Справа № 815/121/15
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/121/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року м.Одеса

15год.30хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить суд визнати дії Південної держінспєкції протиправними у частині надання листом від 20.08.2014 № 33-08/512 неповної інформації на запит до публічної інформації щодо графіку прийому громадян у Громадської приймальні з надання безоплатної первинної правової допомоги Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки та зобов'язати Південну держінспекцію у терміни передбачені законом надати інформацію щодо графіку прийому громадян у Громадської приймальні з надання безоплатної первинної правової допомоги Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.10.2013р. надіслав на адресу Держатомрегулювання України запит до публічної інформації з проханням, серед іншого, надати позивачу інформацію щодо графіку прийому громадян у Громадській приймальні з надання безоплатної первинної правової допомоги Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки. Відповіддю від 04.10.2013 року №09-15/6990-32із Держатомрегулювання поінформував позивача, що Держатомрегулювання України як розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, надсилає запит на публічну інформацію до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки, як того вимагає ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", проте відповіді від Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки він так і не отримав.

Позивач вказує, що реагуючи на його скаргу до Держатомрегулювання України від 26.03.2014. у якій останній просив з'ясувати обставини ненадання відповіді на його запит до публічної інформації та сприяти у отриманні відповіді на запит до публічної інформації, Держатомреагування України листом від 16.04.2014 № 09-14/2525-07, надало доручення провести з порушеного питання перевірку та вжити відповідних заходів.

Водночас, як зазначає позивач, Південна держінспекція у встановлений час не надала відповідної відповіді, тому 10.06.2014р. ОСОБА_1 надіслано листа щодо не з'ясування Південною держінпекцією обставин неотримання відповіді про яку йшлося у листі від 26.03.2014 року. Реагуючи на вимоги листа Держатомрегулювання України від 16.04.2014, яким вказано провести перевірку ненадання відповіді на запит позивача до публічної інформації від 03.10.2014 та вжити відповідних заходів Південна держінспекція листом від 20.08.2014 № 33-08/512 надала остаточну відповідь, зі змісту якої, на думку позивача, йому була надана неповна інформація щодо графіку прийому громадян у Громадській приймальні з надання безоплатної первинної правової допомоги Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив слухати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання з'явився та надав до суду письмові заперечення проти позову, які мотивовані тим, що в позивач не обґрунтував в чому полягає надання неповної відповіді на запит до публічної інформації. Крім того, на думку відповідача, позивачем проігноровано той факт, що Південною державною інспекцією з ядерної та радіаційної безпеки в листі повідомлено, що в Південній держінспекції не створювалася "Громадська приймальня з надання безоплатної первинної правової допомоги" та заходи щодо забезпечення функціонування "Громадської приймальні з надання безоплатної первинної правової допомоги" не проводилися", отже відсутній сам факт неповної відповіді. Права позивача на доступ до публічної інформації відповідачем не порушені.

Відповідач також заявив про розгляд справи за відсутності його представника, у зав'язку із чим суд розглянув справу в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Згідно приписів ст. 1 Закону України №2939-VI від 13.01.2011 року "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що 03.10.2013р. ОСОБА_1 надіслав на адресу Держатомрегулювання України "Запит до публічної інформації", з проханням, серед іншого, надати інформацію щодо графіку прийому громадян у Громадської приймальні з надання безоплатної первинної правової допомоги Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки.

У відповіді Держатомрегулювання від 04.10.2013 № 09-15/6990-32із ОСОБА_1 поінформовано, що Держатомрегулювання як розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, надсилає запит на публічну інформацію до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки, як того вимагає ч. 3, ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В подальшому, з метою з'ясування причин неотримання відповіді на запит від 03.10.2013р., 26.03.2014р. позивач надіслав скаргу до Державної інспекції ядерного регулювання України.

Відповідно до листа Державної інспекції ядерного регулювання України № 09-14/2525-07 з від 16.04.2014 року в Південній державній інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Держатомрегулювання України відсутня інформація, яка запитувалась у запиті до публічної інформації від 03.10.2013 року, зокрема інформація щодо графіку прийому громадян у Громадській приймальні з надання безоплатної первинної правової допомоги Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки.

Також листом Держатомрегулювання України від 16.04.2014р. №09-14/2525-07з позивача повідомлено, що начальнику Південної держінспекції надано доручення провести з порушеного питання перевірку та вжити відповідних заходів .

У зв'язку з неотриманням відповіді на скаргу №04154832 від 26.03.2014р., ОСОБА_1 було надіслано лист на ім'я голови Державної інспекції ядерного регулювання України Божко С.Г. щодо надання копії відповіді Держатомрегулювання України на лист №04154832 від 26.03.2014р., яким скаргу позивача було надіслано на адресу Південної держінспекції.

Як зазначає позивач в позові та підтверджується матеріалами справи, остаточну відповідь від Південної держінспекції він отримав листом від 20.08.2014р. №33-08/512.

Зі змісту зазначеного листа №33-08/512 від 20.08.2014р. вбачається, що ОСОБА_1 чітко роз'яснено, що Громадська приймальня не створювалась, оскільки Південна державна інспекція з ядерної та радіаційної безпеки не надає правові послуги.

Позивач, оспорюючи неповноту відповіді, не вказує, в чому ця неповнота полягає, що б дозволяло суду зробити висновки про порушення відповідачем вимог п.6 ч.1 ст.14 ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011р. №2939-VI (далі - Закон України № 2939-VI).

Згідно ст.1 Закону України № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 Закону України № 2939-VI передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно частинами 2 та 3 ст. 13 Закону України № 2939-VI, до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Частиною 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію ядерного регулювання України, затвердженого указом Президента України №403/2011 від 06.04.2011 року (далі Положення № 403/2011), Держатомрегулювання України є центральним органом виконавчої влади, який є головним у системі центральних органів виконавчої влади з формування та реалізації державної політики у сфері безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до п. 8 Положення №403/2011, Держатомрегулювання України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи.

Держатомрегулюванням України створено вісім територіальних органів - державних інспекцій з ядерної та радіаційної безпеки (далі Держінспекції), зокрема, й Південну державну інспекцію з ядерної та радіаційної безпеки, повноваження якої поширюється на Миколаївську, Херсонську та Одеську області.

Свої повноваження державні інспекції з ядерної та радіаційної безпеки здійснюють відповідно до Положень, затверджених Головою Держатомрегулювання України та розроблених відповідно до Положення про державні регіональні інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Держатомрегулювання України, затвердженого наказом Держатомрегулювання № 142 від 11.10.2011 року (далі Положення № 142).

Відповідно до п.4 пп. 60 Положення №403/2011, Держатомрегулювання України організовує розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Держатомрегулювання України, її територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, а також стосовно актів, які нею видаються.

Згідно ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов'язані: надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Судом встановлено, що позивач в запиті на публічну інформацію серед іншого просив надати інформацію щодо графіку прийому громадян у Громадській приймальні з надання безоплатної первинної правової допомоги Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки.

В той же час, з листа відповідача №33-08/512 від 20.08.2014р., вбачається, що Південна державна інспекція з ядерної та радіаційної безпеки повідомила позивачу, що "Громадська приймальня з надання безоплатної первинної правової допомоги" не створювалась та заходи щодо забезпечення функціонування "Громадської приймальні з надання безоплатної первинної правової допомоги" не проводилися, оскільки правову допомогу Закон України "Про безоплатну правову допомогу" відносить до послуг, а правові послуги Південною держінспекцією не надаються.

Наведена обставина означає, що графік прийому громадян у Громадській приймальні з надання безоплатної первинної правової допомоги Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки не складався, оскільки взагалі Громадська приймальня з надання безоплатної первинної правової допомоги не створювалася.

Викладене є підставою для висновку, що права позивача у сфері доступу до публічної інформації не порушувались відповідачем.

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ч.4 ст.122, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Південної державної інспекції з ядерної та радіаційної безпеки про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення