Справа № 822/2161/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Київ К/800/51928/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Усенко Є.А.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (далі - ДПІ) на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 7 червня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга Буд Центр» (далі - Товариство) до ДПІ,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ № /100 та №/99 від 21.04.2013 року.

На обґрунтування позову зазначило, що висновки контролюючого органу є безпідставними, оскільки вони не підтверджуються чинним законодавством та спростовуються наявними у Товариства первинними документами.

Виконанні роботи (отримані товари) використані Товариством у власній господарській діяльності з метою отримання доходу.

Контрагенти Товариства на час здійснення господарських операцій були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а також в якості платників ПДВ та податку на прибуток підприємств.

7 червня 2013 року постановою Хмельницького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013, позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення № /100 та №/99 від 21.04.2013 року скасовані.

Мотивуючи рішення, суди попередніх інстанції зазначили, що у Товариства наявні всі необхідні документи для підтвердження реальності господарської операції із контрагентом, які надають право на формування відповідних показників при обчисленні податку на додану вартість та податку на прибуток.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Хмельницького окружного адміністративного суду та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, з 14.12.2012 року до 18.12.2012 року ДПІ здійснила документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань підтвердження відомостей, отриманих від ТОВ «Оріал» за січень-вересень 2011 року, ПП «Симетрія» за листопад 2011 року, ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» за травень, червень, липень 2011 року, за наслідками якої 25.12.2012 року був складений акт перевірки.

Відповідно до зазначеного акту Товариством були порушенні вимоги .п.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.152.1 ст.152 Податкового кодексу України - (занижений податок на прибуток, у розмірі 170 070,00 грн.) та п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, ст.200, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України - (занижений податок на додану вартість, у розмірі 147 887,00 грн.).

21 квітня 2013 року ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення №/99 щодо донарахування Товариству грошового зобов'язання з податку на прибуток, у розмірі 170 070,00 грн., та №/100 про донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 164 152,00 грн., у тому числі 147 887,00 грн. - основного платежу та 16 265,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.05.2011 року між Товариством та ТОВ «Оріал» був укладений договір №6-Т, відповідно до якого продавець був зобов'язаний поставити Товариству будівельні матеріали, а покупець прийняти їх і оплатити, перехід права власності на товар відбувається в момент отримання товару.

В специфікації від 20.05.2011 року до договору узгоджені асортимент, кількість та вартість будівельних матеріалів, що поставлятимуться відповідно до договору.

Для підтвердження використання Товариством придбаних будівельних матеріалів у власній господарській діяльності були надані: договори підряду та купівлі-продажу, видаткові накладні, акти передачі будівельних матеріалів підряднику, акти про витрату давальницьких матеріалів замовника, податкові накладні, картки рахунку.

Відповідно до договору №23/03-отд від 23.03.2011 року, укладеного між Товариством та ТОВ «Глоінвест», підрядник бере на себе зобов'язання щодо влаштування фасадної системи з теплоізолюючим оздобленням в торгівельному комплексі на проїзді Геологів, 7/1 у м. Хмельницькому.

Згідно з п. 1.4 даного Договору підрядник має право залучати до виконання робіт субпідрядні організації, які мають відповідні ліцензії, але при цьому Товариство у повному обсязі відповідає перед замовником за виконання ними робіт.

8 квітня 2011 року між Товариством та ТОВ «Глоінвест» був укладений договір №08/04-отд, відповідно до якого Товариство приймає на себе зобов'язання щодо виконання внутрішніх оздоблювальних робіт в зазначеному торгівельному комплексі.

Відповідно до додаткових угод до Договорів №08/04-отд та №23/03-отд, укладених протягом 2011 року, були збільшені види, обсяги та вартість робіт, які необхідно виконати Товариству в торгівельному комплексі.

Користуючись правом на залучення субпідрядних організацій, Товариство замовило виконання частини внутрішніх штукатурних та оздоблювальних робіт і частини робіт з облаштування фасаду в торгівельному комплексі у ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», про що 16.05.2011 року між ними був укладений договір № 5 П, а також на підставі договору від 1.10.2011 року №9П замовлено виконання частини зовнішніх та внутрішніх оздоблювальних робіт у ПП «Симетрія».

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що при укладанні договору на виконання робіт ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» та ПП «Симетрія» мали відповідні ліцензії серії АВ №558208 від 17.08.2010 року зі строком дії з 30.07.2010 року до 4.04.2012 року, а також серії АВ № 558670 від 2.08.2010 року зі строком дії з 2.08.2010 року до 2.08.2013 року на виконання будівельних та монтажних робіт.

Відповідно до договору №11/01/11 від 1.11.2011 року, укладеного між Товариством та ТОВ «Церсаніт інвест», виконавець зобов'язувався виконати роботи з монтажу колектора на висоті до 30 метрів на заводі з виробництва керамічної плитки та санітарної кераміки, розташованого на вул. Чижівська, 4, с. Чижівка, Новгород-Волинського району, Житомирської області.

Для підтвердження належного виконання господарських договорів Товариство надало: податкові та видаткові накладні; акти приймання-передачі товару; товарно-транспортні накладні; акти передачі будівельних матеріалів підряднику; акти про витрату давальницьких матеріалів замовника; акти здачі-приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2; довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-З; банківські виписки; розрахункові картки; технічні завдання.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 996-XIV від 16.07.1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку; витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Таким чином, за своїм змістом наведені норми Податкового кодексу України передбачають як підставу для не включення до валових витрат відсутність будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів.

Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є реальність здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідної операції належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Крім того, при судовому розгляді ДПІ не надала доказів здійснення Товариством фіктивних господарських операцій.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначили, що Товариство довело здійснення господарських відносин з контрагентами ТОВ «Оріал», ПП «Симетрія», ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж».

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для його скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області відхилити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 7 червня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Усенко Є.А.

Юрченко В.П.