Справа № 2а-21/06
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Київ К/9991/76687/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Гостомельської селищної ради Київської області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання частково нечинними рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 27.02.2003 року № 184-14-ХХІV та від 25.09.2003 року № 339-21-ХХІV, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Гостомельської селищної ради Київської області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_2, про визнання частково недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 25.09.2003 року № 339-21-ХХІV,

в с т а н о в и л а:

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2006 року задоволено позов ОСОБА_3 до Гостомельської селищної ради Київської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково нечинним рішень Гостомельської селищної ради Київської області від 25.09.2003 року № 339-21-XXІV та від 27.02.2003 року № 184-14-XXIV та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Гостомельської селищної ради Київської області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 25 вересня 2003 року № 339-21-XXІV. Визнано нечинним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 29.09.2003 року № 339-21-XXIV та від 27.02.2003 року № 184-14 XXIV в частині зобов'язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди в користуванні проїздом та передачі ОСОБА_4 в оренду 103 м2 землі; визнано нечинним п.1, п.п. 1.1, 1.2, 4, 5 рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 25.09.2003 року № 339-21-XXIV.

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2006 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху та надано строку протягом 30 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням обґрунтованих підстав для такого поновлення.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2006 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 185 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 2 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Частиною 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Встановивши, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку, Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20.09.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без руху та надав строк протягом 30 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням обґрунтованих підстав для такого поновлення або причин, які заважали дізнатися апелянту про оскаржувану постанову протягом 6 років в період з 05.01.2006 року по 16.08.2012 року.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2012 року ОСОБА_2 08.10.2012 року було подано заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням підстав пропущення строку подачі апеляційної скарги. Зі змісту наданої заяви вбачається, що ОСОБА_2 при винесенні постанови місцевого суду ОСОБА_2, присутня не була, оскільки вважала, що судовий спір ніяким чином не стосується її прав та законних інтересів. З огляду на це, вона написала заяву до суду, в якій просила розглянути справу без її участі та вислати копію прийнятого рішення на її адресу. Однак, копію повного тексту прийнятого рішення ніхто не вислав. Про цей спір вона навіть забула.

Відповідно до статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів; знайомитися з матеріалами справи; оскаржувати судові рішення у частині, що стосується їхніх інтересів; користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_2, аргументуючи пропуск строку апеляційного оскарження тим, що вона забула про даний спір, свідчить про безпідставне невикористання апелянтом свого права на ознайомлення з матеріалам справи та права на самостійне звернення до суду за одержанням копії судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суду апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що вказані ОСОБА_2 підстави пропуску строку апеляційного оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2006 року не є поважними.

Оскільки постанову у даній справі Ірпінським міським судом Київської області ухвалено 05.01.2006 року, а з апеляційною скаргою на неї ОСОБА_2 звернулася 21.08.2012 року, тобто з пропуском встановленого законом строку, не довівши поважності причин пропуску даного строку, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, відмовивши у відкритті апеляційного провадження на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2006 року.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Гостомельської селищної ради Київської області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання частково нечинними рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 27.02.2003 року № 184-14-ХХІV та від 25.09.2003 року № 339-21-ХХІV, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Гостомельської селищної ради Київської області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_2, про визнання частково недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 25.09.2003 року № 339-21-ХХІV - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз