Справа № К/9991/10299/12-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Київ К/9991/10299/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Червоногвардійської районної державної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Червоногвардійської районної державної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Червоногвардійської районної державної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області (далі УПСЗН) про визнання неправомірними дій та зобов'язання відповідача здійснити їй перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як дружині померлого інваліда війни, у розмірі 3575 гривень, згідно вимог частини 5 статті 15 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХІІ), за 2011 рік.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначала, що відповідач, здійснюючи виплату спірної допомоги у розмірі, меншому ніж встановлено Законом № 3551-ХІІ, діяв неправомірно, чим порушив її права, а тому просила про задоволення позову.

Постановою Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області у задоволенні позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково, визнано неправомірними дії та зобов'язано УПСЗН здійснити їй перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як дружині померлого інваліда війни, у розмірі, встановленому частиною 5 статті 15 Закону № 3551-ХІІ, за 2011 рік.

У касаційній скарзі відповідач посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач, здійснюючи нарахування та виплату спірної допомоги згідно з постановою Кабінету Міністрів України, а не у розмірі, встановленому частиною 5 статті 15 Закону № 3551-ХІІ, діяв протиправно, чим порушив права позивача.

Судами під час розгляду справи встановлено, що позивач є дружиною померлого інваліда війни.

Спірна допомога у 2011 році нарахована і виплачена позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 4 квітня 2011 року № 341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2011 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - постанова № 341), у розмірі 245 гривень.

Заява позивача про перерахунок спірної допомоги, з урахуванням вимог частини 5 статті 15 Закону № 3551-ХІІ, залишена відповідачем без задоволення.

Однак, частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України).

Згідно зі статтею 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до частини третьої статті 2 зазначеного Закону нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

У 2011 році правовідносини щодо виплати позивачу спірної грошової допомоги за 2011 рік, а також розмір цієї виплати регулювалися Законом № 3551-XII.

Частиною 5 статті 15 Закону № 3551-XII було передбачено, що щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружились вдруге, щорічна разова грошова допомога виплачується в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Натомість Кабінет Міністрів України у постанові № 341 установив, що у 2011 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «;Про жертви нацистських переслідувань», зокрема, дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, здійснюється у розмірі 245 гривень (абзац сьомий підпункту 2 пункту 1 постанови № 341), тобто у розмірі меншому, ніж це було передбачено частиною 5 статті 15 Закону № 3551-XII.

Редакція частини 5 статті 15 цього Закону, якою розмір грошової допомоги визначено у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, на час виникнення спірних відносин була чинною та іншими законодавчими актами не призупинялась і зміни до неї не вносились.

При цьому виходячи зі змісту закріплених у статті 46 Конституції України соціальних гарантій розмір мінімальної пенсії за віком в розумінні статей 12, 13 Закону № 3551-XII, як база для розрахунку допомоги, в будь-якому разі не може бути меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини щодо виплати грошової допомоги ветеранам війни у 2011 році регулювалися положеннями Закону № 3551-XII, а не підзаконним нормативним актом - постановою № 341, яка йому суперечила.

Таким чином, здійснюючи позивачу нарахування та виплату спірної допомоги у 2011 році, згідно приписів постанови № 341, відповідач діяв всупереч вимог діючого, в період спірних правовідносин, законодавства, а тому висновок апеляційного суду про наявність підстав для задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2013 року (справа № 21-301а13).

Враховуючи зазначене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Червоногвардійської районної державної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області відхилити, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало