Справа № 523/19982/14-а
Суддя: Гудіна Н. І.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гудіної Н.І.,

при секретарі - Мельніченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

адміністративний позов

ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси про визнання незаконним рішення та зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси (далі управління) з позовом про визнання незаконним рішення №122 від 13.11.2014 року та зобов'язати відповідача призначити їй пенсію достроково відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення, а саме з 05.11.2014 року.

В обґрунтування вимог позивач вказувала на те, що її син ОСОБА_2, являється інвалідом з дитинства до 16 років, призначено вперше за висновком від 17.04.2003 року, потребував і потребує зараз постійного догляду і контролю у зв'язку з його тяжким невиліковним захворюванням, вона весь час з народження доглядає за ним, отримувала соціальну допомогу на дитину і по догляду за дитиною інвалідом, має 15 років страхового стажу та досягла 50 років, тому має право на призначення пенсії за віком, згідно ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 05.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася до управління з заявою про призначення вказаної пенсії матері інваліда з дитинства, надала усі необхідні документи, однак от мала рішення про відмову у призначенні пенсії, яке вважає незаконним.

Сторони в засідання не з'явилися, від адвоката позивача надійшла заява про слухання справи в його відсутність.

Від представника відповідача надійшли письмові заперечення в яких він вказував на законність прийнятого рішення та безпідставність позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як було встановлено матеріалами справи ОСОБА_1 являється матір'ю ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно до обмінної карти новонародженого відмічено, що хлопчик доношений, погрожуючий травмо ураженням ЦНС, тобто центральної нервової системи.

07.02.1990 року обласним невропатологом поліклінічного відділення Обласної дитячої клінічної лікарні було видано консультативний висновок з зазначенням діагнозу: виражена затримка психо-мовного розвитку та призначено лікування, тобто у віці 1 рік та 8 місяців.

Відповідно до медичного висновку Обласного психоневрологічного диспансеру №23/52 від 17.04. 2003 року ОСОБА_2 є дитиною інвалідом віком до 16 років з захворювання: Помірна розумова відсталість внаслідок раннього органічного ураження ЦНС, мікрознаки ураження ЦНС; ДЦП.

18.05.2004 року Київською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 було встановлено 2 групу інвалідності, причина - інвалід дитинства, в строк до червня 2005 року. Діагноз: наслідки раннього органічного ураження ЦНС у вигляді мікрознаків ураження ЦНС, помірна розумова відсталість, нерозвиток мови, легке клонічне заїкання, зниження соціальної і трудової адаптації.

17.05.2005 року Обласним психоневрологічним диспансером видано медичний висновок №34 про дитину інваліда віком до 16 років з зазначенням захворювання: Помірна розумова відсталість внаслідок раннього органічного ураження центральної нервової системи (ДЦП). Гіпердинамічний розлад поведінки. Системний недорозвиток мови 2-3 рівня.

25.05.2006 року Одеська психіатрична №2 спеціалізована медико-соціальна експертна комісія встановила 1 групу інвалідності ОСОБА_2, причина інвалідності - інвалід з дитинства - безстроково, діагноз F72, потребує постійного стороннього догляду і нагляду.

21.12.2011 року Одеська психіатрична спеціалізована медико-соціальна експертна комісія повторно встановила сину позивача першу А групу інвалідності, інвалід з дитинства, безстроково, потребує постійного стороннього догляду і нагляду.

На час розгляду справи ОСОБА_2, син позивача, має діагноз: помірна розумова відсталість внаслідок раннього органічного ураження ЦНС, мікрознаки ураження ЦНС; ДЦП.

Позивач ОСОБА_1 досягла 50 років та має 15 річний стаж роботи.

Згідно з нормами ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

05.11.2014 року позивач звернулася до управління з заявою про призначення їй пенсії матері інваліда з дитинства достроково на підставі ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням №122 від 13.11.2014 року управління відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв'язку з тим, що відсутні дані про визнання дитини дитиною інвалідом до шестирічного віку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно нормами ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пункту 3 Розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, до прийняття відповідного закону жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 07.04.2004 року №183, залежно від ступеня обмеження життєдіяльності встановлюють I, II, III групи інвалідності, а також причини інвалідності: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; трудове каліцтво; професійне захворювання; поранення тощо.

Відповідно до п. 24 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при призначенні пенсій жінкам, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку (чотирнадцятирічного), з 01.01.2006 - шестирічного (чотирнадцятирічного) віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини.

Згідно п. 25 зазначеного Порядку визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком установи охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

Оцінюючи усі надані докази в сукупності та враховуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що дане рішення є незаконним і порушує права позивача, які визначені як Конституцією України так і нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, оскільки син позивача являється інвалідом з дитинства до 16 років, потребував і потребує зараз постійного догляду і контролю у зв'язку з його тяжким захворюванням, а сама позивачка має 15 років страхового стажу та досягла 50 років, тому відповідно і має право на призначення пенсії достроково, згідно ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилання відповідача на необхідність надання ще і висновку про визнання дитини дитиною інвалідом до шестирічного віку є безпідставним, оскільки не визначені нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення», та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а із медичних висновків і так видно, що ОСОБА_2 є дитиною інвалідом з дитинства.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 повністю знайшли своє підтвердження, є законними, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,4,7-9,11,71,94,158-163 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним рішення управління Пенсійного Фонду України в Суворовському районі м.Одеси №122 від 13.11.2014року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії достроково по досягненню 50-річного віку відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Суворовському районі м.Одеси призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, інн.НОМЕР_1, пенсію достроково відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення, а саме з 05.11.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк апеляційної скарги .

Суддя-