Справа № 641/9701/14-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р.Справа № 641/9701/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.11.2014р. по справі № 641/9701/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова , Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова ( далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( далі - відповідач 2), в якій просив:

- відновити порушені відповідачами його права на державний стаж й відповідний розрахунок пенсії, які вже були на момент її призначення, а саме на 07.02.2011року, та відповідно надати роз'яснення відповідачу - 1, щодо виконання рішення апеляційного суду, згідно якого визнано неправомірність дій та яким відновлено порушені права на державну пенсію і відповідний обрахунок пенсії, тобто строк обліку державного стажу і обрахунку пенсії почався з календарної дати виникнення права на пенсію, первинної юридичної події, яка відбулась і вже існувала на момент призначення 07.02.2011 року, а не виникла 27.09.2012 р. з дати набрання сили рішення суду;

- визнати незаконними та протиправними, а також такими що мають ознаки злочину, відповідно до Законів України дії відповідача - 1 та відповідача - 2, щодо: невірного виконання рішення суду та відповідно порядку обчислення державного стажу й перерахунку пенсії з дати рішення суду, а не з моменту виникнення права на відповідну пенсію з існуючим державним стажем; протиправного обрахунку пенсії 80 відсотків від середньомісячної оплати, які взято для обрахунку, замість належних 90 відсотків згідно Закону про держслужбу (в редакції, що діяла до 01.10.2011 р.).; не погашення в повному обсязі заборгованості внаслідок неправомірних дій з 07.02.2011 року та відповідно невірно проведених індексацій на суму призначеної пенсії 07.02.2011 року; ненадання посадовими особами інформації на звернення та скарги (надання неповної інформації, надання недостовірної інформації тощо);

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова зарахувати до стажу державної служби, спірний період стажу з 07.02.2011 року, зробити вірний перерахунок пенсії з урахуванням відповідного державного стажу та індексацій на суму призначеної пенсії 07.02.2011 року; погасити заборгованість по недоплаті пенсії з 07.02.2011 року в повному обсязі в сумі 10219,07 грн. станом на 10.10.2014 року, яка виникла по вині Відповідача - 1; нарахувати позивачу пенсію згідно із Законом України "Про державну службу» (в редакції, що діяла до 01.10.2011 р.) та виплатити недоплачену різницю, починаючи із дня виникнення права на пенсію, тобто з 07.02.2011 року і нараховувати та індексувати таку пенсію в подальшому; відшкодувати матеріальні збитки (затрати на лікування), які виникли після перенесення хвороби внаслідок завданих постійних моральних страждань, в сумі 9296,07 грн.;

- відшкодувати моральну шкоду з відповідачів за моральні страждання, які вони завдали та продовжують завдавати своїми діями вже більш ніж як 3,5 роки по 10 000 грн. з кожного відповідача;

- провести перевірку щодо вірності обчислення державного стажу відповідно до рішення апеляційного суду та перерахунку й виплати пенсії державного службовця в відповідності до наданих Відповідачу-1 документів, а також по погашенню виниклої заборгованості з 07.02.2011 року;

- винести окрему ухвалу щодо притягнення винних посадових осіб відповідачів до адміністративної відповідальності за ненадання інформації (надання неповної інформації, надання недостовірної інформації тощо) за ч. 1 статті 212-3 КУпАП ; до кримінальної відповідальності в діяльності котрих є ознаки злочину згідно ст.175, ст. 364, ст. 365, ст. 367 , ст. 370, ст. 382 КК України, ст. 16 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст. 25 Закону України «Про звернення громадян».

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.11.2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова щодо зменшення позивачу з 22.04.2014 року розміру призначеної пенсії з 90% до 80%.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплатити позивачу з 22.04.2014 року пенсію у розмірі 90%.

В решті позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просять суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг відповідачі посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 07.02.2011 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії у відповідності до Закону України "Про державну службу".

При зверненні позивач вказав, що стаж роботи на державній службі складає 21рік 2 місяці, в який увійшов і науковий стаж роботи в Науково-дослідному інституті тваринництва Лісостепу та Полісся УРСР.

Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.04.2011 року № 1337/П-14 відмовлено в зарахуванні до стажу державної служби періоду навчання в аспірантурі з 01.12.1978 року по 01.02.1981 року.

Таким чином, Управлінням Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова призначено позивачеві пенсію у відповідності до Закону України "Про державну службу", однак з урахуванням стажу державної служби 18 років.

Розмір пенсії позивача обчислено Управлінням Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова з розміру заробітної плати, визначеної у довідці про складові заробітної плати № 5 від 31.01.2011 року, виданої ГУ ветеринарної медицини в Харківській області, за виключенням надбавки за вислугу років у розмірі 329,40грн. (оскільки на думку пенсійного органу позивач не набув стаж державної служби 21 рік та, відповідно, не має право на отримання надбавки за вислугу років у вказаному розмірі), у розмірі 88%.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 року визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова щодо обчислення державного стажу роботи з виключенням з наукового стажу роботи часу навчання в очній аспірантурі Науково-дослідного інституту тваринництва Лісостепу та Полісся УРСР за період з 12.01.1978 року по 12.01.1981 року .

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова зарахувати позивачу до стажу державної служби стаж наукової роботи, набутий в державній установі при перебуванні на посаді наукового працівника, з урахуванням часу навчання в очній аспірантурі Науково-дослідного інституту тваринництва Лісостепу та Полісся УРСР з 12.01.1978 року по 12.01.1981 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 року виправлено описку у постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 року, вказано вірний період навчання позивача в аспірантурі "з 01.12.1978 року по 01.12.1981 року" замість "з 12.01.1978 року по 12.01.1981 року".

На виконання зазначеної постанови у лютому 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова здійснено з 27.09.2012 року перерахунок пенсії позивача з урахуванням періоду навчання в аспірантурі Науково-дослідного інституту тваринництва Лісостепу та Полісся УРСР та, відповідно, з урахуванням надбавки за вислугу років у сумі 329,40грн. у розмірі 90%.

Однак за наслідками перевірки пенсійної справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 22.04.2014 року розмір відсоткової ставки зменшено з 90% до 80%.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з неправомірності дій відповідача щодо зменшення з 22.04.2014 року розміру раніше призначеної пенсії позивачу з 90 % до 80 % та з необґрунтованості інших позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Щодо позовних вимог про протиправність дій пенсійного органу щодо проведення перерахунку пенсії позивача з дати набрання постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 року законної сили, а не з моменту набуття права на пенсію - 07.02.2011 року колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 року, з урахуванням ухвали від 15.10.2013 року, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова щодо обчислення державного стажу роботи позивача з виключенням з наукового стажу роботи, часу навчання в очній аспірантурі Науково-дослідного інституту тваринництва Лісостепу та Полісся УРСР за період з 01.12.1978 року по 01.12.1981 року .

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова зарахувати позивачу до стажу державної служби стаж наукової роботи, набутий в державній установі при перебуванні на посаді наукового працівника, з урахуванням часу навчання в очній аспірантурі Науково-дослідного інституту тваринництва Лісостепу та Полісся УРСР з 01.12.1978 року по 01.12.1981 року.

Відповідно до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 5 ст. 254 КАС України визначено, що постанова апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Отже, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 року набрала законної сили з 27.09.2012 року, саме з цієї дати Управлінням Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова зараховано позивачу до стажу державної служби стаж наукової роботи, набутий в державній установі при перебуванні на посаді наукового працівника, з урахуванням часу навчання в очній аспірантурі Науково-дослідного інституту тваринництва Лісостепу та Полісся УРСР з 01.12.1978 року по 01.12.1981 року, та здійснено відповідний перерахунок пенсії.

Згідно з ст. 257 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

У постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 року не вказано строк, з якого Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова зобов'язано зарахувати стаж навчання в аспірантурі та, відповідно, здійснити перерахунок пенсії позивачеві, а тому посилання позивача на те, що такий перерахунок має бути здійснений з 07.02.2011 року є безпідставним.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Таким чином, сторони не були позбавлені можливості звернутися до суду, що ухвалив рішення, з відповідною заявою про його роз'яснення.

В матеріалах справи відсутні докази такого звернення.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу у відповідності до постанови апеляційної інстанції з 27.09.2012 року.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача щодо позовних вимог про надання роз'яснення відповідачу щодо виконання рішення апеляційного суду, оскільки у відповідності до приписів ч. 1 ст. 170 КАС України таке роз'яснення надає суд, що ухвалив рішення.

Колегія суддів зазначає, що ст. 267 КАС України встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання. Вказана стаття передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах, це судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб. У силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, який програв справу і на якого покладено певні обов'язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Це може бути зроблено у тому ж самому судовому рішенні (у резолютивній частині) або в письмовій ухвалі.

За приписами ч. 9. ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду. І лише у разі відповідності заяви вимогам, визначеним ст. 267 КАС України, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. При цьому у разі невідповідності заяви визначеним вимогам вона ухвалою суду, повертається заявнику.

Колегія суддів вважає за доцільне відмітити, що КАС України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю. Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 267 КАС, зокрема до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень -відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про проведення судом перевірки щодо вірності обчислення державного стажу відповідно до рішення апеляційного суду та перерахунку й виплати пенсії державного службовця в відповідності до наданих відповідачу документів, а також по погашенню заборгованості з 07.02.2011 року задоволенню не підлягають, оскільки не узгоджуються з повноваженнями суду при вирішенні справи, визначеними ст. 162 КАС України.

Щодо обчислення Управлінням Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова пенсії з розміру заробітної плати, визначеної у довідці про складові заробітної плати № 5 від 31.01.2011 року, виданої ГУ ветеринарної медицини в Харківській області, за виключенням надбавки за вислугу років у розмірі 329,40грн., колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскільки на момент призначення пенсії, за підрахунком управління, стаж державної служби позивача складав 18 років, то згідно положень постанови КМУ від 03.05.1994 року №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» розмір надбавки за вислугу років складав 25 %, а не 30%, як вказано у наданій позивачем довідці № 5 від 31.01.2011 року, а тому така надбавка врахована не була.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 5 зазначеної статті визначено, що надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про оплату праці", структура заробітної плати складається з основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту статті 40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Положеннями ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно з ч. 1 вказаної статті Закону передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, надбавку за вислугу років в розмірі 30% позивачу було встановлено та фактично щомісячно виплачувалось на підставі рішення відповідного органу установи, де він працював. На зазначені складові заробітної плати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування.

При цьому з 27.09.2012 року зазначена надбавка враховується управлінням при обчисленні розміру заробітної плати, а тому позовні вимоги в зазначеній частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про необґрунтоване зменшення пенсійним органом відсоткової ставки при обрахуванні пенсії позивачу колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з копії пенсійної справи позивача, з 07.02.2011 року пенсія позивачеві призначена у розмірі 88%, після проведення перерахунку з 27.09.2012 року пенсія виплачувалась у розмірі 90%, з 22.04.2014 року відсоткову ставку зменшено до 80%.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, яка діяла до 01.10.2011 р., на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до п.п. 4 п. 6 розділу ІІ статті 37 Закону України "Про державну службу", а саме: пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, після внесення змін Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, до ст. 37 Закону України "Про державну службу", зменшено розрахунковий розмір пенсії до 80%.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Приймаючи до уваги, що позивачу пенсія призначена у розмірі 88% (90% після перерахунку згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду) від заробітку до внесення змін до ст. 37 Закону України "Про державну службу", то приписи Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо обмеження пенсії до 80% на позивача не поширюються.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність дій відповідача щодо зменшення з 22.04.2014 року розміру раніше призначеної пенсії позивачу з 90 % до 80 %.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо задоволення позовних вимог про індексацію пенсії в подальшому, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Згідно ч. 1 зазначеної статті моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з цієї норми, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є склад цивільно-правового правопорушення, що складається з наступних елементів: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Натомість позивачем не доведено наявність моральної шкоди, її розміру та причинного зв'язку між діями відповідачів та моральною шкодою.

На підставі зазначеного колегія суддів вважає необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди по 10000грн. з кожного відповідача.

Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків (затрати на лікування), які виникли після перенесення хвороби внаслідок завданих постійних моральних страждань, в сумі 9296,07 грн., колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

При цьому в межах даної справи не доведено протиправності дій відповідачів щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача з 07.02.2011 року, позивачем не доведено, що зазначені витрати у сумі 9296,07грн. пов'язані саме з діями відповідачів, причинного зв'язку між діями відповідача та матеріальною шкодою, а тому позовні вимоги в зазначеній частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.11.2014р. по справі № 641/9701/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 10.02.2015 р.