Справа № 2а-1497/11 2а/465/59/13
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Справа № 876/10360/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 21 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання розпорядження незаконним та його скасування,-

В С Т А Н О В И Л А:

29.06.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування розпорядження відповідача від 12.03.2011 року №114 про знесення самочинних гаражів на АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що даним гаражем користується з моменту вселення у квартиру АДРЕСА_1 утримує його у належному санітарному і технічному станах, гараж розташований на прибудинковій території будинковолодіння, де вона і проживає, а тому вважає, що вказаний гараж самочинно збудованим не являється.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 21 червня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач та його представник постанову оскаржили, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подали апеляційні скарги, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просять оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що споруда (гараж) існувала на момент придбання квартири, не була споруджена нею, та не перебуває у її власності, а відтак вказує, що не може бути зобов'язана її зносити за власний рахунок.

У ході апеляційного розгляду позивач ОСОБА_1 надала пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне їх задовольнити частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження винесено відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 11.05.2011 року №696, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано та постійно проживає четверо людей, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. (а.с.5)

Згідно із п.3.4 ухвали Львівської міської ради від 08.07.2010р. №3704 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» із змінами до повноважень районних адміністрацій в галузі будівництва, зокрема, належить розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку щодо фактів самовільного будівництва

Пункт 5.1 вищевказаної ухвали наділяє районні адміністрації правом на звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ, які виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Відповідно до п.4.3.4. Положення про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури, затвердженого рішенням Львівської міської ради від 06.01.2012р. №8 до повноважень районної адміністрації у сфері будівництва є розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом Львівської міської ради порядку щодо фактів самочинного будівництва.

Пункт 4.5.1 вказаного Положення наділяє районну адміністрацію повноваженнями звертатися у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами про демонтаж самочинного будівництва та з інших питань, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

12 березня 2011 року відповідачем було розглянуто доповідну записку ЛКП «Вулецьке» за результатами розгляду прийнято оскаржене розпорядження від 12 березня 2011 року №114, пунктом 5 якого зобов'язано позивача у місячний термін за власні кошти знести самочинно встановлений цегляний гараж на прибудинковій територій будинку АДРЕСА_1. (а.с.4)

Відповідно до свідоцтва про право власності від 02 листопада 2004 року №221531 позивач є власником квартири на АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_5. (а.с.6)

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач є власником прибудинкової території та самовільно збудованого гаража.

Відповідно до ст.376 ЦК України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво або за її рахунок.

Колегія суддів керуючись вищезазначеною статтею зазначає, що зобов'язати знести самочинне будівництво можна лише особу, яка здійснила самочинне будівництво, а тому позивача не може бути зобов'язано зносити гараж за власний рахунок, оскільки він існував на момент придбання квартири, не був споруджена останньою, та не перебуває у її власності.

Оскільки судом встановлено, що самочинне будівництво не було вчинено позивачем та не належить йому, пункт 5 оскарженого розпорядження необхідно скасувати.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційних скаргах, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки висновки суду не грунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 задовольнити частково, а постанову Франківського районного суду м.Львова від 21 червня 2013 року у справі №2а-1497/11 - скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов частково.

Скасувати п.5 розпорядження Франківської районної адміністрації №114 від 12 березня 2011 року «Про знесення самочинних гаражів на АДРЕСА_1».

В решті позов залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний