Справа № 804/16980/14
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С.
при секретаріСкупейко І.М.
представника позивача представника відповідача Галіциної М.П. Каціонової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» до Дніпропетровської митниці ДФС, Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -
20 жовтня 2014 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів (далі - відповідач) з вимогами, з урахуванням уточнень, про:
- визнання протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300058/1 від 28.04.2014 р.;
- зобов'язання Дніпропетровської митниці Міндоходів скласти та надати Головному управлінню державної казначейської служби України в Дніпропетровській області висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» надміру сплаченого митного платежу у загальному розмірі 54 879,89 грн.;
- зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на підставі висновку Дніпропетровської митниці Міндоходів повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» з Державного бюджету України надміру сплачений митний платіж у загальному розмірі 54 879,89 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивачем відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту придбано товар: гвинти сталеві з різьбою на визначених ділянках довжини гвинта; гвинти з напівкруглою головкою - квадратний підголовник. Для декларування товару підприємством 28.04.2014 р. подано до митного органу митну декларацію № 110070000/2014/304776, в якій заявлено до митного оформлення товар за ціною договору. На підтвердження заявленої ціни товару до декларації були надані всі необхідні документи для ідентифікації та визначення вартісних показників товару та підтвердження розміру ціни, сплаченої за товар, для здійснення розрахунку митної вартості товару саме за методом №1, сумніви ж відповідача щодо задекларованої ціни товару, а відтак і розміру митних платежів, безпідставні. Після випуску товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання позивачем були надані митному органу всі документи, які були запитані у підприємства під час проведення консультацій. Вартість перевезення товару є підтвердженою, вказані витрати включені у вартість товару. Докази оплати придбаної продукції не могли бути надані під час митного оформлення, оскільки, відповідно до умов контракту, сплата відбулась пізніше. Враховуючи наведене, рішення про коригування митної вартості товарів суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, а надміру сплачені митні платежі - поверненню підприємству.
Представник відповідача - Дніпропетровської митниці ДФС, в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, пояснивши свою позицію наступним. При перевірці поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» митної декларації та документів, долучених до декларації, митним органом здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В результаті такого контролю було виявлено певні розбіжності, а саме, підприємством не підтверджено розмір витрат на перевезення товару. Враховуючи, що декларант не надав достатньо додаткових документів для усунення сумнівів митного органу,рішення про коригування митної вартості товарів відповідає вимогам законодавства, підстави для задоволення позову відсутні.
Ухвалою суду здійснено заміну відповідача з Дніпропетровської митниці Міндоходів на Дніпропетровську митницю ДФС.
Ухвалою суду до участі у справі як відповідача залучено Головне управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області.
Представник відповідача - Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
06.05.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр»(Покупець) та компанією «ЕС International (Nantong) Co., Ltd.»(Продавець) укладено контракт № 4UA.
Відповідно до умов вказаного контракту Продавець протягом дії контракту продає, а Покупець купує на умовах FOBШанхай, Китай згідно з міжнародними правилами «Інкотермс-2010» або на інших, узгоджених в Специфікаціях умовах, товари промислового, будівельного та іншого призначення, в тому числі, але не виключно, металеві вироби (болти, гвинти, гайки, шурупи, саморізи, інше) та інші товари, кількість та асортимент яких наводиться в специфікаціях на кожну партію продукції, що поставляється.
За контрактом 06.05.2013 р. № 4UA Покупець отримав вказаний в специфікації товар.
28.04.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» надало в електронному вигляді до Дніпропетровської митниці Міндоходів митну декларацію № 110070000/2014/304776.
Митна вартість товару була визначена позивачем за ціною контракту (метод №1).
За результатом проведеного митногоконтролю митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300058/1 від 28.04.2014 р., згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товару на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2(ґ) за ціною товар № 1 - 2,2000 дол. за кг., товар № 2 - 2,2062 дол. за кг.
З рішення про коригування митної вартості вбачається, що підставою для його прийняття стало неподання декларантом всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість, а саме - транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
В зазначеному рішенні зобов'язано декларанта надати додаткові документи: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару.
Листами № 19/05/14-02 від 19.05.2014 р., № 26/06/14-01 від 26.06.2014 р., № 35 від 31.07.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» зверталось до Дніпропетровської митниці Міндоходів та до Державної фіскальної служби України з вимогою про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300058/1 від 28.04.2014 р., підприємством надавались додаткові документи.
Листами № 3301/04-50-52 від 23.05.2014 р., № 4307/04-50-52 від 03.07.2014 р., № 3387/6/99-99-24-02-06-15 від 12.09.2014 р. контролюючими органами здійснено розгляд заперечень та додаткових документів Товариства з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» та відмовлено в скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів.
Листи митного органу вмотивовані, зокрема: не врахуванням в повному обсязі витрат на транспортування товару, зокрема не врахування вартості транспортно-експедиційних послуг в розмірі 4 126,67 грн.; недоліками митної декларації країни експорту; недоліками висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати; не наданням документів на підтвердження оплати за товар та невідповідністю суми, вказаної на відмітці банку на зворотному боці контракту сумі, вказаній в специфікації.
Товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання.
На підтвердження витрат на транспортування товару позивачем до митного органу надано:
- договір на транспортно-експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних вантажів № 1-08-13 від 01.08.2013 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮкрейніанШиппінгСервіс»;
- специфікації до вказаного договору № 1 від 22.12.2013 р. та № 3 від 18.04.2014 р. При цьому, в специфікації № 1 вказано про надання послуги - морське перевезення FOBШанхай-Іллічівськ, вартістю 17 538,33 грн., а в специфікації № 3, зазначено, зокрема, про надання послуги - ТЕО, вартістю 4 126,67 грн.;
- платіжне доручення № 45 від 23.04.2014 р. про сплату за транспортно-експедиційне обслуговування 17 538,33 грн.; рахунок на оплату № № 151 від 17.04.2014 р. на суму 17 538,33 грн.; акт надання послуг № 167 від 17.04.2014 р. про сплату 17 538,33 грн. за фрахт; листи про зміну призначення платежу № 42 від 20.05.2014 р. та № 55-1-550 від 16.06.2014 р. в платіжному дорученні № 45 від 23.04.2014 р., вірним вважати - за фрахт (морське перевезення); довідку ТОВ «ЮкрейніанШиппінгСервіс» про транспортні витрати № 2 від 17.04.2014 р., відповідно до якої витрати з перевезення вантажу згідно коносамента SО 13122413 від 22.12.2013 р. по маршруту порт Шанхай-Іллічівськ морський торговий порт складають 17 538,33 грн.;
- рахунок на оплату № 152 від 17.04.2014 р. про сплату 19 395,33 грн., в тому числі ТЕО, вартістю 4 126,67 грн.; акт про надання послуг № 166 від 17.04.2014 р. про надання, зокрема, послуг ТЕО на суму 4 126,67 грн.;
- лист ТОВ «ЮкрейніанШиппінгСервіс» № 456 від 17.07.2014 р., відповідно до якого згідно коносамента SО 13122413 від 22.12.2013 р. вартість фрахту складає 17 538,33 грн., а ТЕО в розмірі 4 126,67 грн., зазначені в специфікації № 3 - транспортно-експедиційне обслуговування на території України.
Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 143 оплата за товар відбулася 17.09.2014 р.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів.
Згідно до ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно до ч.ч. 1, 2, 3, 6 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, щодекларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначеніцим Кодексом.
Згідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодотоварів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборівта декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієїстатті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Згідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету впорядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.
Відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов'язковою умовою для здійснення поверненнясум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи Міндоходів, місцеві фінансові органи, органи Казначейства проводять шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242.
За платежами, належними державному бюджету, орган Міндоходів у строк не пізніше ніж за п'ять робочихднів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з Реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.
За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган Міндоходів у строк не пізніше ніж за сім робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з Реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.
Місцевий фінансовий орган у строк не пізніше ніж протягом двох робочих днів здійснює погодження отриманих висновків шляхом засвідчення підписом керівника місцевого фінансового органу, засвідченим печаткою, та повертає їх згідно з Реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу Міндоходів.
Орган Міндоходів не пізніше наступного робочого дня віддати отримання висновку, погодженого місцевим фінансовим органом, передає його згідно з Реєстром висновків за платежами, належнимимісцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу Казначейства.
Орган Міндоходів несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання.
Висновки реєструються органами Казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.
На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.
Правова позиція Верховного Суду України в справах про скасування рішень митного органу та повернення надмірно сплачених митних платежів викладена в постанові № К/800/2645/14 від 18.12.2014 р. та полягає в наступному: «нормативними актами встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, а відтак позов позивача в цій частині є передчасним».
Згідно з ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивівнеоднаковогозастосування судом (судами) касаційноїінстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.
Дніпропетровською митницею Міндоходів винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300058/1 від 28.04.2014 р.
В ході судового розгляду справи встановлено, що підставою для здійснення корегування митної вартості заявленого до розмитнення позивачем товару в сторону збільшення ціни товару із застосуванням резервного методу визначення митної вартості стали: не врахування в повному обсязі витрат на транспортування товару, зокрема не врахування вартості транспортно-експедиційних послуг в розмірі 4 126,67 грн.; недоліки митної декларації країни експорту; недоліки висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати; не надання документів на підтвердження оплати за товар та невідповідність суми, вказаної на відмітці банку на зворотному боці контракту сумі, вказаній в специфікації.
Доводи представника відповідача щодо не підтвердження витрат на перевезення товару не приймаються судом до уваги. Позивачем до митного органу та в судове засідання надані документи, що підтверджують оплату за фрахт (морське перевезення) в розмірі 17 538,33 грн. На підтвердження саме такої вартості фрахту свідчать наступні документи: специфікація № 1 від 22.12.2013 р. про надання послуги - морське перевезення FOBШанхай-Іллічівськ, вартістю 17 538,33 грн.; платіжне доручення № 45 від 23.04.2014 р. про сплату за транспортно-експедиційне обслуговування 17 538,33 грн.; рахунок на оплату № 151 від 17.04.2014 р. на суму 17 538,33 грн.; акт надання послуг № 167 від 17.04.2014 р. про сплату 17 538,33 грн. за фрахт; листи про зміну призначення платежу № 42 від 20.05.2014 р. та № 55-1-550 від 16.06.2014 р. згідно яких в платіжному дорученні № 45 від 23.04.2014 р. вірним вважати - за фрахт (морське перевезення); довідка ТОВ «ЮкрейніанШиппінгСервіс» про транспортні витрати № 2 від 17.04.2014 р., відповідно до якої витрати з перевезення вантажу згідно коносамента SО 13122413 від 22.12.2013 р. по маршруту порт Шанхай-Іллічівськ морський торговий порт складають 17 538,33 грн. Вказані документи були надані контролюючому органу з листом від № 26/06/14-01 від 26.06.2014 р.
Лист ТОВ «ЮкрейніанШиппінгСервіс» № 456 від 17.07.2014 р., відповідно до якого згідно коносамента SО 13122413 від 22.12.2013 р. вартість фрахту складає 17 538,33 грн., а ТЕО в розмірі 4 126,67 грн., зазначені в специфікації № 3 - транспортно-експедиційне обслуговування на території України, був наданий позивачем до Державної фіскальної служби України з листом № 35 від 31.07.2014 р., тобто після того, як сплив термін в 80 днів з моменту випуску товарів у вільний обіг. Проте, в листі Державної фіскальної служби України не зазначена вказана обставина як підстава для відмови в скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів. Крім того, вказаний лист є додатковим обґрунтуванням вартості фрахту, для встановлення якої достатньо документів, попередньо наданих декларантом.
Твердження відповідача стосовно недоліків в митній декларації країни експорту та висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати суд до уваги не бере, оскільки вказані документи є додатковими документами, які не є обов'язковим джерелом відомостей для встановлення митної вартості товару.
Посилання Державної фіскальної служби України на невідповідність суми, вказаній у відмітці банківської установи на зворотному боці контракту сумі, зазначеній в специфікації, є необґрунтованими, оскільки на виконання умов контракту може здійснюватися кілька поставок, оплата за які вчиняється окремо, про що ставиться відмітка на зворотному боці контракту. Відмітка банківської установи про перерахування коштів, проставлена на контракті, датована 03.04.2014 р., тобто, передує розрахунку за вказану в позові партію товару.
З матеріалів справи вбачається, що оплата за товар відбулася 17.09.2014 р., вказане унеможливлює надання декларантом доказів оплати за товар під час митного оформлення товару.
Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган посилався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів. При цьому відповідачем був застосований метод 2ґ (резервний) визначення митної вартості товару.
Відповідно до положень Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу в рішенні про коригування митної вартості товарів зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Оскаржуване рішення не містить докладної інформації та джерел, які використовувалися митним органом при її визначенні митної вартості товару резервним методом. Зазначених відомостей не надано також відповідачем в судове засідання при розгляді справи.
Відповідачем не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом 1) та необхідність визначення митної вартості товару саме за методом 2ґ (резервний).
Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300058/1 від 28.04.2014 р. не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень, але не у спосіб, встановлений законодавством, та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Враховуючи викладене, позовна вимогаТовариства з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» про визнання протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300058/1 від 28.04.2014 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Положеннями Митного кодексу України передбачена можливість повернення платнику з Державного бюджету надміру сплачених митних платежів, зокрема, якщо такі платежі здійснені внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу.
Зазначені правовідносини врегульовані Порядкомвзаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань.
Протиправність рішення митного органу встановлена судом, проте, зазначене рішення не набрало законної сили.
Митним кодексом України, Податковим кодексом України, Порядкомвзаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, тому позовні вимоги про зобов'язання митного органу надати висновок про повернення надмірно сплачених платежів та про повернення надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету є передчасними.
Враховуючи наведене, позовні вимоги про зобов'язання Дніпропетровської митниці Міндоходів скласти та надати Головному управлінню державної казначейської служби України в Дніпропетровській області висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» надміру сплаченого митного платежу у загальному розмірі 54 879,89 грн.; зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на підставі висновку Дніпропетровської митниці Міндоходів повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» з Державного бюджету України надміру сплачений митний платіж у загальному розмірі 54 879,89 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 3674-VI від 08.07.2011 р. ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру 2 відсоткирозміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальноїзаробітної плати та не більше 4розмірів мінімальної заробітної плати, немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону України під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 6 «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
На момент подачі позову до суду мінімальний розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становив 1 827,00 грн.
Позивачем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено частково судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 182,70 грн.
В зв'язку з тим, що позовна вимога майнового характеру задоволена, сума судового збору в розмірі 182,70 грн.підлягає стягненню Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр».
Позивачем в позовній заяві заявлено одночасно позовні вимоги майнового та немайнового характеру. При цьому, при уточненні позовних вимог підприємством не було сплачено судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 73,08 грн. В зв'язку з тим, що в задоволенні позовної вимоги немайнового характеру позивачу відмовлено, судові витрати в розмірі 73,08 грн. підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» до Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» до Дніпропетровської митниці ДФС, Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110070000/2014/300058/1 від 28.04.2014 р.
В решті позовних вимог - відмовити.
Судові витрати в розмірі 182,70 грн. стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр».
Судові витрати в розмірі 73,08 грн. стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФБМ-Днепр» до Державного бюджету України.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 30 січня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 30.01.2015 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді О.С. Рябчук О.С.Рябчук М.М.Бухтіярова