Справа № 826/16820/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» та Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Учасники судового процесу, не погоджуючись із зазначеною постановою, подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять суд скасувати постанову та прийняти нову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційні скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

01 жовтня 2014 року позивачем подано до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - ЦО з обслуговування ВП заяву №116/10/14 про перерахування надмірно сплаченої суми авансового внеску при виплаті дивідендів у сумі 8 442 904 грн на сплату авансового внеску з податку на прибуток за жовтень 2014 року.

15 жовтня 2014 року відповідачем надіслано позивачу лист №18785/10/28-10-20-4-20, яким відмовлено у здійсненні перерахування суми авансового внеску, сплаченого при виплаті дивідендів у сумі 8 442 904 грн на сплату авансового внеску з податку на прибуток за жовтень 2014 року, у зв'язку з тим, що триває розгляд у Вищому адміністративному суді України адміністративної справи №826/18550/13-а за позовом ТОВ ЗІІ «Проктер енд Гембл Україна» щодо стягнення надмірно сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток у розмірі 84 510 722 грн.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов висновку, що податковим органом не правомірно відмовлено у здійсненні перерахунку переплати з податку на прибуток підприємств при виплаті дивідендів в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток за жовтень 2014 року та визнано протиправною бездіяльність останнього у не перерахуванні частини сплаченого авансового внеску з податку на прибуток підприємств при виплаті дивідендів в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток за жовтень 2014 року.

Також, суд першої інстанції, дійшов висновку, що вимога зобов'язати відповідача перерахувати частину сплаченого авансового внеску з податку на прибуток підприємств при виплаті дивідендів в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток за жовтень 2014 року є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, окрім того зазначивши, що вимога щодо зобов'язання відповідача утриматись від вчинення певних дій є вимогою на майбутнє.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Також, п. 54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації (абз.4 п.57.1 ст.57 ПК України).

Відповідно до абз. 5 та 6 п.57.1 ст.57 ПК України, визначено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до п.153.3 ст.153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до п.153.3 ст.153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Згідно абз. 9 п.57.1 ст. 57 ПК України, у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Крім випадків, передбачених п.153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої п.151.1 ст.151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів (пп.153.3.2 п.153.3 ст.153 ПК України).

Відповідно до пп.153.3.4 п.153.3 ст.153 ПК України, у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Підпунктом 153.3.8 п.153.3 ст.153 ПК України визначено, що авансовий внесок із податку, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів) відповідно до норм ст.160 цього Кодексу або чинних міжнародних договорів України.

Відповідно до п.87.1 ст.87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Згідно пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

В той же час, п.43.5 ст.43 ПК України визначено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2014 року позивачем здійснено переплату з податку на прибуток при виплаті дивідендів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень від 27.28.2014 №200042306.

17 вересня 2014 року позивачем направлено заяву про перерахування надмірно сплаченої суми авансового внеску при виплаті дивідендів у сумі 8 442 904 грн на сплату авансового внеску з податку на прибуток за вересень 2014 року.

У свою чергу, відповідач листом від 19.09.2014 № 17119/10/28-10-20-4-20 повідомив позивача, що підготовлено висновок № 8828-2 від 17.09.2014 та передано на виконання до ГУ ДКСУ у м. Києві.

Проте, у відповідь на аналогічну заяву позивача 01.102014, листом від 15 жовтня 2014 року № 18785/10/28-10-20-4-20 відповідач не заперечив існування переплати по податку на прибуток, разом з тим, повідомив про те, що Вищим адміністративним судом розглядається справа про стягнення надмірно сплаченого податку по податку на прибуток, а відтак питання про перерахунок коштів буде розглянуте після закінчення касаційного провадження.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що надміру сплачені суми зобов'язань з податку на прибуток можна спрямувати на сплату щомісячних авансових внесків з цього податку на підставі поданої заяви.

Аналогічну позицію висловлено Державною податковою службою України в листі від 01 квітня 2013 року №4420/6/15-14-15-13.

З огляду на те, що на час виникнення надміру сплаченої суми позивач не мав податкового боргу, звернувся письмово до податкового органу із заявою та вказав напрям перерахування коштів, тобто виконав умови, передбачені правилами Податкового кодексу України, відповідачем у свою чергу, не правомірно надано відповідь листом про відмову в перерахуванні відповідних коштів.

Суд апеляційної інстанції, акцентує увагу на тому, що податковий орган в порушення вимог Податкового кодексу України надав відповідь позивачу листом, оскільки згідно приписів п.43.5 ст.43 ПК України повинен підготувати висновок, тобто прийняти рішення, яким вирішити питання, щодо перерахування коштів з одного рахунку на інший, проте такий висновок (рішення) не прийнято, а надано відповідь листом.

Відповідна позиція викладена в рішенні Вищого адміністративного суду України від 03 квітня 2014 року № К/800/30905/13.

Водночас, вирішуючи вимогу позовної щодо зобов'язання відповідача перерахувати переплату з авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток за жовтень 2014 року суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Так, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2010 року № П-278/10 встановлено, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, враховуючи, що контролюючим органом належним чином не розглянуто заяву відповідача, суд не в праві перебирати на себе повноваження відповідного органу та як наслідок приймати рішення за такою заявою.

Разом з тим, судова колегія Київського апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне зазначити, що відсутні підстав визнання протиправною та скасування нарахованої ТОВ ЗІІ «Проктер енд Гембл Україна» пені, шляхом зобов'язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці особового рахунку ТОВ ЗІІ «Проктер енд Гембл Україна», оскільки в обліковій картці по авансових внесках з податку на прибуток позивача, в у період за жовтень 2014 року відповідачем пеня не нараховувалася.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача утриматися від певних дій, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушення з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми видно, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Адміністративний суд не може розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду, на час розгляду, справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій. Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) (ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Механізм стягнення судових витрат з Державного бюджету України визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Відповідно до пп. 3 п. 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) Державна казначейська служба України відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання.

Водночас п. 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ встановлено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету та/або заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Державної казначейської служби України з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відтак, з огляду на викладене та з урахуванням принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанцій про стягнення судових витрат із Державного бюджету України направлених на асигнування діяльності відповідача .

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2014 року № К/9991/63197/12.

Підсумовуючи наведені обставини та аналізуючи законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що податковим органом протиправно листом відмовлено у здійсненні перерахування переплати з податку на прибуток підприємств при виплаті дивідендів в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток за жовтень 2014 року та протиправно не перераховано частину сплаченого 27.08.2014 авансового внеску з податку на прибуток підприємств при виплаті дивідендів в рахунок сплати авансового внеску з податку на прибуток підприємств за жовтень 2014 року в сумі 8 442 904 (вісім мільйонів чотириста сорок дві тисячі дев'ятсот чотири) грн.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» та Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офісу з обслуговування великих платників - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.