Справа № 2а-3735/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Справа № 9104/8740/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Малашовецької сільської ради третя особа Тернопільська міська рада про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Малашовецької сільської ради в якому просили скасувати рішення № 36 від 09.08.2011 року, визнати дії неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити виплату одноразової фінансової допомоги на оздоровлення, як постійно проживаючим у селі, однак не зареєстровані у селі Малашівці як проживаючі.

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку, вважають, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначають, що відповідно до ч. 2 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Стаття 1 даного Закону дає визначення територіальної громади, а саме: територіальна громада, це жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр;

Також апелянти зазначають, що в матеріалах справи достатньо доказів, на підставі яких є всі підстави стверджувати той факт що вони постійно проживають на території села Малашівці, а саме: документи про право власності на будинки, земельні ділянки, квитанції про сплату комунальних послуг, тощо . Всі зазначені докази свідчать що позивачі не тимчасово, а постійно проживають на території села, а відтак є членами територіальної громади .

У відповідності до частини 1 статті 6 Закону, первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Апелянти не погоджуються з твердженням сільського голови Малашовецької сільської ради, що жителі села, які проживають на його території без реєстрації по місцю їхнього проживання зобов'язані в семиденний термін зареєструватись по місцю їх проживання та після їхньої реєстрації вони можуть мати право на отримання допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місце перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Також апелянти вважають, що приймаючи рішення № 36 від 09 серпня 2011 року «Про затвердження списку жителів с. Малашівці для виплати одноразової допомоги на оздоровлення» Малашовецькою сільською радою було порушено вимоги статті частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка зазначає, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У відповідності до вимог ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади, забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань, що в свою чергу сільським головою зроблено не було та дає підстави вважати дії органу місцевого самоврядування такими, що суперечать чинному законодавству, а відтак ставить під сумнів законність прийнятого Малашовецькою сільською радою рішення № 36 від 09.08.2011 року

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2011 року між Тернопільською міською радою та Малашовецькою сільською радою укладено договір № 39, згідно якого сільській раді з бюджету м. Тернополя передано 698 тис. грн. для забезпечення соціально - економічного розвитку села та виплат мешканцям села фінансової допомоги для оздоровлення. Підставою для укладення такого договору було провадження сторонами комплексу робіт щодо збереження території сміттєзвалища поблизу села в належному санітарно - екологічному стані. Кошти у визначений договором строк були перераховані до бюджету Малашовецької сільської ради. Рішенням Малашовецької сільської ради від 09 серпня 2011 року № 36 затверджено список жителів села Малашівці для виплати одноразової фінансової допомоги на оздоровлення. Пунктом 2 вказаного рішення відмовлено у наданні такої допомоги громадянам не зареєстрованим у с. Малашівці, в тому числі відмовлено у виплаті допомоги позивачам.

Розглядаючи спір суду першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати чи перебувати;

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік;

реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

У відповідності до ст. 6 даного Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Також судом з'ясовано, що позивачі на території Зборівського району не зареєстровані.

Суд вірно зазначив, що відповідно до пп. 27 ч. 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.

Згідно з пп.6 ч. 1 ст. 28 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, об'єднання на договірних засадах коштів відповідного місцевого бюджету та інших місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для вирішення інших питань, що стосуються спільних інтересів територіальних громад. Ч. 2 ст. 64 Закону визначає, що сільські ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Враховуючи вище викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо правомірності рішення сесії сільської ради про включення до списку осіб, яким виділяється грошова допомога на оздоровлення, зареєстрованим на території села, а тому підставно відмовив в задоволенні позову.

З огляду на це суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2011 року по справі № 2а-3735/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин