Справа № 2-а/487/154/14 (487/3282/14-а)
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

05 лютого 2015 року м. Київ В/800/562/15
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Іваненко Я.Л.,

суддів Бутенка В.І.,

Головчук С.В.,

Швеця В.В.,

Штульман І.В.,

перевіривши виконання вимог законодавства при подачі заяви ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа Військова частина НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:
30 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України із заявою про перегляд ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа Військова частина НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, в ухвалі від 22 жовтня 2014 року, про перегляд якої ставиться питання, суддя-доповідач, відмовляючи у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2014 року, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального або процесуального права. При цьому, суддя-доповідач погодився з висновком суду апеляційної інстанції, що з урахуванням приписів статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок та виплату ОСОБА_1 різниці в пенсії за вислугу років, виходячи з пільгового стажу, який станом на 31 грудня 2010 року становить 24 роки 01 місяць 19 днів, необхідно здійснити за минулий час за 12 місяців.

У заяві на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2014 року.

Проаналізувавши додане до заяви судове рішення, колегія суддів не вбачає неоднакового застосування касаційним судом норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2014 року колегія суддів касаційного суду погодилась з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки позивач проходив військову службу по конвоюванню засуджених та охорони підсудних в період з 11 серпня 1986 року по 28 липня 1997 року і на нього поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 щодо обчислення вислуги років на пільгових умовах: один місяць за півтора. Разом з тим, касаційним судом у даній справі не вирішувалось питання щодо наявності, чи відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині обмеження виплати різниці пенсії за минулий час не більш як за 12 місяців.

Враховуючи, що має місце встановлення різних обставин в кожній із наведених вище справ, доводи ОСОБА_1 про те, що судом касаційної інстанції було неоднаково застосовано норми матеріального права у подібних правовідносинах є необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про допуск даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Відмовити в допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа Військова частина НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

В.І. Бутенко

С.В. Головчук

В.В. Швець

І.В. Штульман