578590 про відмову у взятті на облік безхазяйного нерухомого майна розташованого за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Галицинове, вул. Набережна, 44.

Відповідач своїм правом не скористався, заперечення на адміністративний позов не надав.

Сторони подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи. Які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

07.11.2006 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно було внесено запис під номером № 15525081 про державну реєстрацію права власності Товариства закритого типу Будівельної компанії «Глиноземпромбуд» нерухомого майна розташованого за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Галицинове, вул. Набережна, 44.

Підставою для реєстрації зазначеного вище права на нерухоме майно слугував договір купівлі - продажу від 05.10.2006 року між товариством закритого типу будівельної компанії «Глиноземпромбуд» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївське спеціалізоване управління екскавації» (продавець).

Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2012 року по справі №11/156/08, що набрало законної сили 14.08.2012 року, було задоволено позов ТОВ «Термінал-Укрхарчосбутсировина» та визнано недійсним договір купівлі - продажу від 05.10.2006 року між Товариством закритого типу будівельної компанії «Глиноземпромбуд» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївське спеціалізоване управління екскавації».

Галицинівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулась до Реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області з заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна розташованого за адресою Миколаївська область. Жовтневий район, с. Галицинове, вулиця Набережна, будинок 44.

За результатами розгляду вищенаведеної заяви Відповідачем було прийнято Рішення від 05.09.2014 №15578590 про відмову у взятті на облік безхазяйного нерухомого майна розташованого за адресою Миколаївська область, Жовтневий район, с. Галицинове, вулиця Набережна, будинок 44.

Позивач повторно звернувся з заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна розташованого за адресою Миколаївська область, Жовтневий район, с. Галицинове, вулиця Набережна, будинок 44, додавши належним чином засвідчену копію судового рішення від 02.08.2014 року по справі №11/156/08. На яку також було отримано відмову.

Підставами для відмови слугувало те, що було встановлено заявлене право вже зареєстроване, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-ІУ, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-ІУ, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-ІУ, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-ІУ, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили: 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, передбачено, що Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Як зазначалося вище, підставою для реєстрації зазначеного вище права на нерухоме майно слугував договір купівлі - продажу від 05.10.2006 року між Товариством закритого типу будівельної компанії «Глиноземпромбуд» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївське спеціалізоване управління екскавації» (продавець).

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони відповідно до вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта суб’єктів владних повноважень, обов’язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач своїм правом не скористався, заперечення на адміністративний позов до суду не надав.

З огляду на зазначене вище, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та їх належить задовольнити.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 122, 158 – 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області задовольнити повністю.

Зобов’язати Реєстраційну службу Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області внести до реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав Товариства закритого типу будівельної компанії «Глиноземпромбуд» (вул. Спаська, 72, м. Миколаїв, ЄДРПОУ 01273042) на об’єкт нерухомості, за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Галицинове, вулиця Набережна, будинок 44 (номер запису про право власності 15525081 від 07.11.2006 року).

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Головуючий суддя О. Ф. Середа