Справа № 2а-2606/11
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/800/1648/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2013 року, позовні вимоги ОСОБА_2 було частково задоволено.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про роз'яснення постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2011 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення постанови.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 26.12.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.12.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.12.2014 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, рішення суду апеляційної інстанції щодо правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що позивач, подавши апеляційну скаргу, не сплатив судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху з підстав несплати апелянтом судового збору та надано строк для усунення недоліків до 26.12.2014 року.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року ОСОБА_2 було надано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є інвалідів війни ІІІ групи.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.12.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було повернуто.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з правовою позицією суду апеляційної інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, а також копії доданих до неї письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи підтверджено, що апелянт за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції судового збору не сплатив.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року ОСОБА_2 було надано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є інвалідом війни ІІІ групи.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Пунктом 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з перебуванням у цих державах.

Матеріалами справи підтверджено, що інвалідність позивача пов'язана з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

З наведеного слідує, що на позивача розповсюджуються пільги, визначені Законом України «Про судовий збір», та він звільнений від сплати судового збору, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд апеляційної інстанції прийшов до невірного висновку про повернення апеляційної скарги в зв'язку із несплатою позивачем судового збору.

Відповідно до статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.12.2014 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз