Справа № 820/20709/14
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 р. № 820/20709/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

представника позивача - Кравець О.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 3172,76 грн. на користь позивача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 31.10.2012 року зареєстрована в Харківському міському центрі зайнятості з відкриттям персональної картки НОМЕР_2. Відповідно до наказу від 31.10.2012 року відповідачу наданий статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю. Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, наказом Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, Харківським міським центром зайнятості проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_2, якою встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості, відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що ОСОБА_2 своєчасно не повідомила про це позивача, як про обставини, які впливають на умови виплати. Таким чином відповідач відносився до категорії зайнятого населення, в результаті чого комісією зроблено висновок про те, що кошти, виплачені службою зайнятості ОСОБА_2 у сумі 3172,76 грн. підлягають поверненню.

У судовомц засіданні 26.01.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 у судовому засідання 26.01.2015 року проти позову заперечила, зазначивши, що вона дійсно була зареєстрована як фізична особа-підприємець, однак вона подавала всі документи для припинення підприємницької діяльності. Проте, вказаний процес завершено не було.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-ІІІ від 02.03.2000 року функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та цього Закону. Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, входить до складу правління Фонду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 вищевказаного Закону передбачено, що кошти Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону, фінансування заходів, передбачених статтею 7 1 цього Закону.

Харківський обласний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду.

Відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 31.10.2012 року подала до Харківського міського центру зайнятості, заяву з проханням надати статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, де вказала, що не зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Наказом №НТ121031 від 31.10.2012 року ОСОБА_2 надано статус безробітного з 31.10.2012 року і відповідно до Наказу № НТ121031 від 31.10.2015 року призначено виплату допомоги по безробіттю протягом 360 к.д. з 31.10.2012 року по 25.10.2013 року.

Харківським міським центром зайнятості проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", за результатами якого складено акт № 292-ФОП від 24.10.2014 року.

Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2, зареєстрований в центрі зайнятості з 31.10.2012 року, статус безробітного наданий 31.10.2012 року, однак у порушення діючого законодавства відповідачем приховано факт, що станом на день звернення до центру з відповідною заявою ОСОБА_2 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності 13.10.2003 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно довідки Харківського міського центру зайнятості за період з 31.10.2012 року по 24.04.2013 року ОСОБА_2 було нараховане та перераховане матеріальне забезпечення, яке підлягає поверненню у розмірі 3172 грн. 76 коп.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, в тому числі громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Безробітними, в свою чергу, визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Отже, особи які мають статус суб'єкта підприємницької діяльності, не залежно від того, чи отримують вони дохід чи ні, не можуть належати до осіб, що мають статус безробітного, адже підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч.2, 3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

За приписами п.п. 1 п. 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року №307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за №915/5136, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 13.10.2003 року.

Судом встановлено, що 29.07.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №30007531 про припинення підприємницької діяльності за власним рішенням).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 при зверненні до центру зайнятості у 31.10.2012 року, була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа, у зв'язку з чим подала центру зайнятості недостовірні відомості, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного та виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

За приписами Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Таким чином, до Єдиного державного реєстру, запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2 29.07.2014 року.

Отже, при зверненні до центру зайнятості ОСОБА_2 мала статус фізичної особи-підприємця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Суд зазначає, що ОСОБА_2 не виконала своїх обов'язків щодо подання відомостей про наявність обставин, що впливають на умови виплати його забезпечення, таким чином безпідставно набув статус безробітного та отримав виплати.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р. № 60/62 (далі-Порядок), розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Згідно п.6 Порядку у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п.п. 7, 8 Порядку протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути виплачені кошти.

Матеріалами справи підтверджується, що Харківським міським центром зайнятості був сформований та направлений відповідачу лист-претензія про повернення коштів від 27.10.2014 року № ХМЦЗ-02-28015-22/14, який разом з актом було направлено поштою відповідачу.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки заборгованість у розмірі 3172,76 грн. відповідачем залишається несплаченою, доказів сплати боргу відповідачем не надано, то суд приходить до висновку, що адміністративний позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають стягненню з відповідача судові витрати, здійснені позивачем - суб'єктом владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, 61000, ідн.номер НОМЕР_1) вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 3172 (три тисячі сто сімдесят дві) грн. 76 коп. на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 31.01.2015р.

Суддя С.О. Чудних