Справа № 654/5327/14-а
Суддя: Третьякова І. В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 654/5327/14-а
Провадження №2-а/654/10/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року Голопристанський районний суд Херсонської області, в складі:

Головуючої судді - Третьякової І.В.

При секретарі - Бакай В.В.

За участю позивача - ОСОБА_1

Представника відповідача - Гальченко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гола Пристань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Гола Пристань та Голопристанському районі Херсонської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в

Позивач звернувся з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що він працював на посаді судді Голопристанського районного суду Херсонської області. З листопада 2010 року він вийшов у відставку та отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % від суддівської винагороди за відповідною посадою працюючого судді.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.11.2013 року, залишеною без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 року зобов'язано управління ПФУ в Голопристанському районі Херсонської області провести перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 починаючи з 03.06.2013 відповідно до рішення Конституційного Суду України ввід 03.06.2013 року № 3-рп/2013 та зобов'язано виплатити заборгованість по виплаті довічного утримання починаючи з 03.06.2013 року. Незважаючи на Рішення Конституційного Суду України та постанову Херсонського окружного адміністративного суду відповідач, посилаючись на Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» , який вступив в силу з 01.05.2014 року, та яким внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повідомив в листі від 30.10.2014 року № 15/С-2 про те, що змінено розмір довічного грошового утримання для сідді у відставці, тому з травня 2014 року перерахунок не проводиться.

Позивач вважає, що відмова відповідача від здійснення перерахунку незаконна, оскільки вона не відповідає вимогам законодавства, які регулюють розміри посадових окладів та доплат суддів, а вказані зміни до Закону не мають зворотної дії.

Управлінням судової адміністрації України в Херсонській області позивачу було надано довідку про розмір суддівської винагороди за відповідною посадою працюючого судді станом на 01.12.2013 року яка становить 20706 грн. , а 90% - 18635, 40 грн.

Відповідача з травня по листопад 2014 рік виплачував позивачу довічне грошове утримання в сумі 4180.28 грн. У зв'язку з чим утворилася заборгованість за цей період в сумі 101185 грн.84 коп.

Просив визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання, стягнути з відповідача заборгованість.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Зазначила, що на підставі Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України», який вступив в силу з 01.05.2014 року, та яким внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів, управління ПФУ проведено перерахунок довічного грошового утримання саме до цієї дати. Крім того, вважає, що не передбачено проведення перерахунків щомісячного довічного грошового утримання суддям судів загальної юрисдикції, а тільки суддям Конституційного Суду України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Голопристанського районного суду Херсонської області і отримує щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці з листопада 2010 року, має повних 23 роки стажу роботи судді.

Відповідно до постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 18.11.2013 року, залишеною без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 року, за позовом ОСОБА_1 до ПФУ в Голопристанському районі Херсонської області позов задоволено та визнано незаконною бездіяльність відповідача у виконанні рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року від №3-рп/2013 про здійснення перерахунку, зобов'язано управління ПФУ в Голопристанському районі Херсонської області провести перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 починаючи з 03.06.2013 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 та зобов'язано виплатити заборгованість по виплаті довічного утримання починаючи з 03.06.2013 року.

Відповідно до ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначеними вище судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 має право на перерахунок його суддівського довічного грошового утримання у розмірі 90% від грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді.

Згідно довідки 506/4 від 21.10.2014 про нарахування суддівської винагороди за відповідною посадою працюючого судді, виданої Територіальним управлінням Державною судовою адміністрацією Херсонській області оклад судді з надбавкою за вислугу років становить 20706 грн., відповідно розмір довічного грошового утримання складає 18635,40 грн. ( а.с. 13).

Відповідно до довідки управління ПФУ в м.Гола Пристань та Голопристанському районі від 04.12.2014 року №3356/04 з травня 2014 року позивачу нараховано та виплачено 4180,28 грн. довічного грошового утримання та не проводиться перерахунок з цього періоду (а.с.14)

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначено Конституцією та законами України. Такими гарантіями, зокрема, є: здійснення правосуддя виключно судами; особливий порядок призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення суддів; особливий порядок фінансування та організаційного забезпечення судів; належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів. Тобто, належне матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, є однією із гарантій незалежності і недоторканості суддів.

Крім цього, рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453 в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 року №3668.

При цьому в рішенні зазначено, що визначений Законом №2453 порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання було змінено Законом № 3668, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668 звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону № 2453 не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить статті 126 Основного Закону України.

Стосовно обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" Конституційний Суд зазначив, що в Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України „Про Конституційний Суд України" у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку. У рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року вказано такий порядок виконання цього Рішення:

- частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: „Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання";

- дія статті 2 Закону № 3668 не поширюється на Закон № 2453;

- дія абзацу другого пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668 не поширюється на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Відповідно до пп.3,4,5 Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від -3.06.2013 року положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів", „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Суд встановив, що не зважаючи на неодноразові рішення Конституційного суду України, на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.11.2013 року по справі № 821/3053/13-а, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.032014 року, якими підтверджено право позивача на перерахунок щомісячного довідного грошового утримання судді у відставці за інший період ніж розглядається по цій справі, відповідач продовжує заперечувати право позивача та свій обов'язок щодо здійснення перерахунку щомісячного довідного грошового утримання судді у відставці.

Оскільки діючим законодавством чітко визначено, що розмір довічного утримання, який призначено та виплачується судді у відставці розраховується із розміру грошового утримання працюючого судді, тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, повинен збільшуватися розмір довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів".

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року, п.28, внесено зміни до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з яким змінено розмір грошового утримання суддів.

На думку суду, даний Закон не може бути підставою для відмови у у перерахунку довічного грошового утримання , з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи, та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VІІ зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім: абзацу другого підпункту 3 пункту 3, підпунктів 2 і 3 пункту 8, пункту 23, абзацу другого підпункту 2 пункту 24, пункту 25, підпункту 2 пункту 28 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 травня 2014 року

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів (далі по тексту -Рішення КСУ від 09.02.1999р. №1-рп/99) зазначається, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (п.2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 09.02.1999р. №1-рп/99).

За таких обставин, суд вважає, що дії управління Пенсійного фонду України в м.Гола Пристань та Голопристанському районі Херсонської області щодо відмови в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з травня 2014 року неправомірні, відповідач повинен був перерахувати розмір щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди за відповідною посадою працюючого судді з травня 2014 року.

Щодо утвореної в зв'язку з невиконанням рішення Конституційного Суду України та постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 18.11.2013 року заборгованості за травень-листопад 2014 року в розмірі 101 185, 84 грн. (18635.40 грн.- 4180.28 грн. виплаченого грошового утримання х 7 місяців = 101185,84 грн.), суд вважає, що вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Позивач не ставить перед судом вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, а суд не має підстав в цій частині виходити за межі позовних вимог.

Керуючись Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року, 129, ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст.8,9, 17, 69-71, 86,159-163, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Гола Пристань та Голопристанському районі Херсонської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості - задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Гола Пристань та Голопристанському районі Херсонської області щодо відмови в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з травня 2014 року відповідно до ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Гола Пристань та Голопристанському районі Херсонської області провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2013 року №3-рп/2013 з 01.05.2014 року до моменту припинення правовідносин в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки ТУ ДСА №506/4 від 21.10.2014 року та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м.Гола Пристань та Голопристанському районі Херсонської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті довічного грошового утримання в сумі 101185 грн. 84 коп. за період з травня по листопад 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя: І. В. Третьякова