Справа № 604/1484/14-а
Суддя: Могачевська В. Й.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання дій неправомірними та довідки №134 від 13 листопада 2014 року недійсною , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 09 грудня 2014 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання нечинним рішення Скалатської міської ради Підволочиського району видати довідку №134 від 13.11.2014 року, а довідку №134 від 13.11.2014 року, видану Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області, - недійсною та стягнення з Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області на його користь 1000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те, що у провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 (представник - ОСОБА_3) до нього про стягнення грошових коштів, переданих на виконання договору купівлі-продажу обладнання від 14.05.2007 року (провадження № 921/1026/14-г/9, суддя Гевко В.Л.).

У ході розгляду справи, після звернення ним уваги на те, що представником ОСОБА_2 є громадянин ОСОБА_3, а розписки свідчать про отримання грошових коштів від громадянина ОСОБА_3, представник позивача представив суду довідку № 134 від 13.11.2014 року, видану Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області в якій зазначено, що « громадянин ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Скалаті Підволочиського району Тернопільської області, який зареєстрований в АДРЕСА_1, один і цей же громадянин, що ОСОБА_3 по вуличній кличці ».

Позивач вважає, що видача довідки про приналежність одній і тій самій особі двох імен, а також про «вуличну кличку» фізичної особи суперечить чинному законодавству.

Так, відповідно до п. 1 «Положення про паспорт громадянина», затвердженого Постановою ВРУ № 2503-XII від 26.12.1992 року, документом, що посвідчує особу власника, та який є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою, є паспорт; відповідно до п. 6 цієї постанови, на першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім'я та по батькові, дата і місце народження. Для обміну паспорта у зв'язку із зміною (переміною) прізвища, імені чи по батькові або встановленням розбіжностей у записах подаються також документи, що підтверджують ці обставини (п. 17 вказаної Постанови ВРУ).

Ст. 294, 295 Цивільного кодексу України передбачають право особи на ім'я, та на зміну імені. Використання особою двох імен на підставі довідок органу місцевого самоврядування, а також, присвоєння фізичним особам «вуличних кличок» законодавством не передбачено.

Повноваження по видачі довідок про ім'я особи чи про її «вуличні клички» не належить до власних чи делегованих повноважень органу місцевого самоврядування, та не передбачено законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР. Також, до компетенції міської ради не належить питання видачі довідок про реєстрацію громадянина, тим більше, на території іншої сільської ради (с. Остап'є Підволочиського р-ну).

На підставі викладеного, позивач вбачає у діях Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області очевидні ознаки протиправності дії по видачі довідки № 134 від 13.11.2014 року.

Неправомірні дії Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області зумовили для нього потребу в докладеній додаткових зусиль для захисту прав шляхом звернення до адміністративного суду з даним позовом, а тому, на його переконання, існують правові підстави для визнання цих неправомірних дій такими, що заподіяли йому моральної шкоди.

Право фізичних осіб на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу і передбачено в ст.56 Конституції України. Так, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів-місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга); моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В пункті 3 постанови від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», в редакції постанови від 25 травня 2001 року №5, Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач вважає, що діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що йому, як інваліду другої групи, доводиться докладати додаткових зусиль для захисту його прав та інтересів, чим зумовлено моральні переживання, хвилювання, незручності, пов'язані з необхідністю змінювати свій звичний уклад життя для створення об'єктивної можливості захистити порушені права у встановленому законодавством порядку, в тому числі, і шляхом звернення до адміністративного суду з цим позовом, у зв'язку з підготовкою процесуальних документів, необхідності відвідувати судові засідання, інших витратах майнового та немайнового характеру (затрат часових ресурсів). У той час, як орган місцевого самоврядування, явно вийшовши за межі своїх повноважень, видав довідку, якою намагаються скористатися в порушення його прав як людини і громадянина.

Позивач, його представник та відповідач, які були повідомлені про день і час слухання справи в дане судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви в яких просять справу вирішувати у їх відсутності. Позивач просить позов задовольнити. Представник відповідача просить прийняти рішення згідно закону, долучити акт опиту свідків, а тому суд вважає за можливе справу вирішити в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вимоги позовної заяви, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

З оскаржуваного довідки № 134 від 13.11.2014 року, виданої Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області вбачається, що « громадянин ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Скалаті Підволочиського району Тернопільської області, який зареєстрований в АДРЕСА_1, один і цей же громадянин, що ОСОБА_3 по вуличній кличці ».

Відповідно до п. 1 «Положення про паспорт громадянина», затвердженого Постановою ВРУ № 2503-XII від 26.12.1992 року, документом, що посвідчує особу власника, та який є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою, є паспорт; відповідно до п. 6 цієї постанови, на першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім'я та по батькові, дата і місце народження. Для обміну паспорта у зв'язку із зміною (переміною) прізвища, імені чи по батькові або встановленням розбіжностей у записах подаються також документи, що підтверджують ці обставини (п. 17 вказаної Постанови ВРУ).

Ст. 294, 295 Цивільного кодексу України передбачають право особи на ім'я, та на зміну імені. Використання особою двох імен на підставі довідок органу місцевого самоврядування, а також, присвоєння фізичним особам «вуличних кличок» законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції від 07.07.2011 року (надалі - Закон) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Таким чином судом встановлено відсутність повноважень у видачі оскаржуваної довідки.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів-місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга); моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В пункті 3 постанови від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», в редакції постанови від 25 травня 2001 року №5, Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.7 КАС України, одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах являється змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Іншого в судовому засіданні не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ст.. 56 Конституції України; ст.ст. 23, 294, 295 Цивільного кодексу України;ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; п. 1 «Положення про паспорт громадянина», затвердженого Постановою ВРУ № 2503-XII від 26.12.1992 року;п. 3 постанови ПВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», в редакції від 25 травня 2001 року №5; ст.ст. 4, 7, 14, 69, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати нечинним рішення Скалатської міської ради Підволочиського району видати довідку №134 від 13.11.2014 року, а довідку №134 від 13.11.2014 року, видану Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області - недійсною.

Стягнути з місцевого бюджету Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з місцевого бюджету Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 73.08 ( сімдесят три гривні 08 копійок ) понесених позивачем судових витрат.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського адміністративного апеляційного суду. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: