Справа № 2120/2а-7858/11
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2120/2а-7858/11

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Корецький Д. Б.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Вербицької Н.В. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представника апелянта - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 10.09.2014 року по справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_2 до Херсонської міської ради, 3-тя особа: приватний підприємець ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Херсонської міської ради, 3-тя особа: приватний підприємець ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначалося, що під час звернення до суду з вказаним позовом договір купівлі - продажу земельної ділянки ще не було укладено та спірна вказана земельна ділянка знаходилась у власності територіальної громади м. Херсона. На сьогоднішній день укладено між Херсонською міською радою та ПГІ ОСОБА_3 договір купівлі-продажу та видано державний акт на вказану земельну ділянку. Вказаний договір купівлі-продажу укладено на підставі рішення Херсонською міською радою від 28.08.2009 року № 1270, яким були затверджені, проекти землеустрою щодо відведення у власність (шляхом викупу) земельні ділянки суб'єктам підприємницької діяльності, зазначені в п.3 цього рішення. Також позивач зазначала, що відповідно до ст.27 Закону України «Про землеустрій» замовники проектів, а саме ОСОБА_3 зобов'язаний надавати вихідну документацію, необхідну для виконання робіт із землеустрою, оскільки розробка проекту землеустрою передбачає і нанесення чужих інженерних мереж, відомості про мережі електрокабелю що належать позивачці, на думку позивача, не надав ОСОБА_3 Вказана обставина, на думку позивач,а призвела до виготовлення та в подальшому затвердження проекту землеустрою без врахування прав власника інженерних мереж в даному випадку ПП ОСОБА_2.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 10.09.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, приватний підприємець ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Херсонської міської ради від 28.08.2009 року № 1270 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність (шляхом викупу) приватному підприємцю ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0.7 94 6 га, в тому числі із земель, що знаходяться у нього в оренді 0.6980 та із земель запасу 0.0966 га, по АДРЕСА_1, під торгівельно-розважальним комплексом та в частині прийняття рішення щодо продажу приватному підприємцю ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0.794 6 га, в тому числі із земель, що знаходяться у нього в оренді 0.6980 та із земель запасу 0.0966 га, по АДРЕСА_1, під торговельно-розважальним комплексом.

ПП ОСОБА_2, не погоджуючись з зазначеним рішенням, звернулась до суду, посилаючись не те, що рішення порушує її особисті права, оскільки розробка проекту землеустрою передбачає і нанесення чужих інженерних мереж, од же в проекті землеустрою ПП ОСОБА_4 мало б бути зазначені мережі, які належать позивачці, оскільки про наявність цих мереж йому було відомо з 2004 року, крім того електричний кабель, який прокладений до магазину позивачки був нанесений на плані земельної ділянки, яка відводилась ПП Карамалікову на умовах оренди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що при затвердженні проекту з землеустрою Херсонська міська рада не має повноважень щодо перевірки його достовірності, оскільки на думку суду ці повноваження покладені виключно на Головне управління Держземагенства у м. Херсоні, Херсонської області. При цьому суд також послався на ті обставини, що спірне рішення ради вичерпало свою дію фактом його виконання.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельним кодексом України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" 21 травня 1997 року № 280/97-ВР та іншими нормативно-правовими актами Держава делегувала органам місцевого самоврядування розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної власності, та делегувала їм вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

В рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) визначено, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання.

Цим же Рішенням встановлено, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання, що є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Згідно статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Оскільки рішення рішенням Херсонської міської ради від 28.08.2009 року № 1270 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність (шляхом викупу) приватному підприємцю ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0.7 94 6 га, в тому числі із земель, що знаходяться у нього в оренді 0.6980 та із земель запасу 0.0966 га, по АДРЕСА_1, під торгівельно-розважальним комплексом та в частині прийняття рішення щодо продажу приватному підприємцю ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0.794 6 га, в тому числі із земель, що знаходяться у нього в оренді 0.6980 та із земель запасу 0.0966 га, по АДРЕСА_1, під торговельно-розважальним комплексом породжувало права і обов'язки тільки у визначеного ним певного кола суб'єктів, яким воно адресоване, то суд першої інстанції вірно зазначив, що це рішення є актом індивідуальної дії.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що в процесі реалізації оскаржуваного рішення органу владних повноважень було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 16.09.2009 року, між Херсонською міською радою Херсонської області та ПП ОСОБА_3, пунктом 5.4. якого передбачено та визначено на плані земельної ділянки, що існують такі відомості про наявні обмеження (обтяження) прав на земельну ділянку - згідно класифікатору обмежень прав власності на землю та використання земельних ділянок від 24.04.1998 року и № 14-1-7/1205:код 1.3. дотримання режиму використання земель для охоронних і санітарно-захисних зон.

Цей договір купівлі-продажу земельної ділянки був виконаний шляхом сплати розстрочки, після чого на ім'я ФОП ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку від 17.08.2012 р., який зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю , при цьому аналогічні обмеження (обтяження) прав на земельну ділянку містить державний акт на право власності на земельну ділянку, де встановлена площа земельної ділянки 0,0192 га щодо використання якої встановлено постійно обмеження (обтяження).

Таким чином, оспорюване рішення Херсонської міської ради вичерпало свою дію фактом його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи як на момент подачі позову до суду так і на час розгляду справи у суді позивач через електричний кабель безперешкодно отримує електроенергію до приладів магазину, про що свідчить акт комісії про прийняття устаткування після індивідуального випробування від 11.03.2010 року та акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін ВАТ ЕК «Херсонобленерго» від 04.02.2010 р., договір сервітуту земельної ділянки між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 не укладався.

Судова колегія вважає, що апелянт належним чином не оформила свої права щодо зазначеної лінії електропередач при оформленні документів та отриманні державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.06.2005 р. на ім'я ОСОБА_2, вона повинна була належним чином оформити свої права щодо спеціального режиму користування лінією електромереж та зареєструвати такі обмеження в Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно по земельній ділянці. Крім того, як вбачається з висновків судової електротехнічної експертизи №13343/31 від 27.04.2012р., проведеної на підставі ухвали господарського суду Херсонської області від 29.08.2011р. по справі №1/153-ПН-05, електричний кабель, що належить позивачу у зв'язку із відсутністю плану з точною прив'язкою кабельної лінії прокладений не за проектом, тобто є розбіжність між інженерно-топографічною зйомкою місцевості за 2007 р. та планом зовнішніх мереж робочого проект. Трасу кабельної лінії, яка виконувалась за договором підряду з визначення траси кабельної лінії позивач повинна була нанести відповідно до додатку № 3 Правил охоронної зони електричних мереж та умов виконання робіт у межах охоронної зони з уточненням траси кабельної лінії електропередачі і встановленням розпізнавальних та попереджувальних покажчиків кабельної лінії, однак цього зроблено не було.

Крім того як вбачається з висновків судової електротехнічної експертизи при проходження кабельної лінії через земельну ділянку, яка належить ФОП ОСОБА_3. вона має скрізь захищеність від механічних пошкоджень шляхом покриття залізобетонними плитами. При цьому охоронна зона вважається встановленою з дати внесення в документи державного кадастрового обліку відомостей про її кордони. Апелянтом не надано до суду першої та апеляційної інстанції докази внесення власником електричних мереж в документи державного кадастрового обліку відомостей про її кордони, тому судова колегія суду апеляційної інстанції вважає що апелянтом не доведено належними доказами наявність порушення її прав з боку Херсонської міської ради

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що апелянт безпідставно та необґрунтовано посилається на ст.ст. 128, 152, 158 Земельного кодексу України, в обґрунтування вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Херсонської міської ради від 28.08.2009 р., оскільки ці норми закону передбачають позбавлення права власності чи користування земельною ділянкою особи, яка набула відповідних прав, а не підстави для скасування рішення органів місцевого самоврядування. Крім того, вказані вище положення статей Земельного кодексу України не дають і підстав для позбавлення права власності ФОП ОСОБА_3 на земельну ділянку, що полягає в наступному.

З огляду на позовні вимоги в разі скасування спірного рішення третя особа ОСОБА_3 може буде позбавлений права власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який набув чинності 11 вересня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У статті 140 ЗК наведений вичерпний перелік припинення права власності земель і ділянкою, жодна з яких не відноситься до даного спору.

Суд вважає за необхідне зазначити, що спірне рішення є таким, що вичерпало свою дію, оскільки як встановлено в судовому засіданні ФОП ОСОБА_3 на законних підставах набув права власності, яке у подальшому зареєстровано у відповідності до чинного законодавства. Адміністративний акт, який вичерпав свою дію, не може бути скасований чи змінений, а захист прав особи може здійснюватись лише в напрямку подолання негативних наслідків, що виникли внаслідок прийняття такого адміністративного акта.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини в рішенні "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії" від 24 червня 2003 року вказав про те, що є неприпустимим визнання недійсним договору, відповідно до якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон. Європейський суд з прав людини дотримується такого погляду, що дії органу влади можуть бути розцінені як такі, що перешкоджають законним очікуванням заявника згідно із договором та позбавляють його частково тих міркувань на підставі, яких було укладено договір.

Оскільки відповідно до ЗК України обов'язковою умовою яке передує укладанню договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між відповідачем та третьою особою, є оскаржуване рішення Херсонською міською радою від 28.08.2009 року № 1270, яким були затверджені, проекти землеустрою щодо відведення у власність (шляхом викупу) земельні ділянки суб'єктам підприємницької діяльності, зазначені в п.3 цього рішення, судова колегія вважає що скасування рішення органу владних повноважень після його реалізації є протиправним.

Також судовою колегією не приймаються до уваги посилання апелянта на рішення господарських судів, які наявні у матеріалах справи оскільки перевіривши встановленими цими рішеннями обставинами та факти щодо предмету доказування по цій справі певні факти, як того вимагають положення ст. 72 КАС України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що будь яких вимог з приводу оскаржуваного рішення у господарських справах не заявлялося і суди не встановлювали жодної обставини чи факту, яка стосується цього рішення Херсонського міської ради. Таким чином, судом першої інстанції не покладено в основу постанови ці докази, оскільки по даним справам розглядалися інші спори про усунення перешкод у користуванні майном.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що позивач звернувся до суду з первісним позовом про зобов'язання Херсонської міської ради вирішити питання про знесення до договору купівлі-продажу земельної доповнення щодо забезпечення власниці інженерних мереж та мереж водопостачання безперешкодного доступу до комунікацій для їх ремонту та експлуатації.

Однак в ході розгляду справи у суді позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, де просить визнати не чинним рішення Херсонської міської ради від 28.08.2009 року № 1270 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність (шляхом викупу) в частині прийняття рішення щодо продажу приватному підприємцю ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0,7946 га. по АДРЕСА_1 під торгівельно-розважальним комплексом.

Таким чином позивач змінив не тільки предмет позову, а й підстави заявлених позовних вимог, зокрема у справі став оспорюватися не договір купівлі-продажу, а рішення суб'єкта владних повноважень, при цьому позивач посилається на судові рішення, які не були заявлені при подачі первісного позову в якості підстави для задоволення заяви, чим порушив вимоги ст.137 КАС України, яка передбачає право позивача змінити або предмет або підставу позову.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог приватного підприємця ОСОБА_2.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 10.09.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.02.2015 р.

Головуючий: суддя Л.Є.Зуєва

суддя Н.В.Вербицька

суддя А.Г.Федусик