Справа № 2а-2351/09/1370
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року м. Київ К/9991/1598/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Калінін О.С.,

за участю:

представника відповідача-1 - Іванського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2009 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року

у справі № 2а-2351/09/1370 (№ 32231/09/9104/)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1»

до 1. Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області,

2. Головного управління Державного казначейства України у Львівській області в особі Управління Державного казначейства у Пустомитівському районі Львівської області

про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області (далі - відповідач-1), Головного управління Державного казначейства України у Львівській області в особі Управління Державного казначейства у Пустомитівському районі Львівської області (далі - відповідач-2) про стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКУ у Пустомитівському районі Львівської області на користь ТОВ «Транс-Сервіс-1» бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за листопад 2008 року у сумі 1385933,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2009 року позов було задоволено повністю. Стягнуто з Державного бюджету України через ГУ ДКУ у Пустомитівському районі Львівської області в особі УДК ДКУ у Пустомитівському районі Львівської області на користь ТОВ «Транс-Сервіс-1» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість у сумі 1385933,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Транс-Сервіс-1» 1700,00 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2009 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У відповідності до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача-1 - ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області його правонаступником - ДПІ у Пустомитівському районі ГУ Міндоходів у Львівській області, що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 591828від 09 липня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача-1, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ТОВ «Транс-Сервіс-1» подало до ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2008 року, у якій товариство звітувало з наступними показниками: усього податкових зобов'язань 2224467,00 грн. (рядок 9), усього податкового кредиту - 3468365,00 грн. (рядок 17), різниця між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту склала від'ємне значення - 1243895,00 грн. (рядок 18.2), залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду - 4138798,00 грн. (рядок 23). У рядку 25 податкової декларації позивач вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню 1500000,00 грн., в тому числі на рахунок платника у банку - 1500000,00 грн. (рядок 25.1). Разом з декларацією позивачем був поданий розрахунок суми бюджетного відшкодування і заява про повернення суми бюджетного відшкодування.

ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області провела позапланову виїзну перевірку ТОВ «Транс-Сервіс-1» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок перерахування на розрахунковий рахунок за листопад 2008 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в період з 01 жовтня 2008 року по 31 жовтня 2008 року, за результатами якої був складений акт № 35/234/32602104 від 22 січня 2009 року.

За висновками акта перевірки було підтверджено відображене ТОВ «Транс-Сервіс-1» у декларації за листопад місяць 2008 року бюджетне відшкодування у сумі 1385933,00 грн. та зазначено, що висновок буде зроблено після отримання відповідей на запити по ланцюгах постачання.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що законодавець не ставить відшкодування податку на додану вартість у залежність від проведення податковими органами зустрічних перевірок, з урахуванням того, що перевіркою не було встановлено порушення позивачем формування податкового кредиту чи податкових зобов'язань та не виявлено помилок при здійсненні розрахунку бюджетного відшкодування у сумі 1385993,00 грн. за листопад 2008 року, з урахуванням того, що податковим органом не приймалося рішення про зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 1385993,00 грн. за листопад 2008 року.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість». Саме нормами зазначеного пункту Закону регулюються всі питання, пов'язані із порядком визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Наявність у позивача бюджетного відшкодування у сумі 1385993,00 грн. відповідачем-1 не заперечувалось, спірним був факт підтвердження зазначеної суми.

Відповідно до частини 1 підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (частина 3 підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 вищезазначеного Закону).

Згідно підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Згідно з положеннями підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 вищезазначеного Закону (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу (підпункт 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).

ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Транс-Сервіс-1» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок перерахування на розрахунковий рахунок за листопад 2008 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в період з 01 жовтня 2008 року по 31 жовтня 2008 року, за результатами якої складений акт № 35/234/32602104 від 22 січня 2009 року.

У вказаному акті не було встановлено порушень при визначенні позивачем суми податку на додану вартість 1385933,00 грн., яка підлягає бюджетному відшкодуванню, але зазначено, що правомірність заявленого до відшкодування податку на додану вартість по декларації за листопад 2008 року буде підтверджено після отримання матеріалів зустрічних перевірок.

Колегія суддів відзначає, що нормами Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право платника податку не поставлене в залежність від проведення або не проведення всіх зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника.

В зв'язку з цим, посилання податкового органу на те, що право позивача на відшкодування не підтверджено результатами зустрічних перевірок постачальників позивача визнається колегією суддів необґрунтованим, оскільки Закон України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) не передбачає отримання результатів зустрічних перевірок контрагентів суб'єкта оподаткування у якості обов'язкової умови відшкодування податку на додану вартість.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, податковим органом не приймалися рішення про зменшення позивачу заявленої суми бюджетного відшкодування або рішення про відмову у наданні бюджетного відшкодування у сумі 1385933,00 грн. в розумінні підпунктів «б», «в» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, відповідно до вищевикладених приписів Закону України «Про податок на додану вартість» ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області мала подати відповідний висновок до органу державного казначейства із зазначенням суми 1385933,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, а на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства повинен був перерахувати цю суму коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Обов'язок, передбачений Законом України «Про податок на додану вартість», не був виконаний ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області, чим були порушені права позивача.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшли правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що позивач не мав права на віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту, в залежності від якого і визначається сума бюджетного відшкодування, з урахуванням того, що податковим органом отримані не всі відповіді на запити про проведення зустрічних перевірок контрагентів позивача, оскільки право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту не залежить від сплати податку на додану вартість продавцем та його постачальниками. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит та відповідно бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Пустомитівському районі ГУ Міндоходів у Львівській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2009 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна