Справа № 810/7082/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року 810/7082/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Маджар О.М., за участю:

представника позивача - Задорожного Ю.В.,

представника відповідача - Кальковця В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Кагарлицький цукровий завод» до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

22 грудня 2014 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Кагарлицький цукровий завод» (ПАТ «Кагарлицький цукровий завод», товариство) із позовом до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (ДПІ, Інспекція) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 4 липня 2014 року № та від 4 липня 2014 року № в частині збільшення грошового зобов'язання в розмірі 4864687,50 грн., в тому числі 3243125, 00 грн. за основним платежем та 1621562,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Зазначали, що донарахування податкових зобов'язань названими повідомленнями-рішеннями у оскаржуваній частині стало результатом твердження відповідача про нереальність операцій між позивачем і його контрагентом «Інвестпромгаз», що, як вважає позивач, не відповідає дійсності. Звертали увагу на наявність у товариства усіх необхідних і належно оформлених первинних документів, які підтверджують реальність операцій, а також документів, засвідчуючих факт використання придбаної продукції у своїй діяльності та наявність ділової мети при цьому. Наголошували, що висновки за наслідками перевірки позивача не ґрунтуються на належних доказах та є безпідставними.

Посилаючись на невідповідність висновків Акта перевірки реальним обставинам здійснення позивачем господарської діяльності, згідно з вимогами чинного законодавства, у тому числі Податкового кодексу України, просили визнати оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та скасувати їх у відповідній частині.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, у тому числі і у письмових запереченнях. Вказав, що операції позивача із ТОВ «Інвестпромгаз» є такими, що не відбулись реально, а подані товариством документи лише формально оформлюють взаємовідносини по придбанню газу. Також посилався на акт неможливості проведення зустрічної звірки контрагента контрагента позивача - ТОВ «Українська нафтогазова компанія» та податкову декларацію із податку на прибуток підприємств і фінансовий звіт за 2012 рік ТОВ «Інвестпромгаз», зокрема показники прибутковості цього товариства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши інші докази, зокрема письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, виходячи із такого.

Як видно з Акта від 17 червня 2014 року №432/22-011/19409200 (т.1 а.с.20-91), у період з 20 травня 2014 року по 2 червня 2014 року проведено позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Кагарлицький цукровий завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2012 року по 19 травня 2014 року.

За висновками цього Акта, на переконання посадових осіб ДПІ, товариством порушено:

1) - вимоги статті 135 Податкового кодексу України, пунктів 8, 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» та занижено доход за 2012-2013 роки у сумі 4676564 грн. через реалізацію товарів, робіт, послуг нижче ціни придбання;

- статті 138, 139 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», у зв'язку із чим завищено суму витрат на 21592992 грн., в тому числі за 2012 рік у сумі 2163641 грн., за 2013 рік на 19429351 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на 2091598 грн. за 2012 рік та зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2013 рік у сумі 21636412 грн.;

2) статтю 188 Податкового кодексу України, статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», у зв'язку із чим занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 658094 грн. за період із квітня 2012 року по жовтень 2013 року;

3) статті 185, 186, 187, 188, 200, пункт 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, через що зазначено неправомірність формування податкового кредиту по операціях з придбання газу та юридичних послуг у загальній сумі 3337052 грн. за період з вересня 2012 року по грудень 2012 року;

4) підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, у результаті чого порушено порядок утримання та своєчасного перерахування податку з доходів фізичних осіб на суму 2188,52 грн.;

5) підпункти 168.1.2 та 168.1.5 пункту 168 статті 168 Податкового кодексу України та не дотримано вимог своєчасного перерахування податку з доходів фізичних осіб на суму 96720,5 грн.

Як визнано представниками сторін у судовому засіданні і видно із Акта перевірки, податкове повідомлення-рішення від 4 липня 2014 року №, а також повідомлення-рішення від 4 липня 2014 року № в частині збільшення грошового зобов'язання у сумі 3243125, 00 грн. за основним платежем та 1621562,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) прийняті у зв'язку із констатацією податковим органом відсутності фактичного здійснення господарської діяльності позивача із ТОВ «Інвестпромгаз».

Таким чином, спірні відносини стосуються саме факту реальності (товарності) операцій ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» із ТОВ «Інвестпромгаз» щодо придбання природного газу, які мали місце у вересні-листопаді 2012 року.

При цьому, у Акті перевірки податковий орган дійшов висновку про безтоварність таких операцій у зв'язку із відсутність у них розумних економічних або інших причин (ділової мети), оскільки товариство мало взаємовідносини з постачання газу у цей період із «Київоблгаз» та «Укртрансгаз». Також зазначено, що у 2012 році ТОВ «Інвестпромгаз» задекларувало доходи від операційної діяльності в сумі 80919957 грн., згідно даних балансу у підприємства відсутні основні фонди, а чисельність працюючих осіб складає 5 чоловік.

На підставі Акта перевірки позивача 4 липня 2014 року відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення №, згідно якого ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» збільшено суму грошового зобов'язання із податку на прибуток на 2091598 грн. за основним платежем і на 1045799 грн. за штрафними санкціями (т.1 а.с.18), а також №, яким донараховано податок на додану вартість у сумі 3995146 грн. за основним платежем і на 1997573 грн. за штрафними санкціями (т.1 а.с.19). Суд звертає увагу, що повідомлення-рішення №, яким нараховано податок на додану вартість оскаржується лише в частині збільшення грошового зобов'язання на 3243125, 00 грн. за основним платежем та на 1621562,50 грн. за фінансовими санкціями (у тій, що стосується нарахування податку за наслідками висновків про нереальність угоди із ТОВ «Інвестпромгаз»).

Як вбачається із матеріалів справи (т.1 а.с.11-17), постановою Господарського суду Київської області від 16 жовтня 2014 року у справі №911/531/14 ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Задорожного Юрія Володимировича (свідоцтво Мінстерства юстиції України про право на зайняття діяльності арбітражного керуючого від 27 березня 2013 року №534 - т.1 а.с.10).

ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» є юридичною особою, зареєстроване 30 серпня 1996 року; видами діяльності товариства є: виробництво цукру; оптова торгівля цукром, шоколадом, кондитерськими виробами; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням, кормами для тварин (т.1 а.с.22-23).

У ході судового розгляду встановлено, що 7 серпня 2012 року між ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» та ТОВ «Інвестпромгаз» укладено договір постачання природного газу №38/12 (т.1 а.с.92-95), за умовами якого постачальник (ТОВ «Інвестпромгаз») зобов'язується здійснити поставку природного газу з урахуванням листа-заявки споживача (ПАТ «Кагарлицький цукровий завод»), оформити документацію, необхідну для отримання газу, протягом 5 днів після оформлення документації передати споживачу акт прийому-передачі, провести залік споживання природного газу в балансі газу. У свою чергу, споживач зобов'язаний сплатити вартість поставленого обсягу природного газу, укласти договір на транспортування газу із газозбутовими і газотранспортуючими організаціями, щокварталу підписувати акти звірки розрахунків із постачальником, після закінчення кожного місяця протягом 5 днів передати постачальнику оригінали актів між споживачем та газозбутовими організаціями.

Обсяг постачання природного газу в період з 1 вересня 2012 року по 31 грудня 2012 року орієнтовно визначено на рівні 4700000 метрів кубічних. Одиниця вимірювання: одна тисяча стандартних метрів кубічних. Фактична кількість поставленого газу визначається на підставі щомісячних актів прийому-передачі газу.

Постачальник поставляє природний газ на пунктах виміру, які знаходяться на пунктах прийому-передачі газу з промислу в газотранспортну систему України. Облік спожитого газу здійснюється відповідними дочірніми підприємствами НАК «Нафтогаз України» і місцевими підприємствами ДК «Укртрансгаз» або організаціями, діючими за їх дорученням, на підставі показників контрольно-вимірювальних приладів, встановлених у споживача.

Якість газу повинна відповідати вимогам ТУ «Гази горючі природні, що подаються в магістральні газопроводи» та ТУ «Гази горючі природні родовищ України для промислового та комунально-побутового призначення». Параметри газу повинні відповідати параметрам основного потоку в газотранспортній системі України.

Ціна природного газу обумовлюється у додаткових угодах до цього договору і визначається як динамічна. Сума договору визначається загальною вартістю природного газу, що поставляється і орієнтовно складає 19999327,20 грн. Розрахунки здійснюються шляхом перерахування грошових коштів в гривнях на розрахунковий рахунок постачальника.

У додатковій угоді від 7 серпня 2012 року №1 до названого договору ціну природного газу за одну тисячу метрів кубічних без урахування податку на додану вартість та збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки визначено як 3476,451 грн., а разом із відповідними донарахуваннями - 4255,176 грн. (т.1 а.с.96).

З метою підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем подано до суду завірені копії наступних документів:

- видаткові накладні від 30 вересня 2012 року на суму 2045373,76 грн.(т.1 а.с.97), від 31 жовтня 2012 року на суму 12307164,76 грн. (т.1 а.с.98), від 30 листопада 2012 року на суму 5106211,22 грн. (т.1 а.с.99);

- акти прийому-передачі природного газу від 30 вересня 2012 року в обсязі 480679 метрів кубічних (т.1 а.с.97), від 31 жовтня 2012 року в обсязі 2892281 метрів кубічних (т.1 а.с.98), від 30 листопада 2012 року в обсязі 1200000 метрів кубічних (т.1 а.с.99);

- податкові накладні №133 від 28 вересня 2012 року, №138 від 30 вересня 2012 року, №159 від 15 жовтня 2012 року, №165 від 19 жовтня 2012 року, №168 від 22 жовтня 2012 року, №172 від 23 жовтня 2012 року, №179 від 24 жовтня 2012 року, №180 від 25 жовтня 2012 року, №184 від 26 жовтня 2012 року, №187 від 29 жовтня 2012 року, №191 від 30 жовтня 2012 року, №198 від 31 жовтня 2012 року, №249 від 26 листопада 2012 року, №253 від 27 листопада 2012 року, №258 від 28 листопада 2012 року (т.1 а.с.100-114);

- акт звірки розрахунків між ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» та ТОВ «Інвестпромгаз» станом на 12 грудня 2012 року (т.1 а.с.212-214);

- виписки з банківського рахунку на підтвердження оплати (т.1 а.с.112-211).

Стосовно транспортування газу, подано примірник типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №03-5047/12-Ц від 5 вересня 2012 року, укладеного позивачем із дочірньою компанією «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі директора філії «Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» (т.1 а.с.215-220), за умовами якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування природного газу в обсязі 4700000 метрів кубічних, в тому числі 400000 - у вересні 2012 року, 2700000 - у жовтні 2012 року, 1600000 - у листопаді 2012 року. Також надано завірену копію договору на розподіл природного газу для потреб промислових споживачів №1300013/12 від 11 вересня 2012 року із додатками між ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» в особі начальника Кагарлицької філії ПАТ «Київоблгаз» (т.1 а.с.221-231), згідно якого останнє здійснює у 2012 році транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 4700000 метрів кубічних (у вересні, жовтні та листопаді).

На підтвердження перевірки якості придбаного газу подано довідки хіміко-аналітиної лабораторії Золотоніського ЛВУМГ щодо фізико-хімічних показників відповідного природного газу (т.2 а.с.19-27).

Як доказ відображення операцій із ТОВ «Інвестпромгаз» у бухгалтерському обліку, надано виписку з бухгалтерських відомостей №176 та №135 (по рахунку №630, субрахунок №161 та по рахунку №203, субрахунок №800 відповідно - т.2 а.с.16-18).

Судом з'ясовано, що ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» перед підписанням договору, з метою запобігання укладенню правочину із недобросовісним суб'єктом господарювання, учинило низку дій щодо перевірки правосуб'єктності та добросовісності ТОВ «Інвестпромгаз», зокрема, отримало копії довідки про взяття на облік платником податків, свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість, виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом серії АД №036363 із строком дії з 3 травня 2012 року по 2 травня 2017 року (т.2 а.с.4-11).

Стосовно листів-заявок, представник позивача пояснив, що такі документи надавалися контрагенту перед поставками, а їх копії у товариства «Кагарлицький цукровий завод» не збереглися.

Крім того, представник позивача звертав увагу на наявність у товариства ділової мети при укладенні договору про придбання газу. Пояснив, що в технологічному процесі виробництва цукру використовується багатоступенева термічна обробка сумішей: подрібнений буряк направляють у відділення для отримання дифузійного соку, для чого нагрівають до 70-75 градусів по Цельсію, під час очищення дифузійного соку суміш нагрівають до 88-90 градусів по Цельсію, другу ситурацію ведуть при температурі кипіння соку 101-102 градуси по Цельсію, багатоступеневе уварювання утфелів проводиться при температурі 65-75 градусів, а під час сушіння цукру подається гаряче повітря підігріте до 75-90 градусів по Цельсію. Для досягнення таких температур використовується процес згорання природного газу. Наголошував, що саме тому для забезпечення технологічного процесу виробництва цукру ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» змушене було придбавати природний газ, який у подальшому використовувався у власній господарській діяльності.

Щодо акта про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Українська нафтогазова компанія» від 27 серпня 2014 року (т.2 а.с.41-64), складеного Основ'янською ОДПІ міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, то суд зазначає, що такий документ стосується діяльності контрагента товариства «Інвестпромгаз», а не контрагента позивача, відомостей стосовно діяльності ТОВ «Інвестпромгаз» такий акт не містить, при чому, він був складений після проведення перевірки позивача і після спливу майже двох років від часу здійснення досліджуваних операцій.

До того ж, у судовому засіданні представник ДПІ звертав увагу на неприбутковість діяльності ТОВ «Інвестпромгаз» у 2012 році. У той же час, із наданого податковим органом примірника податкової декларації із податку на прибуток ТОВ «Інвестпромгаз» за 2012 рік вбачається, що таке товариство у 2012 році отримало дохід у сумі 80919957 грн. (т.2 а.с.68-69).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

За визначенням у пункті 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість передбачено статтею 198 Податкового кодексу України, згідно з якою право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України на час вчинення спірних операцій та видачі податкової накладної).

За приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За нормами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (пункт 201.6 статті 201 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У силу положень статей 185, 187, 198, 200, 201 Податкового кодексу України право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).

Платники податку на прибуток, об'єкт, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначаються розділом 3 Податкового кодексу України.

За правилами статті 149 Податкового кодексу України податковою базою для цілей оподаткування податком на прибуток визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

За визначенням підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України витрати у розумінні цього кодексу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником).

До складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, входять: витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, згідно з підпунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом 2 цього Кодексу.

За нормами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З метою встановлення факту здійснення господарських операцій судом з'ясовувалися, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення операцій; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності їх учасників; зв'язок між фактом придбання товарів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України закріплено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків.

Зазначена норма поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення податкового кредиту з податку на додану вартість та об'єкта оподаткування податком на прибуток; податковий кредит та витрати для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток вважаються сформованими правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій визначено первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та підтверджують їх здійснення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні»).

Витрати для цілей визначення податкового кредиту і об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів, робіт чи послуг або в разі якщо придбані товари, роботи чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, з урахуванням яких визначається розмір податку на прибуток, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Щодо відсутності у позивача листів-заявок, то сама собою наявність або відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Тим більше, такі документи не є первинними та їх наявність не визначена як обов'язкова.

Суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення, на підставі якого визначаються податкові зобов'язання платника податків, приймається податковим органом за результатами безпосередньої оцінки фінансово-господарських документів, активів та інших обставин господарської діяльності особи, з дотриманням визначеної законом процедури, висновки податкового органу не можуть ґрунтуватися на неперевірених припущеннях, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

З дослідженого Акта перевірки позивача убачається, що фактами, які слугували єдиними підставами для висновків про порушення позивачем положень податкового законодавства у взаємовідносинах із ТОВ «Інвестпромгаз», є: працевлаштування на підприємстві контрагента позивача у 2012 році п'яти осіб, незазначення товариством «Інвестпромгаз» у фінансовому звіті за 2012 рік відомостей про основні фонди, а також наявність договорів поставки газу у позивача із двома іншими суб'єктами господарювання, які самі по собі не є належними доказами нереальності операцій між ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» та ТОВ «Інвестпромгаз».

Так, наявність певної інформації, яка не оформлена рішеннями суб'єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише підставу для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності платнику податків його контрагентом ніякі товари не постачались.

Суд звертає увагу, що обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення податкового законодавства є персоніфікованими. Визначення податкових зобов'язань платнику податків не може ставитись у пряму залежність від виконання податкових обов'язків його контрагентом.

Суд враховує і вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», згідно з якою відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Судом з'ясовано, що позивачем у цьому випадку вжито необхідних заходів щодо перевірки наявності податкової правосуб'єктності у свого контрагента та його спроможності виконувати зобов'язання за відповідним договором.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на момент вчинення та виконання договору по поставці газу ТОВ «Інвестпромгаз» було належним чином зареєстрованою юридичною особою, мало право укладати правочини, було зареєстроване платником податку на додану вартість і мало право виписувати податкові накладні.

Суд підкреслює, що відповідач жодних заперечень щодо форми і змісту наданих позивачем податкових накладних та первинних документів як під час проведення перевірки, так і у ході судового розгляду справи - не висловив. Доказів, які б вказували на недійсність чи підробку таких документів або їх невідповідність нормативно-правовим актам Інспекція суду не надала. У той же час, судом встановлено, що названі документи відповідають вимогам чинного законодавства, містять необхідні відомості стосовно придбаного товару та змісту операцій.

Суд резюмує, що під час розгляду справи були надані належно оформлені податкові накладні, первинні документи, що підтверджують реальність господарських операцій та їх виконання між ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» та ТОВ «Інвестпромгаз», така угода належним чином відображена у бухгалтерському та податковому обліку позивача; встановлено її безпосередній зв'язок із господарською діяльністю ПАТ «Кагарлицький цукровий завод»; при цьому, такі операції мали наслідком зміни у майновому стані сторін, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності товариства «Кагарлицький цукровий завод». Докази ж наявності обставин, які позбавляли б позивача права на формування валових витрат і податкового кредиту - податковим органом не надані.

За таких обставин вбачається, що доводи податкового органу про безтоварність (нереальність) операцій із поставки газу між позивачем та ТОВ «Інвестпромгаз» ґрунтуються на припущеннях і у ході судового розгляду спростовані наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, висновки податкового органу про заниження позивачем податкового зобов'язання із податку на додану вартість та податку на прибуток у ході судового розгляду не підтвердились.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що у цьому випадку податковий орган не довів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (одного повністю, іншого в оскаржуваній частині). У той же час, позивач надав переконливі і достатні докази для висновку суду щодо реальності господарської операції та правомірності її врахування при формуванні податкового кредиту із податку на додану вартість і визначенні витрат, які враховуються при обчисленні податку на прибуток.

На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як встановлює частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн. згідно квитанції №ПН2755 від 8 грудня 2014 року, доказів понесення інших судових витрат не надано. Тому судові витрати щодо сплати судового збору у вказаній сумі підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись статями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 4 липня 2014 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 4 липня 2014 року № в частині нарахування грошового зобов'язання в розмірі 3243125 (три мільйони двісті сорок три тисячі сто двадцять п'ять) грн. за основним платежем та 1621562 (один мільйон шістсот двадцять одна тисяча п'ятсот шістдесят дві) грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Стягнути із Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Кагарлицький цукровий завод» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 04 лютого 2015 р.