Справа № 685/1414/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 685/1414/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бурлак Г.І.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

05 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок пенсії з 01.11.2014 року і в подальшому її виплачувати в розмірі 9490 грн., стягнення з відповідача коштів в розмірі 64641,39грн.

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2014 рокупозов задоволено частково, а саме: визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області у перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2014 року по 01.08.2014 рік, зобов'язано стягнути з управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області на користь ОСОБА_2 54283,88 (п'ятдесят чотири тисячі двісті вісімдесят три грн 88 коп) заборгованості за пенсією. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони по справі в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є постраждалим від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідом І групи, внаслідок захворювання пов'язаного з наслідками катастрофи на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України ,,Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до першої категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяна здоров'ю у розмірах: інвалідам 1 групи - 100 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно із частиною 4 статті 54 Закону України ,,Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 9 статті 1 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 3 серпня 2014 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII "Про державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 6-7 такого змісту: "установити, що норми і положення статей 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік".

Отже, з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року, тобто до набрання чинності Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було передбачено обмежень щодо застосування статей 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З набранням чинності Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" розмір виплат визначався відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 745 від 6 липня 2011 року та № 1210 від 23 листопада 2011 року.

Постановами Кабінету Міністрів України № 745 від 6 липня 2011 року та № 1210 від 23 листопада 2011 року були визначені мінімальні розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту, в межах заявлених позовних вимог, за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Однак, суд першої інстанції дійшов до невірного висновку щодо обчислення суми заборгованості пенсійного забезпечення та стягнення на користь позивача заборгованості у визначеному розмірі. Обчислення розміру пенсійного забезпечення є функцією та повноваженням відповідача - територіального управління Пенсійного фонду України, а не суду, який вирішує питання щодо правомірності дій відповідача при перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити такий перерахунок у разі правомірності позовних вимог.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 26 листопада 2014 року по справі №К/9991/56704/11.

Не підлягають задоволенню, також, вимоги позивача про визнання безпідставною відову відповідача у виконанні постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.05.2011 року по справі №6040/10/9104, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або у разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту та накласти на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови, штраф у розмірі від ста до трьохсот мінімальних заробітних плат.

За своєю правовою природою, стаття 267 КАС України регулює різні моменти відносин та визначення судового контролю, з одного боку встановлення такого судового контролю за виконанням постанови, з іншого встановлення факту порушення внаслідок його не виконання. Перший судовий контроль встановлюється та визначається при ухваленні постанови, а інший (визнання протиправним рішення, дії або бездіяльність) вирішується після такого прийняття.

За приписами ч. 9. ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду. І лише у разі відповідності заяви вимогам, визначеним ст. 267 КАС України, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. При цьому у разі невідповідності заяви визначеним вимогам вона ухвалою суду, повертається заявнику.

Таким чином позивач, у межах справи №6040/10/9104 про перерахунок пенсії питання судового контролю за виконанням судового рішення не ініціював, а пред'явив новий позов, у якому просить суд зобов'язати відповідача, який ухиляється від виконання судового рішення, стягнути на його користь заборгованість за пенсією.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргуУправління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області задовольнити частково .

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасувати .

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області у перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Теофіпольському районі Хмельницької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком починаючи з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням фактично отриманих сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.