Справа № 761/6750/14-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/6750/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Гуменюк А.І.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 16 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. У ході судового розгляду справи, позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, та просив суд визнати протиправними дії відповідача в частині зупинення виплати йому пенсійного забезпечення, починаючи з 01 лютого 2009 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відновити виплату йому пенсійного забезпечення, починаючи з 01 лютого 2009 року.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 16 жовтня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, позивач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 жовтня 2014 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з»явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17 червня 2008 року за пенсійною справою № (МВС) від 24 квітня 2008 року, ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугу років.

При призначенні пенсії позивачеві спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було взято до уваги подання ГУ МВС України в м. Києві про призначення позивачу пенсії, розрахунок вислуги років, проведений Головним Управлінням МВС України у м. Києві у якому зазначено в тому числі і періоди проходження останнім служби.

Згідно записів у трудовій книжці, позивач був поновлений на посаді старшого уповноваженого карного розшуку Поліського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на підставі вказаної постанови суду, згідно наказу ГУ МВС України в Київській області від 10 квітня 2008 року № 193 о/с та був звільнений з органів внутрішніх справ 23 квітня 2008 року, згідно наказу ГУ МВС України в Київській області від 22 квітня 2008 року № 223 о/с.

Відповідно до листів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 31986/12/С-3392 від 26 листопада 2012 року та № 4991/12/С-469 від 28 лютого 2014 року, позивачеві повідомлено, що виплату пенсії припинено на підставі листа № 19/41 від 28 січня 2009 року Головного управління Міністерства внутрішніх з справ України. У листі № 19/41 від 28 січня 2009 року Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві просить Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві припинити виплату пенсії ОСОБА_2, посилаючись на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2008 року.

Згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2008 року, постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2007 року - скасовано та водночас постановлено нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про поновлення на посаді - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався на ту обставину, що у позивача відсутня необхідна кількість вислуги років для призначення та виплати пенсії, оскільки постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2007 року, яка стала підставою для включення до стажу позивача період з 1997 року по 2007 року, була скасована.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими доводами суду першої інстанції, так як вищезазначеним рішенням суду питання обчислення позивачу вислуги років проходження служби не вирішувалось.

Як вбачається із матеріалів справи пенсія позивачу була призначена пенсійним органом не на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області, а відповідно до подання ГУ МВС України у Київській області та долучених до нього документів, перелік яких визначений чинним законодавством України, а також заяви самого ОСОБА_2 про призначення пенсії.

Направлений ГУ МВС України у м. Києві лист від 28.01.2009 року з проханням припинити виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2008 року, так як постанова Васильківського міськрайонного суду, відповідно до якої ОСОБА_2 зараховано до вислуги років період з 1994 року по 2007 року скасована, не може стати підставою для припинення виплати пенсії.

У пункті 7 постанови правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за вислугою років і по інвалідності .

На підставі подання ГУ МВС України в м. Києві про призначення пенсії, довідки про розрахунок вислуги років та інших документів, долучених до подання, а також заяви позивача останньому було призначено пенсію за вислугою років.

Будь-яких судових рішень, які б обчислювали вислугу років позивачу, до пенсійного органу подано не було, а рішення Васильківського міськрайонного суду про поновлення позивача на службі в ОВС не є рішенням про обчислення вислуги років, оскільки питання обчислення вислуги років на пенсію щодо позивача вирішувало ГУ МВС України у м. Києві, подавши до пенсійного органу відповідний розрахунок.

Також судова колегія звертає увагу на те, що особа, яка направляла подання до пенсійного органу разом з пакетом документів про призначення пенсії позивачу, а саме ГУ МВС України у м. Києві, своє подання не відкликало та не надавало іншої довідки про обчислення вислуги років позивачу з урахуванням скасування постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідач, припиняючи виплату пенсії позивачу, не прийняв відповідного рішення про це.

Стаття 49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» визначає підстави для припинення виплати пенсій за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду а бо за рішенням суду.

Однак, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не визначає підстав для припинення виплати раніше призначеної відповідно до цього Закону пенсії.

Відсутнє таке посилання і у постанові Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Проте, відповідно до п.17,18 вищезазначеного Порядку визначено, що рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Отже, оскільки питання призначення пенсії вирішується шляхом винесення відповідного розпорядження, питання припинення пенсії також повинно вирішуватись шляхом винесення відповідного рішення, а не у формі листа, який направляється на адресу пенсіонера та до Ощадного банку.

Відповідач, припиняючи виплату позивачу пенсії, відповідного рішення про це не прийняв, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні оригіналом пенсійної справи.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що пенсійним органом рішення про припинення виплати пенсії не приймалось.

Зазначені обставини суд першої інстанції до уваги не прийняв та не надав їм належної оцінки.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині заявлених позовних вимог про визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсійного забезпечення з 01.02.2009 року.

Щодо заявлених позовних вимог про зобов»язання відповідача відновити позивачу виплату пенсійного забезпечення, то останні задоволенню не підлягають, оскільки пенсійним органом фактично питання припинення виплати пенсійного забезпечення у законний спосіб вирішено не було. Крім того, судова колегія враховує ту обставину, що постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2007 року згідно якої позивача було поновлено на службу в ОВС, скасована.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що на думку колегії суддів, питання припинення виплати пенсії повинно вирішуватись пенсійним органом колегіально з подальшим прийняттям відповідного рішення, оскільки питання призначення та виплати приймалось колегіально з подальшим прийняттям відповідного розпорядження, для поновлення порушеного права позивача у суду виникла необхідність вийти за межі заявлених позовних вимог та прийняти рішення про зобов»язання відповідача розглянути питання припинення виплати пенсії позивачу з урахуванням вимог чинного законодавства України з прийняттям відповідного рішення.

Відповідно до ст. 198,202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 11,160,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 скасувати та ухвалити у справі нову постанову наступного змісту.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсійного забезпечення з 01.02.2009 року.

Зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України розглянути питання щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з урахуванням вимог чинного законодавства України та прийняти з цього приводу відповідне рішення.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 04 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.