Справа № 813/6983/14
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року м. Львів № 813/6983/14
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сподарик Н.І., за участі секретаря судового засідання Думич Х.М., представника відповідача Роліної Г.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання до вчинення дій

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду до ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахування поданих уточнень до позову просить суд зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат здійснити перерахунок та виплатити одноразову грошову винагороду за тривалість безперервної служби 20 років у розмірі 1,5 посадового окладу та окладу за військовим званням.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової винагороди за тривалість безперервної військової служби 20 років недотримано вимоги Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, а саме, не враховано проведеного упорядкування переліку додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, в результаті чого, йому невірно нараховано та виплачену суму вказаної винагороди. Клопотанням від 05.12.2014 року позивач просив розгляд справи продовжувати без його участі, з урахуванням поданих уточнень, адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечила, пояснивши, що посада, на якій позивач проходить військову службу не відноситься до переліку посад за яким, відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 та п. 11 наказу Міністра оборони України від 14.04.32014 року №240 додаткові види грошового забезпечення, передбачені у додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України №1294, доводи позивача щодо упорядкування Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу визначених додатком 25 до Постанови Кабінету Міністрів №1294, до складу яких входить і винагорода за безперервну військову службу не є підставою для задоволення його позовних вимог, оскільки п.1.9 цієї ж Інструкції визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. З огляду на те. що посада позивача не відноситься до переліку посад на які не поширюється обмеження у розмірі до 50 відсотків, нарахування та виплата позивачеві винагороди за безперервну військову службу є правомірним, на підставі чого позовні вимоги є необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що не підлягає до задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне.
Як вбачається із Наказу Начальника Західного територіального юридичного відділу (по стройовій частині) від 18.08.2014 року №19 підполковнику юстиції ОСОБА_1 , старшому офіцеру Західного територіального юридичного відділу, відповідно до пункту 32.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, виплатити грошову винагороду за тривалість безперервної військової служби строком 20 років у розмірі 1,5 посадових окладів і окладів за військовим званням.

Довідкою від 16.09.2014 року №6551 виданою Львівським військовим комісаріатом щодо грошового забезпечення позивача за 2014 рік, підтверджується факт виплати позивачу грошової винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 975 грн. Не погодившись із розміром виплаченої допомоги позивач звернувся до суду з вимогою зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат здійснити перерахунок та виплатити йому одноразову грошову винагороду за тривалість безперервної служби 20 років у розмірі 1,5 посадового окладу та окладу за військове звання.

При встановленні обставин справи Суд керувався наступними нормами чинного законодавства України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII з наступними змінами та доповненнями. (далі Закон №2011-XII).

Згідно ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» Кабінет Міністрів постановив установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Абзацом 5 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно із дод. 25-28, 33.

Виплата грошового забезпечення до упорядкування їх видів на підставі п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям збройних сил України та деяким іншим особам (далі Інструкція). Вказаний наказ починає застосовуватися з 01.01.2008 року та визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.

Пунктом 32.1 Інструкції встановлено, що особам офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом, одноразово виплачується винагорода, зокрема за 20 років безперервної військової служби в розмірі 1,5 оклади за посадою і званням.

Водночас, пунктом 1.9 Інструкції зазначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

До матеріалів справи долучено Наказ Міністра оборони України «Про бюджетну політику на 2014 рік» від 14.04.2014 року №240, яким визначено розміри асигнувань за загальним та спеціальними фондами, зокрема, фонду грошового забезпечення військовослужбовців на 2014 рік.

Зокрема в пункті 11 Наказу встановлено, що виплату додаткових видів грошового забезпечення (підвищень, надбавок, допомог та винагород (у тому числі й одноразових), що визначені в додатку 25 до Постанови КМУ від 07.11.2007 року №1294 «Про опорядкування структури та умов грошового військовослужбовців, осіб рядового і начальницького та деяких інших осіб» здійснювати в порядку визначеному пунктом 7 цієї Постанови КМУ в обсязі 50% встановленого розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу. Військовослужбовцям, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високо мобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, які знешкоджують вибухові предмети. Виплату такої індексації здійснювати відповідно до вимог законодавства.

На підставі наявних матеріалів справи судом встановлено, що у вересні 2014 року відповідач, керуючись вимогами п. 7 Постанови КМУ від 07.11.2007 року №1294, п. 1.9 Інструкції затвердженої Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року та п. 11 Наказу Міністра оборони України від 14.04.2014 року№240 позивачу правомірно була виплачена грошова винагорода у розмірі 975 грн., на підставі даних роздавальної відомості №392 здійснено розрахунок, що включає в себе 1170 грн. (посадовий оклад) + 130 грн. (оклад за військовим званням) *1,5 = 1950*50% = 975 грн.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що затверджене в межах фонду 50% обмеження грошового забезпечення військовослужбовців, встановлене Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 застосовується тільки до проведення упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, в даному випадку з прийняттям Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженої Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 таке обмеження скасовується, оскільки, п. 1.9 вказаної інструкції чітко визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Водночас, Суд звертає увагу позивача, на те, що посада (підполковник юстиції) на якій ОСОБА_1 проходить військову службу не відноситься до переліку посад, щодо яких не поширюється обмеження встановлені п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у зв`язку із чим, зазначені додаткові види грошового забезпечення підлягали виплаті позивачу у розмірі 50% від встановлених розмірів. З огляду на викладене, позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували наявність у нього права на 100% грошового забезпечення, визначеного згідно з Додатками 25-28 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Дослідивши наявні матеріали справи та встановиши фактичні їм правовідносини, Суд дійшов до висновку про відсутність обставин та доказового обґрунтування неправомірності вчинення відповідачем дій, що полягали у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у 50% розмірі, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За змістом ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з п.16 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (станом на день подачі позову) від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і проходять службу у військовому резерві, - за подання позовів, пов`язаних з виконанням військового обов`язку.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163,167 КАС України, суд

постановив:
У задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 31 січня 2015 року.

Суддя Сподарик Н.І.