Справа № 185/8148/14-а (2-а/185/208/14)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2015 рокусправа № 185/8148/14-а (2-а/185/208/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 р. у справі № 185/8148/14-а (2-а/185/208/14)

за позовом ОСОБА_2

до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області

про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

"15" серпня 2014 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому, ніж визначено ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», зобов'язати відповідача з здійснити перерахунок та виплату з 01.07.2014 року державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а саме у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідні періоди, та виплатити різницю між нарахованими та виплаченими сумами.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо нарахування та виплати державної допомоги по догляду за дитиною в розмірі меншому ніж визначено законом.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 р. у справі № 185/8148/14-а (2-а/185/208/14) адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради щодо відмови ОСОБА_2 перерахувати та виплатити державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 15.02.2014р. по 30.06.2014р., відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману суму державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 15.02.2014 р. по 30.06.2014 р. включно, відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанова суду мотивована встановленням протиправності дій відповідача щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі меншому ніж передбачено ст.. 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 р. у справі № 185/8148/14-а (2-а/185/208/14), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував практики Верховного Суду України та безпідставно задовольнив вимоги, які не заявлялись та протиправно обмежив конституційне право особи на отримання державної допомоги по догляду за дитиною.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 є особою, що не застрахована в системі державного соціального страхування, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так, відповідно до довідки УПСЗН від 24.07.2014 року №1074 ОСОБА_2 отримувала державну допомогу по догляду за дитиною в наступних розмірах за період липень 2013р. - листопад 2013р. - 130,00грн., за період грудень 2013р. - червень 2014р. 514,67грн., червень 2014р. - 130,00грн.

Не погоджуючись з розміром державної допомоги, що нараховується відповідачем, ОСОБА_2 звернулась до суду з вимогою зобов'язати УПСЗН здійснити перерахунок з 01.07.2014 року та нараховувати допомогу по догляду за дитиною в розмірі визначеному ст.. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги посилався на те, що у період до 01.07.2014 року відповідач повинен при нарахуванні державної допомоги по догляду за дитиною керуватись вимогами Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в частині визначення розміру державної допомоги, а саме здійснювати нарахування в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-років.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» №2811-XII від 21 листопада 1992 року відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-XII передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада 1992 року є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей.

Статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

До ст.15 Закону №2811-ХII вносились зміни, а дія статті зупинялась іншими Законами.

Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ст.15 Закону №2811-ХII викладено в наступній редакції: "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень".

Проте, відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" Розділ I цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 і діє по 31.12.2008. Отже, з 01.01.2009 ст.15 Закону №2811-ХII відновила попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

В той же час, ст. 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" установлено, що у 2009 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічним чином врегульовано спірні правовідносини у 2010 році ст.45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

У зв'язку з тим, що у зазначені положення Законів України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не визнано неконституційними, у 2009-2010р.р. допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначалась та виплачувалась у відповідності до п.22 Постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми".

Оскільки ані Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» ані іншими Законами, не встановлювалося на 2011 - 2014 роки інший, ніж у Законі України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" розмір допомоги, а дії Законів про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках, то з 01.01.2011 року у відповідача виник обов'язок здійснювати виплату державної допомоги в розмірах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Таким чином, позивач має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 30 жовтня 2013 року, у розмірах, які передбачені ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Розділ ІV Закону України № 2811-ХІІ "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" виключено на підставі Закону України від 27.03.2014р. № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні». В цій частині останній закон набрав чинності з 01.07.2014р. Таким чином, виплати в розмірі встановленому Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" слід проводити до 01.07.2014 р.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_2 про виплату допомоги по догляду за дитиною в розмірі передбаченому ст. 15 Закону №2811-ХII з 01.07.2014 року не підлягають задоволенню, у зв'язку зі зміною законодавства, що регулював дані відносини.

Колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального законодавства щодо задоволення судом першої інстанції вимог за період з 15.02.2014 р. по 30.06.2014 р., оскільки у відповідності до вимог ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. За таких обставин, суд вийшовши за межі позовних вимог, відновив порушене право позивача на отримання державної допомоги по догляду за дитиною в розмірі визначеному Законом №2811-ХII у відповідний період.

Посилання скаржника на те, що судом не прийнято до уваги практику Верховного Суду України щодо розгляду подібних спорів, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що рішення ВСУ, на які посилається позивач, дійсно прийняті щодо спорів з приводу виплати державної допомоги по догляду за дитиною до трьох років, проте даними рішеннями вирішувались питання виплати державної допомоги за минулі роки (2008 -2010 роки), без врахування останніх змін законодавства.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що рішення першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції дано доводам сторін вірну оцінку, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки викладені в судовому рішенні не спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 р. у справі № 185/8148/14-а (2-а/185/208/14) - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 р. у справі № 185/8148/14-а (2-а/185/208/14) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко