Справа № 2а-1970/10/0870
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2015 р. м. Київ К/9991/23986/12

№ К/9991/23986/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2010

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2012

у справі № 2а-1970/10/0870 Запорізького окружного адміністративного суду

за позовом Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

до Приватного підприємства (ПП) «Добробуд-Плюс»

про стягнення дебіторської заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2010, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2012, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував процесуальне право подання заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що станом на 02.04.2010 у обліку сплачених ПП «Спеценегоремонт-5» податкових зобов'язань рахується податковий борг у загальній сумі 14024,13 грн., який виник у зв'язку з несплатою відповідачем самостійно визначених податкових зобов'язань із податку на додану вартість та комунального податку та нарахуванням пені на суму за несвоєчасно сплачених узгоджених податкових зобов'язань.

10.12.2009 ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя винесено рішення про продаж активів, які віднесені до податкових джерел погашення податкового боргу платника податків та складено акт опису активів самостійно виділених платником податків для продажу. Згідно з цим актом до активів ПП «Спеценегоремонт-5», за рахунок яких може бути погашений податковий борг, включено дебіторську заборгованість ПП «Добробут - Плюс» у розмірі 88000,00 грн.

Дебіторська заборгованість ПП «Добробут-Плюс» перед ПП «Спеценегоремонт-5» у сумі 88000,00 грн. виникла внаслідок несплати ПП «Добробут-Плюс» в повному обсязі вартості субпідрядних послуг, наданих ПП «Спеценегоремонт-5» за договором підряду від 01.12.2006 № 1/12. Згідно з додатковою угодою до цього договору від 08.09.2009 № 2 ПП «Добробут-Плюс» зобов'язується до 29.05.2010 погасити заборгованість перед ПП «Спеценегоремонт-5» у сумі 93500,41 грн. шляхом сплати щомісячно частини боргу, починаючи з 15.06.2009. Розрахунок здійснено тільки на суму 5500,41 грн.

Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна і немайнових цінностей, випуску цінних паперів, у тому числі корпоративних прав, отримані у позику (кредит), а також з інших джерел з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків за рішенням органу стягнення, які є виконавчими документами, є будь-які активи платника податків (його філій, відділень, інших відокремлених підрозділів) з урахуванням обмежень, визначених цим Законом, а також іншими законами (підпункт 7.2.1 пункту 7.2 цієї статті).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 цієї статті у разі коли заходи з продажу активів платника податків за рішенням органу стягнення не привели до повного погашення суми податкового боргу, додатковим джерелом його погашення органом стягнення може бути визначено продаж активів платника податків, попередньо переданих ним у тимчасове користування чи розпорядження іншим особам відповідно до норм цивільно-правових договорів, або сума заборгованості інших осіб перед платником податків, право на вимогу якої переводиться на орган стягнення, включаючи право на отримання основної суми депозиту або кредиту, а також доходу за ними. Продаж або стягнення таких активів не зупиняє дію таких цивільно-правових договорів до кінця строків їх дії (крім депозитних договорів), а покупець таких активів набуває прав та обов'язків платника податків за такими договорами, у тому числі права на отримання доходу за ними. Якщо норми зазначеного цивільно-правового договору передбачають право кредитора на його дострокове припинення або збільшення розміру доходів за ним чи прийняття інших рішень, які приводять до швидшого повернення суми основного боргу та/або доходу за ним, орган стягнення зобов'язаний прийняти рішення про такі дії.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що заборгованість інших осіб перед платником податків може бути джерелом погашення податкового боргу виключно після продажу активів такого платника податків, який не призвів до погашення цієї заборгованості. Такий висновок відповідає правильному застосуванню вище наведених правових норм. Пославшись на те, що ДПІ у судовому процесі не надано доказів здійснення заходів щодо продажу інших активів ПП «Спеценегоремонт-5», окрім як дебіторської заборгованості ПП «Добробут-Плюс», суд зробив висновок, що використання додаткового джерела погашення податкового боргу ПП «Спеценергоремонт-5» яким є погашення податкового боргу за рахунок такої заборгованості, є неправомірним. Апеляційний суд погодився з такимивисновками суду першої інстанції. При цьому, даючи оцінку наданим ДПІ доказам на підтвердження вжиття ним заходів щодо продажу активів відповідача, які не призвели до погашення податкового боргу через відсутність таких активів, як то: постанова господарського суду Запорізької області від 05.12.2008 та постанова державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 18.09.2009 про повернення виконавчого листа стягувачеві, апеляційний суд вказав, що вони вказують на вжиття заходів щодо стягнення заборгованості з ПП «Спеценегоремонт-5» за інший період, за 2007 рік, у той час як податковий борг цього підприємства, заходи щодо стягнення кого здійснює податковий орган, виникли в 2009 році.

Разом з тим, факт наявності або відсутності у ПП «Спеценегоремонт-5» активів, які можуть бути джерелом погашення податкового боргу не може вважатися встановленим з огляду на те, що оцінка доказів у справі зроблена судом без дотримання вимог статті 86 КАС України. Згідно з цією статтею суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 69 цього Кодексу встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина 2 цієї статті).

Податковий орган, доводячи правомірність застосування ним у якості джерела погашення податкового боргу дебіторської заборгованості ПП «Спеценегоремонт-5», вказував на вжиття ним всіх засобів, передбачених нормами Закону № 2181-ІІІ, для погашення податкового боргу, а тому було застосовано додатковий захід погашення податкового боргу як-то переведення на податковий орган права вимоги на заборгованість ПП «Добробут - Плюс» перед ПП «Спеценегоремонт-5». На підтвердження вказаних доводів ДПІ додано до матеріалів справи копії: постанови господарського суду Запорізької області від 05.12.2008, якою задоволено позов ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя до ПП «Спеценегоремонт-5» про стягнення податкової заборгованості з податку на додану вартість у сумі 16705, 27 грн., виконавчого листа, виписаний на виконання вказаної постанови суду, та постанова державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 18.09.2009 про повернення виконавчого листа стягувачеві через відсутність рухомого та нерухомого майна у боржника (ПП «Спеценегоремонт-5») та неможливість з'ясувати фактичне місцезнаходження (а.с. 116-120).

Наведеним доводам ДПІ суди попередніх інстанцій у порушення вимог статті 86 КАС України оцінки не дали, тоді як обставини, на які посилається податковий орган, входять до предмету доказування у справі і мають істотне значення для вирішення питання стосовно правомірності переведення на позивача права вимоги дебіторської заборгованості ПП «Спеценегоремонт-5» як джерела погашення податкового боргу цього підприємства.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 2 ст. 40 цього Закону виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачеві відбувається після вжиття державним виконавцем всіх заходів на примусове виконання судового рішення, зокрема щодо пошуку майна, на яке може бути звернене стягнення. Отже, повернення виконавчого документу стягувачеві з підстав відсутності майна, на яке може бути звернено стягнення, є належним доказом відсутності майна у боржника.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин 4 та 5 ст. 11 КАС України.

Відповідно до частини 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а отже відповідно до частини 2 ст. 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, перевірити належним чином доводи сторін щодо наявності або відсутності у податкового органу права вимоги щодо заборгованості ПП «Добробут-Плюс» перед ПП «Спеценегоремонт-5» як джерела погашення податкового боргу останнього, для чого, в разі необхідності, зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування відповідних обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися; дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 КАС України.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя задовольнити частково, скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2010 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2012, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев