Справа № 813/8446/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року Справа № 813/8446/14

16 год. 34 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

від позивача Секретар О.Л.,

від відповідача Дац Н.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів з Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Бродівському районі Львівської області.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області (далі - позивач, управління ПФ) з адміністративним позовом до Відділення Виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Бродівському районі Львівської області (далі - відповідач, відділення ВД ФСС НВВПЗ), у якому просить:

- зобов'язати відповідача включити в акти звірки, починаючи з серпня по листопад 2014 року включно, виплачену пенсію гр. ОСОБА_3 на загальну суму 600,00 грн.;

- стягнути з відповідача виплачений розмір пенсії гр. ОСОБА_3 за період з серпня по листопад 2014 року включно, в сумі 600,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що гр. ОСОБА_3 у 2006 році отримав трудове каліцтво і відповідно до ст. 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення" позивачем призначено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та виплачено ОСОБА_3 за період з серпня по листопад 2014 року 600,00 грн. За відповідний період сума пенсії, виплаченої позивачем не прийнята до відшкодування відділенням ВД ФСС НВВПЗ. Вважає, що з набранням чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" обов'язок відшкодування шкоди заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплатити йому або особам, які перебувають на його утриманні, пенсій по інвалідності у зв'язку з втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. За положення ч. 2 п. 5 ст. 24 відповідного Закону, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та страховиками з інших видів страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмових запереченнях /а.с.31-33/. Вважає, що відшкодуванню підлягають лише пенсії, що призначені у разі настання страхового випадку, і саме з настанням страхового випадку мають бути пов'язані всі страхові виплати, пов'язані з ушкодженням застрахованої особи, що сталося внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Покликається на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі № 27087/11/9104, згідно з якою ОСОБА_3 не має права на страхові виплати у зв'язку з нещасним випадком на виробництві.

Також, повідомив, що у разі незгоди Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на підписання актів звірки, в судах адміністративної юрисдикції мають вирішуватися вимоги про стягнення витрат, а не вимоги про зобов'язання приймати до відшкодування витрати на виплату пенсій.

Крім того, вважає позовні вимоги взаємовиключними, оскільки задоволення судом одної з них виключає задоволення іншого, а задоволення обох позовних вимог приведе до відшкодування витрат у подвійному розмірі.

У судовому засіданні представник позивача просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Актом № 1 про нещасний випадок на виробництві зафіксовано, що 22.09.2006 року з гр. ОСОБА_3 стався нещасний випадок пов'язаний з виробництвом /а.с.8-9/.

Згідно з виписками із акта огляду МСЕК від 15.01.2009 року та від 28.01.2012 року ОСОБА_3 встановлено інвалідність /а.с.10-11/.

Згідно з довідкою управління ПФ України у Бродівському районі ОСОБА_3 отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва за період з серпня по листопад 2014 року /а.с.7/.

Між позивачем та відповідачем складено за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року акти щомісячних звірок витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання /а.с.12, 15, 18, 21/, та згідно з таблицями розбіжностей відповідачем не прийнято до відшкодування суми пенсії по інвалідності виплачені управлінням ПФ ОСОБА_3 /а.с.13-14, 16-17, 19-20, 22-23/.

Згідно з розрахунком наданим управлінням ПФ за період з серпня по листопад 2014 року відділенням ВД ФСС НВВПЗ не прийнято до відшкодування по ОСОБА_3 кошти в сумі 600,00 грн. /а.с.6/

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відділення ВД ФСС НВВПЗ включити до щомісячних актів звірки суми пенсій, виплачені управлінням ПФ України ОСОБА_3 за період з серпня по листопад 2014 року в розмірі 600,00 грн. суд керується наступним.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697, не врегульовує спірних правовідносин, що виникли в цьому випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків має застосовуватися за відсутності спору.

У разі незгоди Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на підписання актів звірки, в судах адміністративної юрисдикції мають вирішуватися вимоги про стягнення витрат, а не вимоги про зобов'язання приймати до відшкодування витрати на виплату пенсій.

Згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних із виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер із цих причин, що призначені особам, застрахованим згідно із Законом України від 23.09.1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону) (далі - Закон № 1105-ХІV), у тому числі добровільно застрахованим, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних із виконанням ними трудових обов'язків.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.03.2010 року, прийнятій у порядку провадження за винятковими обставинами у справі аналогічної категорії, та відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про зобов'язання відділення ВД ФСС включити до щомісячних актів звірки суми пенсій, виплачені управлінням ПФ України ОСОБА_3 за період з серпня по листопад 2014 року в розмірі 600,00 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відділення ВД ФСС НВВПЗ суми пенсії виплаченої управлінням ПФ ОСОБА_3 за період з серпня по листопад 2014 року в розмірі 600,00 грн., суд керується наступним.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 р. № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до Основ (ст. 4 Основ у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом та іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві (далі - страхування від нещасного випадку), відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначено від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком відповідно до ст. 25 Основ є Фонд СС НВВПЗ України, що також передбачено ст. 21 Закону № 1105-ХІV, яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом СС НВВПЗ України.

Згідно з ч. 4 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесення витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене в абз. 2 п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1105-ХІV, відповідно до якого якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом СС НВВПЗ України і страховиками з інших видів соціального страхування щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

За змістом ст. 21 Закону № 1105-ХІV у разі настання страхового випадку Фонд СС НВВПЗ України зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання тощо. Усі види соціальних послуг та виплат, передбачені цією статтею, надаються застрахованому та особам, які перебувають на його утриманні, незалежно від того, перебуває на обліку підприємство, на якому стався страховий випадок, як платник страховик внесків чи ні.

Також, згідно з Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, зокрема з п. 4 Порядку, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Таким чином, витрати понесені органами ПФ України у зв'язку з виплатами пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду СС НВВПЗ України як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Однак, всі страхові витрати мають бути пов'язані з ушкодженням здоров'я застрахованої особи, що сталося внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Тобто основною вимогою для відшкодування шкоди є настання страхового випадку.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що ФОП ОСОБА_4, у якого працював ОСОБА_3, на день настання випадку не зареєстрований у відділенні ВД ФСС, страхові внески до відділення ВД ФСС не сплачувалися, а отже ОСОБА_3 не є застрахованою особою і норми про державне соціальне страхування на нього не поширюються.

Також, згідно з наданою відповідачем постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі № 27087/11/9104 ОСОБА_3 відмовлено повністю у позові до відділення ВД ФСС НВВПЗ України у Бродівському районі про зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову допомогу та щомісячні страхові витрати у зв'язку з нещасним випадком на виробництві /а.с.34-36/.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, згідно з рішенням суду, яке набрало законної сили ОСОБА_3 не має права на страхові виплати у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, а отже звернення управління ПФ з позовною вимогою про стягнення з відділення ВД ФСС суми пенсії виплаченої ОСОБА_3 за період з серпня по листопад 2014 року в розмірі 600,00 грн. є необгрунтованим.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог щодо зобов'язання відділення ВД ФСС НВВПЗ включити до щомісячних актів звірки суми пенсій, виплачені управлінням ПФ ОСОБА_3 за період з серпня по листопад 2014 року в розмірі 600,00 грн. та про стягнення відповідної суми пенсії з відповідача, а тому, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС України зі сторін стягувати не належить.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 143, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 02.02.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.