Справа № 820/3891/13-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 р.Справа № 820/3891/13-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Іхненко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2014р. по справі № 820/3891/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Харківської об'єднаної Державної податкової інспекції Харківської області Головного управління Державної фіскальної служби

про зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області(далі по тексту - відповідач, ХОДПІ) в якому просив суд:

- зобов'язати ХОДПІ здійснити перерахунок оподатковуваних продажів за період з 01.08.2011 року по 01.08.2012 року у повній відповідності зі пп. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 та п.181.1 ст. 181 Податкового кодексу країни та встановлений державою податок на додану вартість у складі максимальних роздрібних цін виключити зі складу оподатковуваних продажів, а також скасувати податкове повідомлення - рішення № від 13.03.2013 року про збільшення ФОП ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 13078, 75 грн., в тому числі 10463, 00 грн. за основним платежем та 2615, 75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2014 року в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкового повідомлення - рішення відмовлено у повному обсязі.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2014 року та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована 09.06.2010 року фізичною особою - підприємцем Харківською районною державною адміністрацією Харківської області, що підтверджується копіями витягу серії НОМЕР_3 від 03.07.2012 року та виписки серії НОМЕР_4 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на обліку в ХОДПІ з 11.06. 2010 р. за № 26120 та у перевіряємому періоді ОСОБА_3 не реєструвалася як платник ПДВ. Позивач зареєструвалася платником податку на додану вартість 16.11.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва № НОМЕР_5 про реєстрацію платника ПДВ.

Відповідно до направлення від 30.11.2012 року № 901 та наказу від 30.11.2012 року № 831, виданого ХОДПІ з 30.11.2012 року по 04.12.2012 року фахівцями податкового органу була проведена перевірка позивача за результатами якої складено акт №2174/17- від 07.12.2012 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питання формування та обчислення ПДВ суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ФО-П ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) за період з 01.01.2010 року по 31.10.2012 року» (далі по тексту - акт перевірки).

За висновками акта перевірки було встановлено наступні порушення з боку позивача: п.181.1 ст.181, п.183.10 ст.183, п.185.1 ст.185, абз."а" п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за 2012 рік на загальну суму 10464,00 грн., в тому числі за серпень 2012 року на 4223,00 грн., за вересень 2012 року на 3191,00 грн., за жовтень 2012 року на 3049,00 грн. та п.49.1, п.49.2, п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, а саме не надано декларації з ПДВ за серпень 2012 року - жовтень 2012 року.

На підставі акта перевірки № 2174/17- від 07.12.2012 року ХОДПІ було внесене податкове повідомлення-рішення № від 27.12.2012 року про збільшення ФОП ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 13588, 75 грн., в тому числі за основним платежем - 10463 та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3125, 75 грн.

ФОП ОСОБА_3, у відповідності до вимог п. 56. 2, 56. 3 ст. 56 Податкового кодексу України та п. 8 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженого наказом ДПА України № 1001 від 23.12.2010 року (далі - Положення № 1001) скористалася правом адміністративного оскарження за наслідками якого Державною податковою службою у Харківській області було прийнято рішення про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.12.2012 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання штрафних (фінансових) санкції з податку на додану вартість у розмірі 510, 00 грн.

За наслідками вищевказаного рішення ДПС у Харківській області, 13.03.2013 року Харківською ОДПІ було винесено нове податкове повідомлення-рішення за № про визначення ФОП ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 13078, 75 грн., в тому числі 10463, 00 грн. за основним платежем та 2615, 75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки відповідача про не виконання позивачем обов'язку по нарахуванню та сплаті податкових зобов'язань з податку на додану вартість з дня, наступного за граничним днем, який встановлений для подання реєстраційної заяви як платника податку на додану вартість та подання декларації з ПДВ.

Пунктом 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України передбачено, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно абз.1 п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм слідує, що у разі якщо загальна сума, нарахована (сплачена) особі від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), то така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку, подавши до органів державної податкової служби реєстраційну заяву форми 1-ПДВ.

Тобто, наведеною нормою передбачено підстави за наявністю яких особа зобов'язана зареєструватися як платник ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи господарська діяльність позивачем у 2012 році здійснювалась в сфері торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами на загальній системі із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

В ході проведення перевірки встановлено, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів (продажу продуктів харчування, напої та тютюнові вироби), що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість (ст. 185 Податкового кодексу України), отримана позивачем протягом серпня 2011 року - липня 2012 року (12 календарних місяців), сукупно складає 306416, 70 грн., тобто перевищує 300000, 00 гривень.

Крім того, як встановлено при судовому розгляді справи, ФОП ОСОБА_3 придбавала товар у осіб, які зареєстровані як платники ПДВ, тобто оплачує його з ПДВ. Здійснюючи ж його продаж через РРО, вона до ціни постачальників (з ПДВ) додає торговельну націнку без додаткового нарахування податку на додану вартість, а отже вартість, за якою товар продається кінцевими споживачами, ПДВ не містить. Оскільки позивачем на суму постачання (продажу) товарів не було нараховано ПДВ, то сума продажу є сумою без ПДВ.

Відповідно до положень п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України, будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України вартість поставки товарів у даному випадку оподатковується у загальновстановленому порядку за ставкою 20%. Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку.

За результатами перевірки встановлено, що об'єктом оподаткування ПДВ відповідно до п.185.1, ст.185 Податкового Кодексу України за період з 01.08.2012 року по 31.10.2012 року є сума у розмірі 52319,15 грн., податкові зобов'язання за перевіряємий період складають 10464,00 грн.

Таким чином, обов'язок по сплаті податку на додану вартість виникає у платника податку з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних операцій. У даному випадку ФОП ОСОБА_3 повинна була сплачувати податок на додану вартість за ставкою 20% з серпня 2012 року.

ФОП ОСОБА_3 за період з 01.08.2012 року по 31.10.2012 року не здійснювала сплати податку на додану вартість та не звітувала про наявність податкового зобов'язання з податку на додану вартість до Харківської ОДПІ, внаслідок чого податковим органом було правомірно, на підставі висновків акта перевірки, визначено суму грошового зобов'язання та застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги, що до вказаних правовідносин необхідно застосувати приписи ст. 181 ПК України в редакції закону від 28.12.2014 р., оскільки правовідносини щодо перевищення граничного обсягу суми операції з постачання товарів, послуг виникли до набуття вказаною нормою законної сили. Крім того, статтею 181 ПК України не передбачено відповідальність платника податків, а визначено граничний обсяг операцій з постачання товарів, послуг, у разі перевищення якого у платника податків настає обов"язок зареєструватися платником ПДВ,

Також, як вбачається з матеріалів справи, предметом позову, зокрема, є вимога позивача про зобов'язання ХОДПІ здійснити перерахунок оподатковуваних продажів за період з 01.08.2011 року по 01.08.2012 року у повній відповідності з пп. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 та п.181.1 ст. 181 Податкового кодексу країни та встановлений державою податок на додану вартість у складі максимальних роздрібних цін виключити зі складу оподатковуваних продажів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 14.1.106 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Отже, приписами вказаної статті визначено порядок встановлення виробниками або імпортерами товарів (продукції) максимальних роздрібних цін та передбачена заборона продажу підакцизних товарів за цінами вищими за максимальні роздрібні ціни. Між тим, вказаною нормою не визначено обов"язок платника сплачувати податок на додану вартість у складі максимальних роздрібних цін.

Згідно абз.1 п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що при визначенні граничного обсягу суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, протягом останніх 12 календарних місяців, враховується отримана сума від продажу товару, при цьому не досліджується зміст витрат при придбанні товару, а тому податок на додану вартість, сплачений позивачем в ціні придбаного товару не може бути виключений при визначенні суми граничного обсягу операцій з постачання товарів/послуг .

Крім того, колегія суддів зазначає, що судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання.

Позивачем не доведено яким нормативно-правовим актом передбачено вчинення таких дій податкового органу саме у спосіб на якому наполягає позивач.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, позивачем не доведено наявність у відповідача обов'язку на вчинення дій саме у спосіб на якому наполягає позивач.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог в цій частині та відмову у їх задоволенні.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2014р. по справі № 820/3891/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Макаренко Я.М.
Судді Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 04.02.2015 р.