Справа № 815/3412/14
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3412/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М. Г

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Домусчі С.Д.,

судді - Шеметенко Л.П.

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Одеської міської ради, комунального підприємства «Одестранспарксервіс» і фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора м. Одеси до Одеської міської ради, за участю третіх осіб департаменту транспорту, зв'язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, комунального підприємства «Одестранспарксервіс» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора м. Одеси (В. Соколовський) звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, за участю третіх осіб департамент транспорту, зв'язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, КП «Одестранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_1 про (з урахуванням численних змін позовних вимог) зобов'язання вжити контролюючих заходів щодо усунення перешкод при пересуванні дорогою загального користування - через «Арку «Ланжерон» та облаштування майданчиків в'їзним та виїзним терміналами та шлагбаумами, забезпечивши виконання вимог Правил паркування транспортних засобів, Правил дорожнього руху, згідно подання прокурора м. Одеси від 17.04.2014 року № 5618вих-14 (позовні вимоги у мові оригіналу).

Свої позовні вимоги заступник прокурора м. Одеси обґрунтував незаконністю спірної бездіяльності.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року вищенаведений позов було задоволено у повному обсязі. Зобов'язано відповідача вчинити спірні дії.

Прокуратура вищенаведену постанову та інші процесуальні рішення у вищенаведеній справі в апеляційному порядку не оскаржувала.

В апеляційних скаргах Одеська міська рада, КП «Одестранспарксервіс» і ФОП ОСОБА_1 просять скасувати вищенаведену постанову як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні даного позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що заступник прокурора м. Одеси - В. Соколовський просить суд зобов'язати Одеську міську раду вжити контролюючих заходів щодо усунення перешкод при пересуванні дорогою загального користування та облаштування майданчиків в'їзним та виїзним терміналами та шлагбаумами, забезпечивши виконання вимог Правил паркування транспортних засобів, Правил дорожнього руху, згідно подання прокурора м. Одеси від 17.04.2014 року № 5618вих-14.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, обов'язки суб'єктів владних повноважень (до виконання яких їх можна примусити через суд) повинні бути прописані в нормах діючого законодавства.

Відповідно до преамбули Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

З норм діючого законодавства, у тому числі вищенаведеного Закону, не вбачається, що міськи ради (колективні органи) мають повноваження на безпосереднє здійснення будь-яких контролюючих заходів у сфері житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

Більш того, ст. 25 вищенаведеного Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Тобто, Законом встановлена пряма заборона на втручання міських рад у питання, що не віднесені до їх компетенції.

Підпунктом 2 пункту «б» ст. 30 вищенаведеного Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, а саме здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об'єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства.

Пунктом 6 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМ України від 3 грудня 2009 року № 1342 передбачено, що контроль за виконанням цих Правил здійснює Державтоінспекція МВС у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування та посадові особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у частині контролю за станом благоустрою та утримання майданчиків для паркування.

Таким чином, здійснення контрольних заходів у вищенаведеній сфері належить до виключної компетенції виконавчого комітету ради, який не був залучений стороною до участі у даній справі.

Окрім того, частиною 2 ст. 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди приймають рішення не абияк, а виключно у відповідності з нормами діючого законодавства.

Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55). Зазначені вимоги дублюються нормами ч. 1 ст. 2 КАС України.

Тобто, суд приймаючи рішення щодо протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень (спосіб захисту порушених прав) повинен реально поновити порушені права відповідних осіб.

З пояснень прокурора вбачається, що він просить поновити порушені права громадян на безперешкодне пересування перекритою шлагбаумом дорогою загального користування та користування належним чином обладнаними паркувальними майданчиками шляхом зобов'язання міської ради вжити контролюючих заходів.

Частиною 2 п. 6 Правил паркування транспортних засобів передбачено, що контроль за виконанням цих Правил у частині стану утримання майданчиків для паркування здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V передбачено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Частиною 6 ст. 7 вищенаведеного Закону передбачено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

Таким чином, Закон допускає, що після вжиття контролюючих заходів порушення можуть бути не знайдені.

Прокурор не зміг пояснити яким чином саме проведення перевірки чи іншого контролюючого заходу з невизначеними наслідками може поновити порушені права громадян на безперешкодне пересування по дорогам загального користування або користування належним чином обладнаними паркувальними майданчиками.

Отже, будь-яких підстав для зобов'язання відповідача вчинити спірні дії не мається у зв'язку з тим, що їх вчинення не буде сприяти поновленню наведених прав громадян.

Окрім того, виникає питання виконання рішення щодо зобов'язання відповідача вчинити спірні дії. Контролюючі заходи це загальна назва різних за змістом та підставами дій контролюючих органів (ч. 6 ст. 7 вищенаведеного Закону).

Прокурор не зміг пояснити яким шляхом (з урахуванням наданих повноважень) міська рада повинна виконати таке рішення у разі його прийняття.

З матеріалів справи, у тому числі пояснень прокурора, вбачається, що права громадян порушуються саме наявністю шлагбауму та відсутністю обладнання паркувальних місць, а не відсутністю контролю зі сторони місцевої ради.

Абзацом 2 п. 24 Правил паркування транспортних засобів передбачено, що оператор (паркувального майданчику) зобов'язаний обладнати майданчик для паркування відповідно до вимог цих Правил, Правил дорожнього руху, норм, нормативів, стандартів з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху.

Шлагбаум який обмежує можливість пересуватися дорогою загального користування належить оператору паркувального майданчику, який не є Одеською міською радою.

Таким чином, вищенаведені права громадян, у разі їх порушення, можливо відновити шляхом подання позову до суду відповідної юрисдикції та до відповідної зобов'язаної особи про демонтаж незаконного шлагбаума і приведення обладнання парковок у відповідність з вимогами діючого законодавства, а не зобов'язання міської ради вжити контролюючих заходів.

З норм діючого законодавства не вбачається, що розпорядчі документи суб'єктів владних повноважень щодо усунення порушень (в даному випадку рішення Ради щодо зобов'язання вчинити певні дії) можуть прийматися самі по собі, тобто у відсутності належним чином оформлених результатів перевірки наявності таких порушень. Така можливість виникає у контролюючого органу виключно у разі документації порушень належним чином (актом перевірки тощо). Матеріали справи будь-яких доказів документації чиїх не-будь порушень (у розумінні вищенаведених норм законодавства) не містять.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Пунктом 4 ст. 202 КАС України передбачено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення даного позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Одеської міської ради, комунального підприємства «Одестранспарксервіс» і фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову заступника прокурора м. Одеси до Одеської міської ради, за участю третіх осіб департаменту транспорту, зв'язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, комунального підприємства «Одестранспарксервіс» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання вжити контролюючих заходів щодо усунення перешкод при пересуванні дорогою загального користування - через «Арку «Ланжерон» та облаштування майданчиків в'їзним та виїзним терміналами та шлагбаумами, забезпечивши виконання вимог Правил паркування транспортних засобів, Правил дорожнього руху, згідно подання прокурора м. Одеси від 17.04.2014 року № 5618вих-14 - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Постанова у повному обсязі виготовлена 9 лютого 2015 року

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /С.Д. Домусчі/

/Л.П. Шеметенко/