Справа № 248/9785/13-а (6-а/248/165/13)
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2015 р. м. Київ К/800/697/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області на ухвалу Харцизького міського суду Донецької області від 29 листопада 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року в справі за поданням відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції Донецької області про зміну способу і порядку виконання судового рішення,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом про визнання неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області по ненарахуванню та невиплаті щомісячного підвищення пенсії як дитині війни з 01 січня 2011 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з наступним збільшенням в залежності від його росту; зобов'язання здійснити нарахування та виплату підвищення пенсії в розмірі 22% мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 01 січня 2011 року довічно виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з наступним збільшенням в залежності від його росту.

Постановою Харцизького міського суду Донецької області від 14 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2012 року, позов задоволено частково: визнано неправомірною бездіяльність; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області здійснити ОСОБА_4 як дитині війни нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня по 22 липня 2011 року включно з урахуванням фактично здійснених виплат.

22 березня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2а-17168, виданого 08 листопада 2012 року Харцизьким міським судом Донецької області про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області здійснити ОСОБА_4 як дитині війни нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня по 22 липня 2011 року включно з урахуванням фактично здійснених виплат.

19 листопада 2013 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення з «зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області здійснити ОСОБА_4 як дитині війни нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня по 22 липня 2011 року включно з урахуванням фактично здійснених виплат» на «стягнення з Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 суми 1 191,12 грн.»

Така заява обґрунтована тим, що у зв'язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України територіальне управління Пенсійного фонду України не має можливості виконати судове рішення в частині зобов'язання сплатити заборгованість, а також що не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру.

Ухвалою Харцизького міського суду Донецької області від 29 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року, подання задоволено: змінено спосіб і порядок виконання постанови Харцизького міського суду Донецької області від 14 грудня 2011 року шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 суми 1 191,12 грн.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області, посилаючись на порушення норм процесуального права просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

Перевіривши правильність застосування судам норм процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами частин першої, другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Тобто зміна способу і порядку виконання рішення є прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядком і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті.

Харцизький міський суд Донецької області постановою від 14 грудня 2011 року зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області здійснити ОСОБА_4 як дитині війни нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня по 22 липня 2011 року включно з урахуванням фактично здійснених виплат.

На виконання даної постанови Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області здійснило нарахування ОСОБА_4 підвищення пенсії у сумі 1 191,12 грн., проте заборгованість не виплачена та судове рішення не виконано.

Встановлені судами обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум соціальної допомоги буде здійснена територіальним управлінням Пенсійного фонду України після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Посилання відділу державної виконавчої служби на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_4 на щомісячну соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про соціальний захист дітей війни», прийняв постанову про зобов'язання органу Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити соціальну допомогу в установленому законом розмірі, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми належної ОСОБА_4 соціальної допомоги за спірний період судами не здійснювався, тому змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання нарахувати та виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги, суд змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження районним судом при розгляді справи.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 11 листопада 2014 року по справі № 21-394а14.

Таким чином, суди попередніх інстанцій неправомірно задовольнили подання державного виконавця про зміну способу та порядку виконання судового рішення тим самим змінивши постанову по суті.

Відповідно до положень статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки обставини справи судами були встановлені правильно, проте у зв'язку з неправильним застосуванням норм процесуального права вони прийшли до помилкового висновку про задоволення подання державного виконавця, суд касаційної інстанції має право на скасування судових рішень та ухвалення нового.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області задовольнити.

Ухвалу Харцизького міського суду Донецької області від 29 листопада 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції про зміну способу і порядку виконання постанови Харцизького міського суду Донецької області від 14 грудня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/ І.Я. Олендер /підпис/