Справа № 405/7766/14-а (2-а/405/423/14)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 рокусправа № 405/7766/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2014 року

у справі № 405/7766/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Житлового-експлуатаційної контори №1

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради

про визнання неправомірною бездіяльності щодо надання пільги на оплату квартирної плати,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житлового-експлуатаційної контори №1 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність ЖЕК №1 щодо відмови в наданні 25 % пільги на оплату квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус «дитини війни» та згідно ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на 25 % знижку при оплаті комунальних послуг, а саме: електроенергії, природного газу, послуг тепловодопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття. Проте відповідачем дане право позивача порушено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.11.2014 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито з посиланням на п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України з тих підстав, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись не порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач посилається на п.4 ст. 18 КАС України, згідно якого усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідачем подані письмові заперечення, в яких відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підсудність даного спору до цивільної юрисдикції, крім того, дане питання вже вирішено по суті в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013 у справі № 1111/10100/12 (2а/1111/1002/12). Разом з тим, з 01.12.2014 послуги з утримання житлового фонду ЖЕК №1 не надає, ці послуги надає інше комунальне підприємство, про що поштою ЖЕК№1 повідомив позивача.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

За приписами п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч.2 ст.157 КАС України).

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІV від 18 листопада 2004 року, та має статус «дитини війни», що підтверджується посвідченням (а.с.5).

Згідно ст.5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни надається, зокрема, право на 25-відсоткову знижку при платі за користування комунальними послугами (газом, електроенергією тощо) у межах середніх норм споживання.

Як зазначає позивач, неодноразові звернення до відповідача щодо надання даної знижки при сплаті квартирної плати, залишилися безрезультатними, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до п.1. ч.2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації.

Тобто, вказаними нормами права передбачено два критерії для відмежування справ адміністративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції і це є: суб'єктний та предметний склад.

Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції повинна містити в собі публічно-правовий спір. В свою чергу, суб'єктний склад справи адміністративної юрисдикції передбачає наявність однієї із сторін чи обох сторін спору як суб'єкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем є житлово-експлуатаційна контора №1 управління житлово-комунального господарства міськвиконкому, яка є виконавцем послуг згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.1 даного Закону, виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу незастосування відповідачем встановленої для позивача пільги при оплаті житлово-комунальних послуг.

Таким чином, приймаючи до уваги визначений позивачем предмет позову, Житлово-експлуатаційна контора №1 у спірних правовідносинах не набуває статусу суб'єкта владних повноважень, оскільки не виконує владних управлінських функцій і не наділена можливістю владно керувати поведінкою особи, з якою вона перебуває у спірних правовідносинах.

Отже, даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), як зазначено у п. 1 ч. 1 ст.3 КАС України, а тому встановлена ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів на цей спір не поширюється.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правильно встановлено, що цей спір не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження в адміністративній справі з'ясував всі обставини та вірно застосував норми чинного законодавства, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.11.2014 у справі № 405/7766/14-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко