Справа № 823/2322/13-а
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року справа № 823/2322/13-а

м. Черкаси

12 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 - особисто,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Тальнівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.08.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013р., в адміністративній справі №823/2322/13-а за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.09.2014р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05.08.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013р. скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

15 грудня 2014 року до Черкаського окружного адміністративного суду з Вищого адміністративного суду України надійшла на новий судовий розгляд адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження.

Ухвалою суду від 15.12.2014 суддею Орленко В.І. прийнято до свого провадження адміністративну справу №823/2322/13-а.

В адміністративному позові позивач просить: визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Тальнівської районної державної адміністрації Бардадима М. від 28.05.2013р. №55-рк; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації; стягнути з Тальнівської районної державної адміністрації середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Тальнівської районної державної адміністрації моральну шкоду, завдану незаконним звільненням з посади в сумі 5000 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи їх тим, що розпорядженням Тальнівської районної державної адміністрації від 28.05.2013 №55-рк, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, згідно пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України; підстава: лист управління містобудування та архітектури Черкаської облдержадміністрації від 14.05.2013 №02-02-28/405 про непогодження призначення ОСОБА_1 завідувачем сектору містобудування та архітектури Тальнівської райдержадміністрації у зв'язку з відсутністю вищої архітектурної освіти та стажу організаційної і професійної роботи за фахом у сфері містобудування та архітектури.

Позивач вважає вказаний наказ незаконним з огляду на те, що по-перше, не можна визнати законним звільнення лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. По-друге, невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації може бути підставою для звільнення працівника лише тоді, коли власник має фактичні докази того, що саме через це працівник не може належним чином виконувати покладені на нього трудові обов'язки, що може бути підтверджено за результатами атестації працівника. По-третє, при звільненні відповідачем також було порушено вимоги ч. 2 ст. 40 КЗпП України, а саме: йому не запропоновано переведення на іншу посаду.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив клопотання, в якому просить суд провести засідання без його участі. Відповідно до письмових заперечень відповідача, у зв'язку з відмовою управління містобудування та архітектури Черкаської ОДА у погодженні призначення ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору містобудування та архітектури Тальнівської РДА з підстав невідповідності кваліфікаційним вимогам, 28 травня 2013 року відповідачем прийнято розпорядження №55-рк про звільнення ОСОБА_1 внаслідок недостатньої кваліфікації, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Заслухавши пояснення та доводи позивача та представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2006 році закінчив Кіровоградський національний технічний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Промислове і цивільне будівництво" та здобув кваліфікацію інженера-будівельника, що підтверджується копією диплома КС №29762598 від 30.06.2006р.

Згідно розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 02.06.2011р. №54-рк, з 03 червня 2011 року ОСОБА_1 призначено в порядку переведення на посаду начальника відділу містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження рекомендаційних переліків структурних підрозділів обласної, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій" від 18 квітня 2012 року №606 та постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій" від 12 березня 2005 року №179, головою Тальнівської районної державної адміністрації прийнято розпорядження від 18.12.2012 №108-рк «Про реорганізацію структури районної державної адміністрації». Відповідно до вказаного розпорядження, відділ містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації перетворено у сектор містобудування та архітектури.

Згідно з Додатком 3 до розпорядження райдержадміністрації №108-рк, 18.12.2012р. ОСОБА_1 попереджено про вивільнення у зв'язку зі змінами в організації праці, в тому числі ліквідації, реорганізації або перепрофілювання установи, скорочення чисельності або штату працівників, що підтверджується підписом позивача у вказаному додатку.

У зв'язку з реорганізацією відділу містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації на сектор містобудування та архітектури районної державної адміністрації, відповідачем на адресу управління містобудування та архітектури Черкаської обласної державної адміністрації направлено лист щодо погодження призначення ОСОБА_1 на посаду керівника сектору містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації.

19.04.2013р. до Тальнівської районної державної адміністрації надійшла відповідь №02-02-28/339 за підписом начальника управління містобудування та архітектури Черкаської обласної державної адміністрації Дмитренка В.І., якою не погоджено призначення ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації.

14.05.2013р. на адресу відповідача надійшов лист управління містобудування та архітектури Черкаської обласної державної адміністрації за №02-02-28/405, в якому зазначено, що у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_1 вищої архітектурної освіти та стажу організаційної і професійної роботи за фахом у сфері містобудування та архітектури, останній не може бути погоджений на посаду завідувача сектору містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації.

Розпорядженням Тальнівської районної державної адміністрації від 28.05.2013 №55-рк, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, пункт 2 статті 40 Кодексу законів про працю України; підстава: лист управління містобудування та архітектури Черкаської облдержадміністрації від 14.05.2013 №02-02-28405.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити залежну дисципліну праці у відповідній структурі.

У контексті вищевикладеного суд вважає, що невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації може бути підставою для звільнення даного працівника лише тоді, коли власник має фактичні докази того, що саме через це працівник не може належним чином виконувати покладені на нього трудові обов'язки, і коли такого працівника неможливо, за його згодою, перевести на іншу роботу. Невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації може бути визнана за результатами атестації працівника.

Судом встановлено, що підставою для звільнення позивача із займаної посади став лист управління містобудування та архітектури Черкаської облдержадміністрації від 14.05.2013 №02-02-28/405 про непогодження призначення ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації внаслідок відсутності вищої архітектурної освіти та стажу організаційної і професійної роботи за фахом у сфері містобудування та архітектури.

В даному випадку слід зазначити, що внаслідок вказаного листування вирішувалось питання неможливості саме призначення позивача на новостворену внаслідок реорганізації посаду завідувача сектору містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації.

Разом з тим, ОСОБА_1 фактично звільнено з посади начальника відділу містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації, яку він на момент звільнення обіймав вже тривалий час (з 03.06.2011 по 28.05.2013). При цьому, звільнення відбулось з підстав ніяким чином не пов'язаних зі змінами в організації праці, в тому числі ліквідації, реорганізації або перепрофілювання установи, скорочення чисельності або штату працівників, як було раніше зазначено в попередженні про вивільнення.

За змістом п. 2 ст. 40 КЗпП України підставою для розірвання трудового договору є виявлена невідповідність працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Тобто неякісне виконання роботи, неналежне виконання функціональних обов'язків може вважатися виявленою невідповідністю займаній посаді тільки, якщо вони викликані недостатньою кваліфікацією та за відсутності вини працівника в неналежному виконанні посадових обов'язків.

Разом з тим, якщо працівник був прийнятий на роботу без наявності документа про освіту, передбаченого кваліфікаційними вимогами, він не може бути звільнений з роботи через відсутність такого документа за вказаною статтею, тому що роботодавцю про таку невідповідність було відомо й раніше, при прийнятті працівника на роботу

Відповідна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 21.10.2009 у справі №6-5656св09.

Крім того, частиною 2 ст. 40 КЗпП України, передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Враховуючи, що звільнення працівника з підстав виявленої невідповідності його займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації допускається тільки за умови неможливості переведення працівника на іншу роботу за його згодою, з'ясування судом зазначених обставин є обов'язковим для належного розгляду спору.

У своїх письмових запереченнях від 25 липня 2013 року відповідач зазначив, що позивачу було запропоновано переведення на попередню роботу або рівноцінну іншу, проте на жодну з пропозицій він не погодився. В той же час, відповідно до аудіозапису судових засідань по даній справі на компакт-диску №В7308 (запис № 4413 від 31 липня 2013 року) відповідач надає усні пояснення протилежного змісту, зокрема зазначає: «оскільки не планувалось звільнення позивача при реорганізації, то позивачу не пропонувалась інша посада».

Жодних доказів на підтвердження пропозиції роботи ОСОБА_1 та відмови останнього від неї, відповідач до суду не надав, що свідчить про порушення порядку звільнення працівника за п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що для звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації за п. 2 ст. 40 КЗпП України були відсутні правові підстави, відтак позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування розпорядження голови Тальнівської районної державної адміністрації Бардадима М. від 28.05.2013р. №55-рк є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999р. №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом 1 цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до довідки Тальнівської районної державної адміністрації від 15.01.2015 №03-16/2329, заробітна плата ОСОБА_1 за березень 2013 року (20 робочих днів) складає 1928,60 грн., за квітень 2013 року (22 робочих дні) - 1603,45 грн.

Середньоденна заробітна плата позивача у такому випадку становить 84,10 грн. (3532,05 грн. / 42 робочі дні).

Період вимушеного прогулу з 29.05.2013 по 27.01.2015 містить 421 робочий день.

Таким чином, належний до виплати ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу складає: 35406 грн. 10 коп. (84,10 х 421).

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року №4, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач не обґрунтував підставу відшкодування йому моральної шкоди, оскільки не надав жодного доказу, який би підтверджував заподіяння такої шкоди, в зв'язку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 28.05.2013р. №55-рк «Про звільнення ОСОБА_1.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації.

Стягнути з Тальнівської районної державної адміністрації середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.05.2013 по 27.01.2015 у розмірі 35406 (тридцять п'ять тисяч чотириста шість) 10 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування та архітектури Тальнівської районної державної адміністрації та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 02.02.2015.