Справа № 191/2775/14-а(2-а/191/58/14)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2014 рокусправа № 191/2775/14-а(2-а/191/58/14)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Синельніківської міської Ради на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Синельніківської міської Ради, третя особа Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Синельніківської міської Ради в якому просила: визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради щодо відмови в перерахунку і виплаті їй щомісячної державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років; відновити її порушені права шляхом зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради здійснити перерахунок і виплату щомісячної державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку починаючи з 13 липня 2011 року до дати винесення судового рішення по справі, на дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням», у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, з урахуванням фактично виплачених сум, за рахунок коштів Державного бюджету України; здійснити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень шляхом зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Київської районної в м. Донецьку ради подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 19.06.2014 року позовні вимоги в частині періоду з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 15.12.2013 року були залишені без розгляду у зв'язку з пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 р. адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області щодо відмови в перерахунку і виплаті ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 16 грудня 2013 року по 31 травня 2014 року. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням», за період з 16 грудня 2013 року по 31 травня 2014 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Управління праці та соціального захисту населення Синельніківської міської Ради подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з'ясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач подала заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить залишити постанову суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивач має малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно наказу головного управління міндоходів у Дніпропетровській області позивач з 20.05.2012 року по 13.07.2014 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У зв'язку з цим як особа застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування позивачка знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради, яким було нараховано допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працюючим жінкам з 14.09.2011 року по 13.07.2014 року у розмірі 130 грн. щомісячно.

Листом від 04.06.2014 року № 646/4-04 позивачеві було відмовлено в перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При цьому відповідач посилався на ст.. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції, відповідно до якої з 01.01.2010 року дана допомога надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, що передують місяцю звернення, але не менш як 130 грн., а також посилався на Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року. Зазначена допомога призначена позивачеві на підставі наказу про надання відпустки від 05.09.2011 року № 207-в на період з 14.09.2011 року по 13.07.2014 року в мінімальному розмірі - 130 грн. У розмірі, що перевищує мінімальний, ця допомога надавалась позивачеві на підставі заяви та довідок про склад сім'ї, декларації про доходи та майновий стан у періоди з 01.03.2013 року по 31.08.2013 року, з 01.09.2013 року по 31.01.2014 року. У зв'язку з тим, що позивачкою був придбаний автомобіль, який вона не внесла в декларацію, розмір допомоги перераховано у мінімальному розмірі 130 грн. з 01.02.2014 року по 13.07.2014 року. Виявлену переплату необхідно повернути до державного бюджету.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом № 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-ІІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-III на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Оскільки у справі, що розглядається, судом встановлено, що спір виник щодо виплати допомоги з грудня 2013 року по травень 2014 року особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин колегія суддів , що на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

З урахуванням того, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскарженій постанові, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Синельніківської міської Ради - залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук