Справа № 817/2309/13-а
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2309/13-а

30 січня 2015 р. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Гломба Ю.О. (головуючий), суддів Нор У.М., Борискіна С.А., за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача1: представник Стовба І.М.

відповідача2: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
ддоДержавної реєстраційної служби України, до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни
про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної реєстраційної служби України про визнання незаконним та скасування рішення № 2592842 від 27 травня 2013 року, зобов'язання реєстрації права власності на будівлю, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що у встановленому чинним законодавством звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію права власності на будівлю. До заяви позивачем були додані документи, які зазначені у законодавстві. Однак, рішенням відповідача від 27.05.2013р. позивачу відмовлено у державній реєстрації на підставі невідповідності поданих документів вимогам, або таким, що не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, рішення суду від 18.03.2013р. №557/152/13-ц не набрало чинності. Зазначене рішення відповідача, на думку позивача, є протиправним з огляду на той факт, що рішення суду набрало законної сили 29.03.2013р. Крім того, у рішенні відповідача відсутні конкретні причини щодо наданої відмови, а саме: не вказано в чому подані документи не відповідають вимогам закону або в чому є невідповідність заявлених прав поданим документам, а тому позивач просить суд визнати вказане рішення протиправним та скасувати, зобов'язати відповідача провести реєстрацію права власності на будівлю та стягнути судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 35грн. та витрат на правову допомогу в сумі 1500грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.07.2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Корюк Тетяни Василівни Державної реєстраційної служби України про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень №2592842 від 27 травня 2013 року. Зобов'язано Державну реєстраційну службу України провести за ОСОБА_1 державну реєстрацію права власності на будівлю, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.09.2014 року касаційну скаргу Державної реєстраційної служби України задоволено частково. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач подав заперечення на позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що Державна реєстраційна служба України не є належним відповідачем у справі так як рішення про відмову у проведенні державної реєстрації приймав державний реєстратор Корюк Тетяна Василівна, а відтак належним відповідачем має бути саме ця особа. Також зазначив, що чинним законодавством заборонено Державній реєстраційній службі України втручатися в роботу державних реєстраторів при прийнятті ними відповідних рішень. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Судом до участі у справі в якості другого відповідача залучено Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни. Відповідач в судове засідання не прибув, розгляд справи просив здійснювати без його участі. Подав письмові заперечення відповідно до яких зазначив, що державна реєстрація права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке відповідно до чинного законодавства підлягає обов'язковому прийняттю в експлуатацію, проводиться лише після прийняття відповідного об'єкта нерухомого майна в експлуатацію. Оскільки архітектурний кіоск, що розташований АДРЕСА_1 в експлуатацію не введений, відсутні підстави для державної реєстрації.

Заслухавши пояснення позивача, представник відповідача1, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 18.03.2013р. у справі №557/152/13-ц визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво - архітектурний кіоск загальною площею 40,6 кв.метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відмітки на вказаному рішенні, останнє набрало законної сили 29.03.2013р. (а. с. 36-38).

08.05.2013р. позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зазначеного об'єкта (а. с.8).

Вказана заява із відповідними документами, згідно картки прийому заяви №2168570, отримана ОСОБА_4, Реєстраційною службою Гощанського районного управління юстиції Рівненської області 08.05.2013р. (а. с. 24).

27.05.2013р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Корюк Тетяною Василівною, Державна реєстраційна служба України прийнято рішення №2592842 про відмову ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на архітектурний кіоск, що розташований АДРЕСА_1.

Зазначене рішення мотивоване тим, що подані ОСОБА_1 документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, рішення суду від 18.03.2013р. №557/152/13-ц не набрало чинності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо реєстрації права власності на господарську споруду - архітектурний кіоск, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ № 703 від 22.06.2011 року та цим Кодексом.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 18.09.2014 року, скасовуючи постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року, під час нового розгляду суду першої інстанції слід дослідити обставини щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомості та надання державному реєстратору відповідних документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

В судовому засіданні позивач пояснив, що господарська споруда - архітектурний кіоск, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, в експлуатацію не вводилась, при проведенні державної реєстрації відповідних документів державному реєстратору не надавалось.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Пунктом 4 Порядку державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, передбачено, що у разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Згідно п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 передбачено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Таким чином, необхідною умовою реєстрації права власності на нерухоме майно, в тому числі і на підставі рішення суду, є введення такого об'єкту нерухомого майна в експлуатацію.

Відповідно до пункту 4 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Отже, оскільки позивачем не надано доказів щодо підтвердження прийняття в експлуатацію господарської споруди, що знаходиться за адресою що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати - судовий збір, витрати, пов'язані з наданням правової допомоги відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову, - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий cуддя Гломб Ю.О.

Судді Нор У.М.

Борискін С.А.